НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4974/16
№ 2/183/339/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», в якому з урахуванням уточнень просить:

зобов'язати постачальника (відповідача) списати незаконно нараховані мені борги в сумі 1018,36 грн.

стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду заподіяну незаконними діями постачальника, у сумі 5000 грн.

зобов'язати постачальника (відповідача) встановити в квартирі позивача газовий лічильник за рахунок відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що з квітня місяця 2015 року позивач розрахувався з управлінням газового господарства за 6 м.куб. газу на одну людину в місяць по ціні 7,188 грн. за м.куб. газу на суму 43 грн. 13 коп., оскільки споживає газ тільки для приготування їжі та гріє воду електроводонагрівачом. З травня 2015 року, коли Кабінет Міністрів України Постановою № 237 від 29 квітня 2015 року скоротив норми споживання газу на одну людину в місяць при відсутності газового лічильника на половину, позивач сплачував 21,56 грн. за 3 м.куб. газу. Під час звірки взаємних розрахунків з відповідачем в лютому 2016 року виявилось, що позичальник розраховує норму споживання газу на одну людину в місяць в кількості 4,5 м.куб. газу в тому числі 1,5м.куб. для підігріву води. Крім того, на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2015 року, якою суд скасував Постанову Кабінету Міністрів України № 237, відповідач нарахував позивачу заборгованість в сумі 430,43 грн. боргу. Не погодившись з таким нарахуванням позивач 12 лютого 2016 року звернувся до постачальника газу, вказуючи, що оскільки він грію воду електроводонагрівачом, то не зобов'язаний сплачувати за лишні 1,5м.куб. газу, а ухвала Вищого адміністративного суду України суперечить ст. 58 Конституції України. Відповідач листом від 19 лютого 2016 року відмовив позивачу у задоволенні заяви, запропонувавши встановити за власний рахунок газовий лічильник. Позивач повторно звернувся до постачальника листом від 09 серпня 2016 року з вимогою списати з нього незаконно нараховані борги оскільки НКРЕКП своїм листом від 28 квітня 2016 року рекомендувала постачальникам газу утриматися від незаконних дій, пов'язаних із направленням побутовим споживачам рахунків, в яких вказується донарахування обсягів спожитого природного газу за минулі періоди у зв'язку із скасуванням постанови № 237. Крім того ні кодексом газотранспортної системи затвердженою Постановою НКРЕКП № 2493, ані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2494 не передбачено здійснення постачальниками природного газу перерахунків обсягів спожитого природного газу. Вказує при цьому, що згідно з Законом України № 3533 від 16 червня 2016 року постачальник зобов'язаний встановити споживачем природного газу газові лічильники в разі використання ними газу для підігріву води і приготування їжі до 01 січня 2016 року. Відповідач цю норму закону не виконав і відмовив позивачу у його вимогах, на думку позивача, вдався до шантажу відносно нього, а саме - нарахував йому заборгованість станом на 01 серпня 2016 року в сумі 1018,36 грн., мотивуючи це тим, що дана заборгованість утворилася внаслідок того що, від Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська не надійшли пільгові компенсації за період з 06 травня 2015 року по 01 серпня 2016 року. Таким чином вважає, що його права свідомо порушені постачальником і підлягають захисту в суді.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, вказавши, що позивач увесь час свідомо та своєчасно проводив розрахунки за оплату отриманого газу, витрачаючи на це кошти, що отримує за пенсією. В квітні 2015 року він, дізнавшись про підвищення ціни на газ, зателефонував до відповідача з проханням повідомити йому ціну за 1 м.куб. газу, на що працівниками відповідача йому було повідомлено іншу ціну, ніж оголошену засобами масової інформації. В наступному, від своєї дружини він дізнався, що ціна за споживання 1 м.куб. газу становить 21,56 грн. у разі використання газу лише для приготування їжі, внаслідок чого здійснив розрахунки з відповідачем за споживчий газ, виходячи з відповідної ціни, вважаючи, що здійснив переплату за травень 2015 року. В січні-лютому 2016 року, отримавши рахунок на оплату послуг з газопостачання він дізнався, що його заборгованість перед відповідачем становить 113 грн. Звернувшись до службових осіб відповідача за роз`ясненням підстав нарахування боргу він дізнався про те, що заборгованість за споживання природного газу, яка рахується за ним становить більш, ніж 400,00 грн. Повернувшись додому він написав листа відповідачу з проханням роз`яснити підстави нарахування боргу та виконати обов`язок по встановленню лічильника газу, вказуючи, що має електроводонагрівач та використовує газ для приготування їжі. З відповіді відповідача дізнався, що при нарахуванні боргу відповідач використав положення Постанови Кабінету Міністрів України № 237, яку скасував Вищий адміністративний суд України. Звернувшись до відповідача з повторним листом також дізнався про неправомірне нарахування йому боргу за використання природного газу з підстав, що не залежали від нього відсутність компенсування органами Управління соціального захисту населення пільг, що надані позивачу. Після звернення з позовом до суду отримав повідомлення про нарахування боргу в розмірі 2013 грн. Відвідавши службових та посадових осіб відповідача з питання нарахування заборгованості, використавши велику кількість часу через черги до кабінетів, в яких знаходяться посадові та службові особи відповідача, отримав відповідь про меншу суму заборгованості. При цьому, службові особи відповідача поводили себе з відповідачем не коректно, ображали його почуття гідності, внаслідок чого позивач змушений був звернутися до посадової особи відповідача, на що остання також повела себе з відповідачем не коректно. В наступному отримав повідомлення про нарахування йому боргу за споживання природного газу з норми споживання 7,1 м.куб. Зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідача по нарахуванню боргу йому завдано моральну шкоду, пов`язану зі стресом, підвищенням артеріального тиску, моральним переживанням, необхідністю вчиняти дії для поновлення своїх прав що змушує його вживати відповідні ліки.

Представник відповідача в судовому засіданні 26 грудня 2016 року просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи, що відповідач діяв законно та правомірно, та не мав на меті порушення прав позивача. Надав письмові заперечення, згідно з яких позов не визнав, вказуючи, що відповідач здійснює постачання газу до квартири позивача, розташованої за адресою: вул. Українська, 7/30, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область. За вище вказаною адресою нарахування за спожитий природний газ виконуються за нормами газоспоживання з урахуванням пільги «Інвалід війни». За даною адресою зареєстровано 3 особи. Пільга розповсюджується на 2 особи. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 03 березня 2015 року № 583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» встановлено, що з 01 квітня 2015 року у разі відсутності побутових лічильників газу нарахування вартості спожитого газу за надані послуги з газопостачання у разі використання природного газу для приготування їжі та / або підігріву води - 7,188 грн. за 1 м.куб. газу. В квітні 2015 нарахування виконувалися за нормами споживання встановленими відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409). У разі надання послуги з газопостачання на плиту газову при відсутності централізованого гарячого водопостачання - 9 м.куб. на 1 людину в місяць. Постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29 квітня 2015 внесені зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. З 06 травня 2015 року - дня офіційного опублікування набрала чинності постанови Кабінету Міністрів України № 237, норма споживання змінена до 4,5 м на 1 людину в місяць. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року по справі № 826/16447/15 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237 з моменту її прийняття. Зазначена постанова Окружного адміністративного суду м. Києва за результатами її апеляційного та касаційного оскарження Кабінетом Міністрів України залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року та відповідно ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року. Зазначає, що позивачем оплата за послуги газопостачання проводиться в неповному розмірі що підтверджується особовим рахунком позивача станом на 23 грудня 2016 року. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203, встановлено норму споживання природного газу населенням у разі відсутності газового лічильника на плиту газову за відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 7.1 м.куб. на 1 особу. За адресою позивача прописано 3 особи, пільги інваліда війни 2 групи поширюються на двох осіб. Тобто газопостачання оплачується лише за одну особу в сумі 48,84 грн., але фактично позивачем послуги газопостачання сплачуються в неповному обсязі. В звязку з тим, що Управлінням праці та соціального захисту населення м. Новомосковська пільгова компенсація за період з 06 травня 2015 року не профінансована та оплата послуг газопостачання проведена не в повному обсязі, станом на 23 грудня 2016 року заборгованість позивача за спожитий природний газ становить 1141,48 грн. Стосовно позовних вимог, відносно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди зазначає, що заборгованість позивача виникла у звязку з тим що постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року по справі № 826/16447/15 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237, з моменту її прийняття. Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Таким чином, ані законом, ані договором не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами. Щодо зобовязання встановлення лічильника газу в квартирі у позивача, то відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року №3533-VІ, постачання природного газу здійснюється за умовами його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Статтею 3 Закону №3533-VІ передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. На даний час безкоштовно встановлюються газові лічильники тільки за адресами де природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі. оскільки позивач використовує природний газ тільки для приготування їжі, маючи електроводонагрівач, підстав, визначений Законом строк для обов`язкового обладнання квартири позивача лічильником не настав.

В судове засідання 10 січня 2017 року представник відповідача не з`явився, підстав неявки не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що з урахуванням положень ст.169 ЦПК України не є підставою для неможливості розгляду справи за відсутності представника, враховуючи подані докази та заперечення проти позову.

Перевіривши докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, заслухавши пояснення позивача, його представника, судом встановлено наступне.

Сторонами у справі визнано, що відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. До вказаного житлового приміщення відповідачем здійснюється постачання природного газу, на підставі чого позивачу оформлено рахунок № НОМЕР_1. Станом на день звернення з позовом, постачання природного газу до квартири відповідача здійснюється без застосування приладів обліку спожитого природного газу. Позивач має статус інваліда війни 2 групи та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

З наданого витягу з особового рахунку споживача № НОМЕР_1 вбачається, що розрахунок ціни за спожитий споживачами газ, що поставляється за адресою: вул. Українська, 7/30, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область проведений відповідачем з розрахунку того, що за адресою місця поставки зареєстровано 3 особи, на дві з яких розповсюджується дія пільг. Також, з розрахунку вбачається, що за постачання природного газу з 01 січня 2015 року по 01 квітня 2015 року позивачу нараховувалось до сплати суму в розмірі по 11,69 грн. щомісячно. В квітні 2015 року за споживання природного газу - нараховано 64,69 грн. В травні 2015 року позивачу нараховано до сплати за споживання газу 37,56 грн. З червня 2015 року по січень 2016 року позивачу щомісячно за споживання природного газу нараховувалась сума в розмірі по 32,35 грн. Також, в січні 2016 року позивачу донараховано суму в розмірі 285,90 грн. За постачання природного газу: в лютому 2016 року позивачу нараховано до сплати 64,69 грн.; в березні 2016 року 61,17 грн.; в квітні 2016 року 51,03 грн., за період з травня 2016 року по грудень 2016 року по 48,84 грн. щомісяця. Також вбачається, що в травні 2016 року відповідачем проведено корегування нарахованої до сплати суми, зменшено суму заборгованості на 23,79 грн. та в липні 2016 року донараховано суму заборгованості в розмірі 571,79 грн.

Листом від 12 лютого 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою-запереченням проти нарахування відповідачем заборгованості за постачання природного газу, в яких вказав на неправомірність дій відповідача щодо нарахування заборгованості в розмірі 430,43 грн. та вимогою встановити прилад обліку газу в квартирі.

Листом відповідача від 19 лютого 2016 року позивача повідомлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 03 березня 2015 року № 583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення з 01 квітня 2015 року у разі відсутності побутових лічильників газу нарахування вартості спожитого газу за надані послуги з газопостачання у разі використання природного газу для приготування їжі та / або підігріву води становить 7,188 грн. за 1 м.куб. газу. В квітні 2015 нарахування виконувалися за нормами споживання, встановленими відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409). У разі надання послуги з газопостачання на плиту газову при відсутності централізованого гарячого водопостачання - 9 м3 на 1 людину в місяць. Постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29 квітня 2015 внесені зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. З 06 травня 2015 року - дня офіційного опублікування набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 237, та норма змінена до 4,5 м3 на 1 людину в місяць. Оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року по справі № 826/16447/15 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237, з моменту її прийняття. Зазначена постанова окружного адміністративного суду м. Києва, за результатами її апеляційного та касаційного оскарження Кабінетом Міністрів України була залишена без змін, зокрема ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 та відповідно ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 28 січня 2016 року. Крім того, відповідно до вимог договору, оплату за фактично використаний природний газ треба проводити до 01 числа наступного за звітним місяця. Заборгованість за спожитий природний газ станом на 01 лютого 2016 становить 430,43 грн. Ствердження, що норма у разі надання послуги з газопостачання на плиту газову при відсутності централізованого гарячого водопостачання повинна бути 6 м.куб. на 1 людину в місяць, а не 9 м.куб. не є дійсними, оскільки норма 6 м.куб. на 1 людину в місяць застосовується у разі централізованого гарячого водопостачання, яке відсутнє в м. Новомосковську. Також позивача повідомлено, що згідно з Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлення приладу обліку газу за кошти газорозподільних підприємств для споживачів, які використовують природний газ тільки для приготування їжі буде здійснюватися до 1 січня 2018 року.

09 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача із листом, в якому вказав на неправомірність доводів відповідача, викладених в листі від 09 серпня 2016 року, невірність здійснених відповідачем розрахунків, не врахування під час проведення перерахунку рекомендацій НКРЕ від 26 квітня 2016 року щодо недопустимості проведення перерахунку газу через ухвалення Окружним адміністративним судом м. Києва постанови від 21 вересня 2015 року, вказав на використання ним електроводонагрівача для підігріву води та заявив вимогу про обладнання приміщення, в якому він проживає приладом обліку газу та списання нарахованих відповідачем боргів за споживання газу.

Листом від 23 серпня 2016 року відповідач повідомив позивача про правові підстави нарахування сум заборгованості за спожитий газ. Вказав на те, що Управлінням праці та соціального захисту населення м. Новомосковськ, пільгова компенсація за період з 06 травня 2015 року не профінансована і станом на 01 серпня 2016 року заборгованість позивача за спожитий природний газ перед відповідачем становить 1018,36 грн. (з урахуванням квитанції в сумі 30,27 грн. від 16 серпня 2016 року). Зазначив про помилковість посилання позивача на те, що надання послуги з газопостачання на плиту газову при відсутності централізованого гарячого водопостачання повинна бути 6 м.куб. на 1 людину в місяць, оскільки норма 6 м.куб. на 1 людину в місяць застосовується у разі централізованого гарячого водопостачання, яке відсутнє в м. Новомосковську.

Перевіряючи вимоги позову в частині зобов'язати відповідача списати нараховані борги в сумі 1018,36 грн., суд виходить з наступного.

П.1.1 п.1, п.5 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 03 березня 2015 року № 583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» в редакції, чинній до 05 серпня 2016 року встановлювалось, що з 01 квітня 2015 року роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення (з урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом), у разі використання природного газу для приготування їжі та/або підігріву води становлять 7,188 грн. за 1 м.куб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409) в редакції від 01 жовтня 2014 року передбачалось, що норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників за умови споживання: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання становить 6 м.куб. людино-місць; плита газова за відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача становить 9 м.куб. людино-місць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 (із змінами, внесеними постанови Кабінету Міністрів України № 237) в редакції від 06 травня 2015 року встановлювалось, що норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників за умови споживання: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання становить 3 м.куб. людино-місць; плита газова за відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача становить 4,5 м.куб. людино-місць.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року по справі № 826/16447/15 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237 з моменту її прийняття. Зазначена постанова Окружного адміністративного суду м. Києва за результатами її апеляційного та касаційного оскарження Кабінетом Міністрів України залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року та відповідно ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 втратила чинність 24 березня 2016 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 204 від 23 березня 2016 року.

Листом НКРЕКП № 4125/16/7-16 від 26 квітня 2016 року постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки повідомлено, що з 24 березня 2016 року набрали чинності Норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203. Разом з тим, на сьогодні, до НКРЕКП надходять численні звернення побутових споживачів природного газу на дії постачальників природного газу повязані із здійсненням перерахунку обсягів спожитого природного газу у період дії скасованої Постанови № 237 та виставлення побутовим споживачам рахунків, в яких вказуються донарахування обсягів спожитого природного газу минулих періодів. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» встановлено, що перерахунок вартості природного газу, спожитого населенням у період застосування норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», здійснюється в порядку, затвердженому Міністерством енергетики та вугільної промисловості України. На сьогодні, Міненерговугілля України не затвердило такий порядок. При цьому, ні Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, а ні Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 № 2494 не передбачено здійснення постачальниками природного газу відповідних перерахунків обсягів спожитого природного газу та процедури зведення балансів минулих періодів. Така процедура не може бути передбачена чинним законодавством, так як, вона буде в повній мірі протирічити Третьому енергетичному пакету ЄС. Крім цього, здійснення перерахунку вартості природного газу, повязаного із здійсненням перерахунку обсягів спожитого природного газу у період дії скасованої Постанови № 237, та виставлення побутовим споживачам природного газу додаткових рахунків (подвійної оплати), на думку Комісії, є незаконним та призведе до порушення прав побутових споживачів природного газу, зростання соціальної напруги у суспільстві, неузгодженості дій між Оператором газотранспортної системи, Операторами газорозподільної системи та постачальниками природного газу, а також порушення вимог положень Третього енергетичного пакета ЄС. Враховуючи вищевикладене, НКРЕКП рекомендує постачальникам природного газу утриматись від незаконних дій повязаних із виставлення побутовим споживачам рахунків, в яких вказуються донарахування обсягів спожитого природного газу минулих періодів у звязку із скасуванням Постанови № 237.

Дійсно, як свідчить наданий відповідачем витяг з особового рахунку відповідача, 31 січня 2016 року позивачу проведено перерахунок заборгованості за спожитий газ за період з 06 травня 2015 року по 31 липня 2015 року та за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року, підставою якого вказано перерахунок норм КМУ № 237. 21 травня 2016 року проведено перерахунок норм споживання за лютий та березень 2016 року. 01 липня 2016 року проведено перерахунок заборгованості за спожитий газ, підставою якого вказано перерахунок норм КМУ № 237.

Зазначене свідчить, що відповідач в склад нарахованої позивачем заборгованості включив суму вартості поставленого природного газу, повязану із здійсненням перерахунку обсягів спожитого природного газу у період дії скасованої Постанови № 237.

Водночас, відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правовідносини між сторонами регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, якими також не передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як списання нарахованої постачальником заборгованості за спожитий газ.

Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку, що визначений позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачений ст. 16 ЦК України, а також не встановлений законом, а тому у задоволенні відповідних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки пов`язані з наданням позивачу послуг з постачання природного газу побутовим споживачам на підставі публічного договору.

Виходячи з положень п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», моральна шкода відшкодовується лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я продукцією. При цьому, ч.2 ст.22 Закону не є самостійною підставою для стягнення моральної шкоди у правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем. Враховуючи зазначені вимоги закону та відсутність у матеріалах справи доказів про спричинення позивачу моральної шкоди небезпечною для життя і здоров'я продукцією, передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу немає і в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача встановити засіб приладу обліку, то суд виходить з наступного.

Дійсно, згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року №3533-VІ, постачання природного газу здійснюється за умовами його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством (ст.3). Суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (пп.«а» п.1 ч.1 ст.6).

За таких обставин вбачається, що за умови відсутності заперечень населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується проти встановлення лічильників суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, обов`язок по встановленню означених лічильників покладено на відповідних суб`єктів. Однак, як визнано позивачем - газ для підігріву води позивач не використовує, а отже підстав на час звернення з позовом для зобов`язання відповідача встановити лічильник газу відповідачу на підставі Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суд не вбачає.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з того, що позивача, в задоволенні позову якого відмовлено звільнено від сплати судового збору, а отже судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 13 січня 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов