АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар: Костюк Л.С.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленецьке», товариства з обмеженою відповідальністю «Балтік Груп», третя особа - сектор реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних та фізичних осіб-підприємців Кельменецької районної державної адміністрації про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування його державної реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у грудні 2016 року звернулися до суду з позовом до ТОВ «Зеленецьке», ТОВ «Балтік Груп» про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування його державної реєстрації.

При зверненні до суду також була подана заява, в якій позивачі просили забезпечити позов шляхом заборони вчинення ТОВ «Балтік Груп» будь-яких дій щодо нерухомого майна, яке перебуває у власності ТОВ «Балтік Груп», а саме, щодо нежитлової будівлі цеху по розливу мінеральної води, яка розташована по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що невжиття таких заходів може

__________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/166/17 Головуючий у 1 інстанції: Телешман О.В.

Категорія: 5 Доповідач: Литвинюк І.М.

утруднити виконання рішення суду.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено відповідачу ТОВ «Балтік Груп» вчиняти будь-які дії щодо цеху по розливу мінеральної води, який розташований по АДРЕСА_1, крім використання майна для потреб виробництва.

Покладено на позивача ОСОБА_2 обов'язок внести на депозитний рахунок Кельменецького районного суду Чернівецької області заставу у розмірі 34000 грн. з метою запобігання зловживанню забезпеченням позову.

Дану ухвалу звернуто до негайного виконання після внесення позивачем ОСОБА_2 застави у сумі 34000 грн..

На зазначену ухвалу суду позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на те, що для ТОВ «Балтік Груп» не існують ризики та спричинення їм збитків, оскільки в нежитловій будівлі цеху мінеральної води вже більше десяти років не виробляється відповідна продукція та відсутнє обладнання, а тому відсутні підстави у накладанні обов'язку внесення позивачем 34000 грн. застави на депозитний рахунок суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду поголитись не може.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності заявлених позовних вимог. Вжиті заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності та повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне звернення з такою заявою може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суду перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині покладення на нього обов'язку внесення на депозитний рахунок Кельменецького районного суду Чернівецької області застави у розмірі 34000 грн. з метою запобігання зловживанню забезпеченням позову. Відповідачі дану ухвалу суду про забезпечення позову не оскаржували.

Необхідність забезпечення вимог заявника заставою суд першої інстанції обґрунтував запобіганням зловживанню забезпеченням позову.

На думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням вимог процесуального права.

Встановлена законом можливість суду, допускаючи забезпечення позову, вимагати забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, передбачена ч.4 ст.153 ЦПК України.

Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вимога про внесення застави позивачем є правом суду. Така вимога, згідно ч.4 ст.152 ЦПК України, застосовується для того, щоб запобігти зловживанню забезпечення позову.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Враховуючи вид забезпечення позову, відсутність ризику у спричиненні збитків відповідачу у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими, колегія суддів вважає, що у суду не було підстав вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою. При цьому, в порушення п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України, суд жодним чином не вказав мотивів застосування даної норми.

Крім того, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.4 ст.153 ЦПК України, а саме, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до суду з позовними вимогами про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування його державної реєстрації, тобто з позовом немайнового характеру, відповідно до якого ціна позову не визначається, крім того, вартість цеху мінеральної води складає 24 889 грн., що вбачається з довідки Зеленецької сільської ради Кельменецького району №453 від 20 грудня 2016 року (а.с.60).

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції на вказані приписи діючого цивільного процесуального законодавства та положення Постанови Пленуму Верховного Суду України уваги не звернув і жодним чином не обґрунтував висновок щодо можливого порушення прав та інтересів відповідачів у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, а також питання необхідності застосування застави з метою запобігання можливому зловживанню забезпеченням позову.

З урахуванням встановлених процесуальних порушень, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а саме, щодо покладення обов'язку на позивача ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Кельменецького районного суду Чернівецької області застави в розмірі 34000 грн. з метою запобігання зловживанню забезпеченням позову та відповідно про звернення ухвали до виконання негайно після внесення застави в повному обсязі, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 153, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року в частині зобов'язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Кельменецького районного суду Чернівецької області застави в розмірі 34000 грн. скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: