Справа № 161/2871/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/230/17 Категорія: 27 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Русинчука М.М., Матвійчук Л.В.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року,

установила:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року залишено без розгляду заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати, а питання щодо розгляду заяви про перегляд заочного рішення передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. І оскільки про причини своєї неявки зазначені особи суд не повідомляли, про відкладення розгляду справи не клопотали, то у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України колегією суддів було визнано за можливе апеляційний розгляд даної справи проводити за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Так, залишаючи без розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення на підставі ст.ст.72, 228 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач пропустив встановлений процесуальним законом десятиденний строк для звернення до суду із такою заявою і при цьому питання про поновлення строку не ставив.

Проте погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 319195 доларів США 55 центів заборгованості за кредитним договором №VO00GA00000081 від 04.05.2007 року, що по курсу НБУ становить 7963929 грн., а також 3654 грн. судового збору (а.с.28).

21 жовтня 2016 року відповідачем подано заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення (а.с.35-39).

У своїй заяві відповідач вказував, що про дане судове рішення йому стало відомо лише 11 жовтня 2016 року, після ознайомлення його представника з матеріалами справи в суді першої інстанції. А тому, він вважав, що передбачений ст.228 ЦПК України десятиденний строк подання заяви про перегляд заочного рішення ним пропущено не було.

Таке твердження відповідача щодо строку подання заяви про перегляд заочного рішення на думку колегії суддів заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Дійсно, в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с.30), з якого вбачається, що копію вищевказаного заочного рішення отримано 06 квітня 2015 року адресатом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2

Проте, як убачається з копії паспорта відповідача, з 29 серпня 2012 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).

Дана адреса реєстрації місця проживання відповідача значиться також у додатковій угоді № 2 від 11 грудня 2013 року до кредитного договору №VO00GA00000081 від 04.05.2007 року, укладеного між сторонами у справі (а.с.12-13).

І хоча вищезгадана додаткова угода була долучена позивачем до позовної заяви, однак адреса місця проживання відповідача ОСОБА_2 у позовній заяві вказана зовсім інша - АДРЕСА_2

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

За змістом наведених процесуальних норм судові повістки, а також копії відповідних документів, в тому числі - процесуальних, надсилаються відповідачеві - фізичній особі, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, за зареєстрованим місцем його проживання (перебування), встановленого судом в порядку виконання вимог ч.3 ст.122 ЦПК України.

Натомість, як убачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с.24), судом першої інстанції на виконання вимог ч.3 ст.122 ЦПК України було зроблено запит щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) сторонньої фізичної особи - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на що отримано відповідь про відсутність зазначених відомостей щодо останнього, тоді як відповідачем у справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо якого судом будь-які запити не здійснювались взагалі.

Таким чином, недотримання судом першої інстанції вимог ч.3 ст.122 ЦПК України призвело до того, що судові повістки про виклик відповідача та копія заочного рішення надсилались судом не за зареєстрованим місцем проживання відповідача, що, в свою чергу, на думку колегії суддів, свідчить про підставність доводів останнього щодо неотримання ним ані судових повісток, ані копії заочного рішення.

За таких обставин сама по собі наявність в матеріалах справи вищезгаданого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30) не є в розумінні ЦПК України належним та достатнім підтвердженням факту отримання відповідачем копії заочного рішення саме 06 квітня 2015 року.

Натомість, із наявної у справі заяви (а.с.32) вбачається, що з матеріалами справи представник відповідача вперше ознайомився лише 11 жовтня 2016 року.

Отже, подавши заяву про перегляд заочного рішення 21 жовтня 2016 року, відповідач не пропустив передбачений ст.228 ЦПК України строк на вчинення даної процесуальної дії.

Однак, залишаючи без розгляду заяву відповідача, суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про пропущення відповідачем визначеного ч.2 ст.228 ЦПК України процесуального строку.

З огляду на вищевикладене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з передачею питання про перегляд ухваленого в даній справі заочного рішення на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року в даній справі скасувати, а питання про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року передати на новий розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий

Судді