"31" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, про встановлення порядку користування житловим приміщенням та вселення, -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою 29.08.2010 року, після смерті її батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Інша 1/2 частина квартири належить ОСОБА_2. Спірна квартира складається з двох кімнат площею 17,8 м2 та 12,0 м2, кухні площею 7,0 м2, ванною 2,6 м2, вбиральні 1,0 м2, коридору 9,3 м2, та балкон 1,0 м2. Відповідач проживає в кімнаті площею 17,8 м2, а в іншій кімнаті хазяйнує онука відповідача, яка проживає без законних підстав, оскільки вона (позивач) не вселення згоди не давала. Вона (позивач) проживати в квартири не має змоги так як у неї відсутні ключі, і до квартири її не впускають. Відповідач відмовляється врегулювати дане питання вже протягом багатьох років, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщалася згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача.
В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, та прийняти рішення відповідно до законодавства України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
В суді встановлено, що позивачу належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, власником іншої частини квартири є відповідач.
Спірна квартира має загальну площу 50,7 м2, житлова площа - 29,8 м2, складається з: двох житлових кімнат - площею 17,8 м2, та площею 12,0 м2; коридору - 9,3 м2; кухні - 7,0 м2; ванної - 2,6 м2; вбиральні - 1,0 м2; балкону площею 1,0 м2.
Позивач позбавлена можливості користуватися спірною квартирою, оскільки ключів від приміщення не має, до помешкання її не пускають, чим чиняться перешкоди позивачу у володінні, розпорядженні та користуванні власністю.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» - в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.
По даній справі було встановлено, що позивач просить виділити їй кімнату площею 12,0 м2, а відповідачу кімнату площею 17,8 м2, де вона постійно і проживає. При даному поділі житлова площа, яка припадає на відповідача є більшою, ніж на позивача з урахуванням її частки права власності, але саме на такий порядок позивач погоджується.
Крім того, в суді було встановлено, що позивач не має можливості користуватися своєю власністю, так як право позивача не визнається, ключі від квартири позивач не має, у зв'язку з чим, вимога про вселення підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 551,21 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 386, 391 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 150 ЖК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, про встановлення порядку користування житловим приміщенням та вселення - задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1:
- виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 12,0 м2;
- виділити в користування ОСОБА_2 кімнату площею 17,8 м2;
- місця загального користування: коридор площею 9,3 м2; кухня площею 7,0 м2; ванна кімната площею 2,6 м2; вбиральня площею 1,0 м2, балкон площею 1,0 м2 - залишити в загальному користуванні.
Вселити ОСОБА_1 в кімнату площею 12,0 м2, яка розташована в квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: