Справа № 523/3265/17
Провадження №2-н/523/165/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2017 р. суддя Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Афродита-2015» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2,

встановив:

Із заявою про видачу судового наказу звернулось ТОВ «Афродита-2015» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до приписів ч.2 ст.101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_2 проти розгляду справи в поряду наказного провадження, так як у нього із заявником відсутні будь-які договірні відносини.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова № 14 від 23.12.2011 року Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження.

Так, п.9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п.2 ч.3 ст.100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні (ч.3 ст.267 ЦК України).

На підставі викладеного суддя дійшов до висновку про те, що із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

У прийнятті заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Афродита-2015» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2 відмовити.

Розяснити товариству з обмеженою відповідальністю «Афродита-2015»право на звернення з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: