Справа № 226/2114/16-ц
Провадження № 2/226/89/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.

при секретарі - Альберті О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи: КП «СЄЗ»

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є наймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею в квартирі зареєстровані її діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та онука - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2 фактично не проживає в квартирі з травня 2014 року. Позивач не перешкоджала відповідачу проживати у квартирі, не відбирала в нього ключів від квартири, не міняла замків, він з власної ініціативи не мешкає у квартирі, оскільки виїхав до Російської Федерації, де мешкає та працює. Реєстрація відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою змушує позивача нести додаткові витрати за комунальні послуги за водопостачання та сміття. Відповідач не допомагає позивачу оплачувати комунальні послуги за квартиру. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації, але він відмовляє їй мотивуючи свою відмову нестачею часу та браком коштів. Оскільки відповідач у даному приміщенні не мешкає більше шести місяців, просила суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила визнати її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є основним наймачем квартири АДРЕСА_1, зареєстрована за даною адресою з 12.03.1991 року. Крім неї, в зазначеній квартирі зареєстровані: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 6).

Згідно з актом про непроживання від 23.12.2016 р., відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в АДРЕСА_1, але з травня 2014 року в ній не мешкає (а.с. 7).

Вказані обставини та факт непроживання відповідача в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 понад двох років без поважної причини, був також підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що позивач - це його сусідка. Десь з 2013 р. він взагалі не бачив тут відповідача. Куди поїхав ОСОБА_3 - йому невідомо. Він мешкає недалеко від позивача, приблизно в 100 м.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що позивач - це його сусідка. Відповідач виріс поруч. Останній раз його бачив приблизно за півроку до війни, з тих пір більш не бачив. Куди він поїхав - не знає. Він бачив, що він приїжджав тоді і все.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо особа не проживає в жилому приміщенні більше шести місяців без поважних на те причин, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визначається ст.72 ЖК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в АДРЕСА_1 принаймні з травня 2014 року, тобто більше шести місяців. Поважних причин не проживання відповідача у даній квартирі судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.71, 72 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 79, 81, 88, 213-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін