АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі - Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановила:

рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 757грн. 48коп.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що у провадженні суду перебуває декілька справ за участю його та відповідача, одна з яких за його позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, він мав намір одночасно подати на виконання два судові рішення у обох справах, а одночасне виконання обох судових рішень дало б змогу уникнути зловживань з боку ОСОБА_1 по оскарженню дій ДВС та прискорило б виконання рішень. Однак, станом на 15 листопада 2016р. рішення за його позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не прийнято, суд протягом тривалого часу не перейшов до розгляду справи по суті, а він не має юридичної освіти, що призвело до пропуску ним строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Боржник посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, так як поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем та його представником наведено не було.

Унікальний №761/7563/13-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3345/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Також боржник вважає, що висновок суду про наявність рішення суду, яке підлягає обов'язковому виконанню, не може бути достатньою підставою для задоволення заяви.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що повістку про виклик у судове засідання з розгляду даної заяви він отримав 9 січня 2017р., копію заяви про поновлення пропущеного строку йому не надіслано та ним не отримано, а його клопотання від 10 січня 2017 року про відкладення розгляду справи з зазначених обставин залишено без задоволення, що призвело до порушення порядку розгляду заяви.

- 2 -

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду боржником у добровільному порядку не виконано, виконавчий лист був виданий поза межами строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документу до виконання, на час розгляду судом заяви строк пред'явлення виконавчого документа до виконання збільшено до трьох років, що є поважними причинами пропуску встановленого законом строку.

Проте, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 757грн. 48коп.

Відповідно до положень ст.ст. 294 та 319 ЦПК України рішення суду набрало законної сили 16 березня 2015р.

Матеріалами справи підтверджується, що представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа 10 червня 2016р. і в цей же день його отримав.

У своїй заяві про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання стягувач не зазначав, що звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа до 10 червня 2016р.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якого діяла на момент набрання рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Частиною 2 даної норми передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Таким чином, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання по вищезазначеному рішенню суду закінчився 16 березня 2016р., однак стягувач звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа після закінчення зазначеного строку.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, заявник посилався на наявність у провадженні суду декількох справ за участю його та відповідача, у зв'язку із чим він мав намір виконувати два рішення разом для унеможливлення боржнику затягувати виконання рішення суду шляхом оскарження дій державного виконавця.

Колегія суддів вважає зазначені заявником обставини надуманими, так як виконання будь-якої кількості судових рішень не позбавляє права сторону виконавчого провадження оскаржувати дії державного виконавця.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що дана справа не є пов'язаною із справою про звернення стягнення на предмет іпотеки, так як борг, який стягнутий судом з ОСОБА_1 у даній справі, не був забезпечений іпотекою.

Посилання заявника на юридичну необізнаність, колегія суддів вважає безпідставним, так як під час розгляду справи, як судом першої інстанції, так як і апеляційним судом, інтереси позивача представляв адвокат, а тому стягувач не був позбавлений можливості отримати відповідну юридичну консультацію.

Колегія суддів вважає правомірними посилання у апеляційній скарзі на те, що

- 3 -

заявником не було наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій.

Однак, таких обставин не було наведено заявником, а також не було встановлено судом.

Сам факт отримання виконавчого документа після закінчення строку, встановленого законом для пред'явлення його до виконання, не може бути достатньою підставою для поновлення такого строку. Стягувач зобов'язаний довести, що мав істотні перешкоди отримати даний виконавчий документ у визначені законом строки.

Також неправомірним вважає колегія суддів посилання суду першої інстанції на те, що на час розгляду судом заяви строк пред'явлення виконавчого документа до виконання збільшено до трьох років, так як не суперечить нормам матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду в даній справі набрало законної сили 16 березня 2015р., виконавчий лист стягувачем був отриманий 10 червня 2016р., Закон України «Про виконавче провадження», на який посилається суд першої інстанції, набрав чинності 5 жовтня 2016р., а тому суд не мав правових підстав посилатися на ст. 12 вказаного закону.

Та обставина, що відповідно до Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, так як це не передбачено нормами ні матеріального, ні процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були допущені порушення стосовно порядку розгляду даного питання, колегія суддів вважає безпідставними, так як боржник був завчасно повідомлений про судовий розгляд заяви, суд надав йому та його представнику час для ознайомлення із заявою та наданими заявником документами, статтею 371 ЦПК України визначено, що дане питання повинно бути розглянуто судом протягом 10 днів і не передбачає обов'язку суду направляти боржнику копію заяви.

Враховуючи положення статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, зокрема, справедливості, добросовісності, розумності та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, колегія суддів вважає, що поновлення пропущеного стягувачем строку пред'явлення виконавчого документа до виконання без дійсно поважних причин пропуску такого строку, є несправедливим по відношенню до іншої сторони.

Суд першої інстанції не надав належну оцінку доводам заявника, неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасування, а у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року скасувати,

- 4 -

у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: