АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 752/8237/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2491/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

9 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській організації «Союз інвесторів України»,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року заяву задоволено.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській організації «Союз інвесторів України» від 8 лютого 2016 року у справі № 154/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.

Не погодившись з ухвалою суду, представник «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив суд ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у червні 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 8 лютого 2016 року у справі № 154/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що зазначене рішення третейського суду було ухвалено без участі відповідачів у справі, в зв'язку з чим вони були позбавлені права на захист своїх прав та інтересів.

У зв'язку із викладеним, просив суд скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 8 лютого 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 700А01, відповідно до умов якого Позичальник отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 690172 гривні, зі сплатою 16,10 % річних за перших три роки користування кредитом, подальшим встановленням ставки в порядку, передбаченому договором, щомісячним погашенням кредиту згідно з графіком.

Кінцевим терміном повернення кредиту сторони визначили 11 вересня 2018 року.

Кредит надано на споживчі цілі, а саме - для оплати придбаного автомобіля «Тайота Ленд Крузер», 2013 року випуску.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 12 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки.

Пунктом 6.1 Кредитного договору передбачено, що всі спори та розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, а також будь-які інші спори, що стосуються даного Договору становлять предмет спору та підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід»ємною частиною третейської угоди, і з яким Сторони ознайомились.

8 лютого 2016 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській асоціації «Союз інвесторів України» було ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 935970,08 гривень та витрат за розгляд справи.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств,пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Задовольняючи заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації Українських банків від 5 жовтня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» справа не підсудна третейському суду.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно задоволено заяву, так як при розгляді справи в третейському суді жодних заперечень з боку заявника не подавалось, з огляду на наступне.

Статтею 389-5 ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийняте рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Зазначений перелік підстав для скасування рішення третейського суду є вичерпним і закон не передбачає його розширеного тлумачення.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_3 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому третейському суду, в силу положень п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», така справа не підвідомча.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції.

Як вбачається з умов кредитного договору, грошові кошти надані ОСОБА_3 для особистих потреб, а саме для оплати придбаного автомобіля Land Cruiser 200, 2013 року випуску, а тому, з урахуванням положень Закону України «Про захист прав споживачів» і роз'яснень, що викладені в рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, вказаний договір є договором споживчого кредиту, а ОСОБА_3 є споживачем.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді