Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом та, з урахуванням його уточнень, просила стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 3 651 грн 40 коп., моральної шкоди -

10 000 грн, витрат на правову допомогу - 3 500 грн, а у разі відсутності у неї майна, достатнього для відшкодування вказаних витрат, стягнути кошти в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, з її батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 02 вересня 2015 року під час переходу проїзної частини на пішохідному переходв по

вул. Покровська в м. Переяслав-Хмельницький на неї було здійснено наїзд моторолером Honda Dio, під керуванням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) вона отримала тілесні ушкодження. З 02 вересня 2015 року по 03 вересня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні, а з 04 вересня 2015 року по 14 вересня 2015 року - у травматологічному відділенні лікарні. Вказувала, що на лікування нею було придбано лікарські засоби на загальну суму 7 945 грн 41 коп. Крім того, внаслідок ДТП було понівечено її одяг та взуття, вартість якого вона оцінює у 850 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є неповнолітньою, відшкодування завданої шкоди у разі відсутності чи недостатності у неї майна повинно здійснюватись її батьками - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 При цьому зазначала, що батько неповнолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відшкодував їй матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн та оплатив вартість МРТ у сумі 500 грн.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що внаслідок ДТП їй завдано моральну шкоду, оскільки вона перенесла нестерпний фізичний біль, пережила емоційний стрес, наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області від 25 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 3 300 грн моральної шкоди та 1 167 грн витрат на правову допомогу. У разі відсутності майна, достатнього для відшкодування моральної шкоди, стягнуто в частці, якої не вистачає, солідарно з її батьків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року рішення Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області від

25 лютого 2016 року змінено в частині визначеного розміру моральної шкоди та судових витрат, збільшивши розмір моральної шкоди із 3 330 грн до 10 000 грн та розмір судових витрат - з 1 167 грн до 1 750 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4 не доведено належними та допустимим доказами завдання їй внаслідок ДТП матеріальної шкоди у розмірі 3 651 грн 40 коп. При цьому суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди у сумі

3 330 грн буде достатнім для відшкодування завданих ОСОБА_4 душевних страждань.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди та судових витрат, суд апеляційної інстанції, врахувавши ступінь тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_4, обставини за яких вони були отримані, тривалість перенесених страждань, зміну звичайного способу її життя, вважав доведеним, справедливим та пропорційним розмір відшкодування моральної шкоди, що заявлений у позові. Крім того, суд дійшов висновку про доведеність вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3 500 грн.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при цьому внаслідок вказаного злочину ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, що була зумовлена значними тілесними ушкодженнями, емоційним стресом, зміною звичайного способу життя, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відшкодуванняморальної шкоди.

При цьому судом апеляційної інстанції законно та обґрунтовано визначено розмір відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги даних висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_6 у касаційній скарзі, були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун