Справа № 209/4618/16-ц
Провадження № 2/209/267/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м. Кам′янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участю секретаря Кулік О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сороки В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» про визнання заборгованості безнадійною та зобов'язання вчинити її списання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати заборгованість ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 14 171,97 гривень перед КП КМР «Тепломережа» за надані послуги по теплопостачанню за період станом по 30.11.2013 року включно - безнадійною; зобов'язати КП КМР «Тепломережа» списати з особового рахунку заборгованість за надані послуги по теплопостачанню за період станом по 30.11.2013 року включно в розмірі 14 171,97 гривень; судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що є власником та уповноваженим квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій також зареєстровані члени її сім'ї. Послуги теплопостачання за даною квартирою надаються відповідачем КП КМР «Тепломережі», заборгованість за надані послуги в період до 01.12.2013 року включно становить 14 174,97 гривень. В листопаді 2016 року на її адресу було надіслано досудову вимогу щодо сплати заборгованості з надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.10.2016 року у загальному розмірі 18 084,58 гривень. Проте 19.04.2010 року між КП «Дніпродзержинськтепломережа», в особі генерального директора Фортуни В.І., з однієї сторони та нею, з другої сторони, був укладений договір про погашення боргу за постачання теплової енергії №53. Згідно даного договору сума боргу, що підлягала розстроченню станом на 01.04.2010 року складала 6 635,44 гривень, а сума, яка була нею сплачена складає 6 054,54 гривні. За її квартирою виникла заборгованість за теплопостачання перед відповідачем станом на 30.10.2016 року в розмірі 16 689,16 гривень, в тому числі за період до 01.12.2013 року - 14 171,97 гривень. Вважає, заборгованість, яка виникла за три роки до часу звернення до суду в сумі 14 171,97 гривень має бути визнана безнадійною, оскільки минув строк позовної давності по її стягненню.

До початку розгляду справи по суті Позивач змінив позовні вимоги, а саме уточнив назву Відповідача - КП КМР "Тепломережі".

Позивач в судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, своїми поясненнями підтвердили обставини зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні, на запитання суду Позивач не змогла пояснити, які конкретні права її порушені Відповідачем що підлягають захисту судом у цій справі.

Представник відповідача в судовому засіданні надала письмові заперечення проти позову та просила у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на відсутність правового обов'язку відповідача списувати заборгованість, яка виникла більше трьох років назад, можливості поновлення строків позовної давності, можливості списання заборгованості споживачів в обліку Відповідача за його власним рішенням, відсутності порушень прав позивача при відображені в бухгалтерському та/або управлінському обліку відповідача сум заборгованості.

Заслухавши пояснення позивача, враховуючи позицію представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи та пояснень позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що заявленими позивачем правовими підставами позовних вимог є п. 14.1.11 Податкового кодексу України та ст. 257 Цивільного кодексу України.

Пункт 14.1.11 Податкового кодексу України надає визначення одному із понять, яке серед інших вживається в Податковому кодексі України - «безнадійна заборгованість».

Так пп. а) п. 14.1.11 Податкового кодексу України визначено, що безнадійною є заборгованість, яка відповідає, в тому числі, наступній ознаці - заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, ст. 1 Податкового кодексу України визначає сферу дії Податкового кодексу. Відповідно до п. 1.1. зазначеної статі, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відносини які склались між позивачем і відповідачем - є цивільно-правовими. Відповідно норми Податкового кодексу в частині проведення розрахунків між ними, принаймні в тому їх аспекті про які йдеться в позові, знаходяться поза сферою регулювання норм Податкового кодексу.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 267 ЦК України встановлені наслідки спливу строку позовної давності, а саме:

1. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

2. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

3. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

5. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З наведеної норми чітко вбачається, що сплив строку позовної давності не має наслідком припинення зобов'язань, більше того, позовна давність застосовується за заявою сторони у спорі.

Позивачем в позовній заяві та матеріалах справи не зазначена будь-яка правова норма, якою було б встановлено обов'язок відповідача списати заборгованість чи не обліковувати її у даних власного бухгалтерського чи управлінського обліку.

Суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлює, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В даній справі позивачем не вказано, які саме права його були порушені і які підлягають захисту, не наведено відповідного правового обґрунтування.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

В даній справі суд не вбачає порушення будь-яких прав позивача з боку відповідача.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» про визнання заборгованості безнадійною та зобов'язання вчинити її списання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов