Справа №333/5499/16-ц
Пр. № 2/333/267/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Варнавської Л.О., при секретарі Некрашевич Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей сервісу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_3 до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
04.01.2010 року між Державним навчальним закладом «Запорізький професійний ліцей сервісу» в особі директора ОСОБА_2, що діє на підставі статуту та ОСОБА_1 був укладений договір оренди житлового приміщення (а.с. 16).
Згідно п.1.1. договору, наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування житлове приміщення, що складається з кімнати (частини) кімнат(и) за номером (жил. - 29 м2), (заг. площа - 39,73 м2) та знаходиться на 3 поверсі (2 секція, кімната № 2) будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, б. 131.
Відповідно до п. 1.2. договору від 04.01.2010 року строк найму 12 місяців.
Згідно п. 4.9. договору, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло.
Відповідно до п. 5.1. договору, за користування житловим приміщенням наймач сплачує плату за користування житлом у розмірі 0,65 грн. за 1 м.кв. на місяць, починаючи з дати підписання договору.
Поселення ОСОБА_1 відбулося на підставі цивільно-правового договору, який було укладено строком - 1 рік. Кінцевий термін його дії було визначено до 31.12.2010 року. Після укладення вищевказаного договору відповідач частково здійснював оплату за тимчасове проживання у гуртожитку і за комунальні послуги.
Відповідно до службової записки коменданта гуртожитку ДНЗ «Запорізький ПЛС» ОСОБА_4 від 13.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 тимчасово не проживає у вказаному приміщенні, плату за житло не вносить, доступ ДНЗ Запорізький ПЛС до кімнати відповідача відсутній (а.с. 20).
Після закінчення строку дії вищезазначеного договору адміністрація ДНЗ «Запорізький ПЛС» неодноразово звертався до ОСОБА_1 з питанням укладення договору найму житлового приміщення, однак відповідач ухилявся від вирішення цього питання вбачається, що з 01.01.2011 року відповідач проживає у вказаному гуртожитку без будь-яких правових підстав. При цьому, не сплачував і не сплачує позивачеві кошти за проживання і комунальні послуги, у належній формі не довів до відома адміністрацію ДНЗ «Запорізький ПЛС» про причини своєї відсутності та тимчасового не проживання, коменданту гуртожитку не передав ключі, чим унеможливив реалізацію позивачем своїх відповідних прав (а.с. 1819).
У відповідності до ст. 127 ЖК України та п.2 розділу 1 примірного положення «Про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.
Відповідно до ст. 129 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу.
ОСОБА_1 ордер не видавався, а тому відповідач без правових підстав проживає у житловому приміщенні і не відноситься до жодної із вищезазначених категорії осіб і підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.
Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер.
Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України, особи які самоправно зайняли жиле приміщення, підлягають виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Статус споживача житлово-комунальних послуг отримується під час укладення договору у відповідності до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», за якими сторони наділені певними правами та обов'язками» гарантіями та відповідальністю в разі порушення такого договору.
Відповідно до ст. 64,67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами,має вноситися власниками чи наймачами своєчасно, повнолітні члени родини власника чи наймача несуть солідарну найнову відповідальність за вказаними зобов'язаннями.
Згідно ст. ст. 526,530,610 ЦК України, зобов*язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;
На підставі вищевикладеного вбачається, що відповідач у трудових відносинах із ДНЗ «Запорізький ПЛС» ніколи не перебував, але залишався зареєстрованим та з 2013 року не мешкає в гуртожитку.
З урахуванням того, що ОСОБА_1 не вносить плату за проживання в гуртожитку та надані комунальні послуги, у кімнаті № 2, розташованої на 3 поверху 2 секції гуртожитку не мешкає з 2013 року, не знаходиться у трудових чи інших відносинах із навчальним закладом, рішення про надання йому жилої площі адміністрацією ДНЗ «Запорізький ПЛС» не приймалося, ордер на проживання не видавався, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у сумі 1378 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 64,67,68, 116, 127,129 ЖК України, ст.ст. 526, 530,610 ЦК України, ст. 88, 209, 214-215, 224-233 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей сервісу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська