Провадження №: 2/752/1717/17
01 лютого 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Тасенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) заборгованості за Договоромпозики від 11.06.2014 року та Договором позики від 08.08.2014 року грошові кошти в сумі 4500 (чотири тисячі п'ятсот) доларів США та понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.
В обґрунтування позову позивач вказує що 11 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики від 11.06.2014 р.
Згідно умов вищезазначеного договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла в борг грошові кошти в сумі еквівалентній 5300 доларів США, які зобов'язалася повернути до 15 квітня 2016 року.
08 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, котрий був оформлений розпискою від 08.08.2014 р.
Згідно умов вищезазначеного договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла в борг грошові кошти в сумі 1500 доларів США, які зобов'язалась повернути до 01 травня 2015 року.
Однак до зазначених договорами строку ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання перед ОСОБА_1 належним чином не виконала і борг повернула лише частково, в сумі 2300 доларів США.
Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем склала ((5300+1500)-2300) в сумі еквівалентній 4500 доларів США, що станом на 31.10.2016 року згідно офіційного курсу НБУ становить (4500 * 25,495 =) 114727 грн.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримують, справу просять розглянути без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причину своєї неявки суд не сповістила.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики від 11.06.2014 р.
Згідно умов вищезазначеного договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла в борг грошові кошти в сумі еквівалентній 5300 доларів США, які зобов'язалася повернути до 15 квітня 2016 року.
08 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, котрий був оформлений розпискою від 08.08.2014 р.
Згідно умов вищезазначеного договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла в борг грошові кошти в сумі 1500 доларів США, які зобов'язалась повернути до 01 травня 2015 року.
Однак відповідно до виззначених договорами строків ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання перед позивачем ОСОБА_1 належним чином не виконала і борг повернула лише частково, в сумі 2300 доларів США.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
В судовому засіданні встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1200 грн. (а.с.2) і ця грошова сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 228 ЦПК України, ст.ст. 509, 524, 525, 526, 527, 530- 533, 610, 612, 638, 640, 1046- 1050 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) заборгованості за Договоромпозики від 11.06.2014 року та Договором позики від 08.08.2014 року грошові кошти в сумі 4500 (чотири тисячі п'ятсот) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) у відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору в розмірі 1200 (одну тисячу двісті гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко