АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/3538/16 Головуючий 1 інстанції Євтіфієв В.М.
Провадження № 22ц/790/1002/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ступіна В.В. про скасування постанови про визнання дій неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця та скасування постанови.

В обґрунтування скарги посилалась на те, що постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ступіна В.В. від 16 травня 2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим документом про зобов'язання ОСОБА_1, як власника квартири АДРЕСА_1, знести за власний рахунок самочинну побудову до її квартири та привести зовнішній вигляд будинку та прибудинкові території у належний стан; надано боржнику самостійно виконати рішення суду до 23 травня 2016 року. Проте, вказану копію постанови вона отримала лише 23 травня 2016 року. Вважає дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними, оскільки вона фактично позбавлена можливості вчасно у добровільному порядку виконати рішення суду через несвоєчасного направлення їй копії постанови. Крім того, вказує, що самостійно виконати рішення суду вона не має можливості.

В зв'язку з цим просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ступіна В.В. Скасувати постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ступіна В.В. про відкриття виконавчого провадження від 16 травня 2016 року та зупинити виконавче провадження до розгляду даної скарги.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою її скаргу задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог матеріального та процесуального права; вказує, що її скарга є обґрунтованою, вона не має можливості самостійно виконати рішення суду в добровільному порядку у встановлений строк через неправомірні дії державного виконавця.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець діяв у спосіб та у межах повноважень, встановлених законом.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Згідно статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 31 березня 2016 року, зобов'язано ОСОБА_1, як власника квартири АДРЕСА_1, знести за власний рахунок самочинну побудову до її квартири та привести зовнішній вигляд будинку та прибудинкові території у належний стан (а.с.32-34).

Постановою старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ступіна В.В. від 16 травня 2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №642/7110/15-ц, надано боржнику самостійно виконати рішення у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме, до 23 травня 2016 року (а.с.47).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо : не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, де розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи свідчать, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу ОСОБА_1 20 травня 2016 року, а отримана боржником 23 травня 2016 року (а.с.49).

Доводи ОСОБА_1 про неправомірність дій державного виконавця щодо відкриття провадження у справі спростовуються вимогами чинного законодавства, оскільки відповідно до п.9 ч.3ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»,державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, де розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження були порушені права ОСОБА_1

Крім того, згідно ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до відділу ДВС із заявою про відкладення виконавчих дій, матеріали справи не містять.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ВДВС пояснив, що ОСОБА_1 не зверталась до ВДВС із заявою про відкладення виконавчих дій, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження». Такі пояснення дав і представник ОСОБА_1

Також сторони пояснили, що і на даний час ОСОБА_1 добровільно рішення суду не виконано і з заявою про відкладення виконавчих дій, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», вона до ВДВС не зверталась.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч. 2 ст. 307, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, 315 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді