ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: Криворучко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Фастів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерний комерційній банк «Трансбанк» про поділ спільного майна подружжя,-
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити.
Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав.
Представник третьої особа - АКБ «Трансбанк» в судове засіданні не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.05.2003 року, заочним рішенням Деснянського районного суму м. Києва від 24 вересня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.7-11).
Відповідачу ОСОБА_2, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб»єкта від 20.12.2016 року за № 76312647, на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1. Дана квартира була зареєстрована за відповідачем 18.05.2006 року, підставою виникнення права власності був Договір купівлі-продажу, № 829, від 28.04.2006 року, посвідчений Сушановою Т.В., приватним нотаріусом Фастівського міськнотокругу. (а.с.97)
Окрім того, відповідачу ОСОБА_2 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на праві приватної власності належить садовий будинок АДРЕСА_2. (а.с.14-15).
Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 093001, належить відповідачу ОСОБА_2. (а.с.13).
Як вбачається з Договору іпотеки від 08.06.2007 року, НОМЕР_3, посвідченого Байдик Т.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, садовий будинок АДРЕСА_2 з мансардою і господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 101,1 квадратних метрів, житловою площею 58,5 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, село Червона Мотовилівка, садове товариство «Світанок», та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення садівництва, загальною площею 0,0602 га, на якій розташований садовий будинок, знаходяться під іпотекою Акціонерного комерційного банку «Трансбанк». (26-30).
Даний договір був укладений між відповідачем ОСОБА_2 та АКБ «Трансбанк», з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 23850709 від 08.06.2007 року, який отримувався відповідачем для споживчих цілей, поручителем якого виступала позивач. (17-25).
Разом з тим, 15.02.2010 року Заочним рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, було солідарно стягнуто з позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на користь АКБ «Тансбанк» заборгованість за Кредитним договором № 23850709, в сумі 844379,19 грн., витрати на ІТЗ в сумі 500 грн. та державне мито в сумі 3400 грн.. (а.с.31-33).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач по справі її рідна сестра. Під час перебування у шлюбі з відповідачем вони придбали у власність квартиру та побудували будинок. Все майно набуте під час шлюбу за спільні кошти. Також зазначила, що на будівництво будинку та купівлю квартири позичала сторонам у справі деяку суму коштів.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснила, що вона є сусідкою сторін в с. Червона Мотовилівка. Пояснила, що будівництвом будинку займалася позивач, відповідача вона рідно бачила. Зазначає, що вони перебували в шлюбу.
Аналізуючи вищевикладені факти та даючи юридичну оцінку показам свідків, суд приходить до висновку, що спірне майно було набуте сторонами під час подружнього життя, а кошти які бралися у банку були спрямовані на будівництво садового будинку. Таким чином, суд вважає, що спірне майно є спільним майном сторін по справі.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.
Крім того, в п. 23 Постанови № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі і садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства однокімнатна квартира АДРЕСА_1 та садовий будинок АДРЕСА_2 з мансардою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою право власності - на 1/2 частину вказаного майна.
При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.
У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, -
Позов - задовольнити.
В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину однокімнатної квартири, загальною площею 30.1 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та ? частину садового будинку з мансардою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 101,1 кв.м., житлова площа 58,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ