Єдиний унікальний номер 242/3874/15-ц Номер провадження 22-ц/775/195/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року боржник ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 23.11.2015 року Селидівським міським судом Донецької області винесено заочне рішення за позовом ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення заборгованості та позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто заборгованість за кредитним договором № 26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012 року у розмірі 23135150 доларів США 72 центи та 8367500,04 грн., яка складається: із заборгованості за кредитною лінією у розмірі 19973750 доларів США 00 центів; процентів за користування кредитною лінією у розмірі 3161400 доларів США 72 центи, пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією у розмірі 5714450,68 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за відсотками у розмірі 2653049, 36 грн. та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист за № 242/3874/15-ц від 10.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк Росії» заборгованості.

09.09.2016 року відкрито виконавче провадження, копію постанови направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_1 для виконання, стягувачу - для відома.

Вважає, що на момент видачі Селидівським міським судом Донецької області виконавчого листа по вказаній вище справі десятиденний строк з дня вручення відповідачу копії заочного рішення не сплив, оскільки останнім не було отримано жодного процесуального документу по вказаній справі, а також не було отримано і копію заочного рішення по справі, у зв'язку з чим не було можливості оскаржити заочне рішення.

Боржник ОСОБА_1 з 17 вересня 2015 року зареєстрований та постійно проживає у АДРЕСА_2.

Вважає, що виконавчий лист Селидівського міського суду Донецької області № 242/3874/15-ц від 10.03.2016 року виданий помилково.

Просив суд визнати виконавчий лист виданий 10 березня 2016 року Селидівським міським судом Донецької області по цивільній справі № 242/3874/15-ц таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 242/3874/15-ц у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 і оскаржила її в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції постановив протиправну ухвалу з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповно встановлені обставини, що мають значення по справі. Відповідач по справі не отримав заочне рішення, як наслідок, судове рішення не набрало законної сили, що є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Просить апеляційний суд скасувати ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 70 (а.с. 35).

В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» не з'явився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 32-33).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника заявника, представника Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.11.2015 року Селидівським міським судом Донецької області винесено заочне рішення за позовом ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення заборгованості та позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто заборгованість за кредитним договором № 26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012 року у розмірі 23135150 доларів США 72 центи та 8367500,04 грн. та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Про дату судового засідання відповідача ОСОБА_1 було повідомлено через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр».

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист за № 242/3874/15-ц від 10.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк Росії» заборгованості.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Частиною 4 статті 369 ЦПК України передбачено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі, тому судом було обґрунтовано ухвалено заочне рішення та відповідно до статті 368 ЦПК України представнику Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» було видано виконавчий лист.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про те, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню насамперед залежить від того, чи набуло судове рішення законної сили, є безпідставними, оскільки підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання припиняється з таких підстав: виконанням, проведеним належним чином, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю його виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про те, що відмова 05.12.2016 року заявникові у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з причини не набрання судовим рішенням законної сили, є грубим порушенням судом статті 368 ЦПК України, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 227 ЦПК України передбачено, що відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.11.2015 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 була направлена копія заочного рішення (том № 1, а.с. 161), оскільки місцезнаходження ОСОБА_1 за іншою адресою суду не було відомо.

Частиною 1 статті 228 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.11.2016 року на ім'я ОСОБА_2 було направлено копію заочного рішення по справі № 242/3874/15-ц від 23.11.2015 року (том № 1, а.с. 198). Але боржник заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 листопада 2015 року не оскаржив.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» (із змінами і доповненнями), усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Частиною 3 статті 3 вказаного вище Закону передбачено, що суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року, немає.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: