АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхов В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року даний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.09.2016 року та до досягнення дітьми повноліття.

У межах суми платежу за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну рішення суду в частині визначення розміру стягнення аліментів. Вважає, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів є незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що судом не було взято до уваги довідку про те, що він працює на посаді кур'єра-водія із заробітною платою 1500,00 грн. на місяць. Окрім того вказує, що суд не врахував ту обставину, що не зважаючи на наявність судового рішення про розірвання шлюбу, він з позивачкою проживає в одній квартирі та матеріально допомагає родині. А відтак, просить визначити аліменти на утримання дітей у наступному розмірі: 406, 50 грн.,що дорівнює 30% від прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років,- на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 506, 70 грн. що дорівнює 30% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років,- на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Позивач просила залишити рішення суду першої інстанції без змін,а апеляційну скаргу відхилити. Зазначала,що дійсно після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у квартирі її матері тому що йому зараз немає куда уйти, але вона має намір проживати з дітьми окремо від нього окремо.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановив суд та убачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2009 року, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано, діти проживають разом із матір'ю та перебувають на її утриманні проти чого відповідач фактично не заперечує не оскаржуючи рішення в частині стягнення аліментів.

Обов'язок батьків утримувати дитину встановлений ст. 180 СК України.

Відповідно до цієї правової норми батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком, як матері ,так і батька, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частиною 3 статті 181 цього Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід.

Ураховуючи, що відповідач має мінливий дохід, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, обґрунтовано частково задовольнив заявлені позивачкою вимоги, поклавши на відповідача обов'язок по сплаті аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі та визначивши розмір цих аліментів з урахуванням положень ст. ст. 182 ,184 СК України.

Посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги довідку ТОВ «Марченко та партнери» про те, що розмір його заробітної плати становить 1500 грн. на місяць, а відтак він не може сплачувати аліменти у визначеній судом сумі, не можуть бути прийняті до уваги у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як убачається зі змісту довідки від 16.12.2016 року за підписом директора ТОВ «Марченко та Партнери» Марченка В.А., ОСОБА_1 працює у вказаному підприємстві на посаді кур'єр-водій на умовах неповного робочого часу із заробітною платою у розмірі 1500 грн. на місяць. Вказана довідка була долучена заявником до апеляційної скарги, однак як убачається із дати її видання, була отримана ним ще до ухвалення судом першої інстанції рішення по вказаній справі. Клопотань про долучення вказаної довідки до матеріалів справи ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявляв, поважних причин, які зумовили неподання вказаної довідки до Голосіївського районного суду м. Києва при розгляді справи по суті, заявником в апеляційній скарзі не зазначені. А відтак, посилання відповідача на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не взяв до уваги вищевказану довідку є такими, що не відповідають дійсності.

Окрім того, як встановлено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Марченко та Партнери» на умовах неповного робочого часу, що не позбавляє його можливості додаткового працевлаштування.

З наданої до суду апеляційної інстанції копії наказу № 13 від 12.12.2016 року про прийняття відповідача на роботу у ТОВ «Марченко та партнери», працівник якої представляє його інтереси в даній справі, убачається ,що ОСОБА_1 працевлаштувався у зазначене товариство після відкриття провадження у справі,під час її розгляду,напередодні ухвалення рішення судом першої інстанції. А з витягу з його трудової книжки слідує,що з 30.10.2009 року й до 12.12.2016 року відповідач ніде не працював ,що він сам і підтвердив. У судовому засіданні відповідач зазначав ,що він на платній основі підробляє в інших місцях та має додатковий дохід,який є мінливим.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів встановленого судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в судовому рішенні висновків та на їх правильність не впливають.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/14382/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2514/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.