Справа № 344/4049/16-ц
Провадження № 22-ц/779/224/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Проскурніцького П.І.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення 3 % річних та інфляційних збитків за несвоєчасне виконання зобовязання за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

у березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.10.2011 з ОСОБА_5 на його користь стягнуто 19 034 грн шкоди внаслідок затоплення квартири. На виконання цього рішення видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження. Так як судове рішення на даний час не виконане, кошти йому не повернуті, просив стягнути з відповідачки 3 % річних за користування коштами та індексацію за період з 01.04.2015 по 29.02.2016 у загальному розмірі 4 853,85 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 6 663,19 грн санкцій за невиконання зобовязання в розмірі 19 043 грн за період з 01.04.2015 по 29.02.2016 включно, з яких 6 138,86 грн - інфляційні збитки, 524,33 грн - 3% річних, а також 551,20 грн витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. ОСОБА_2 стверджує, що вона з 2012 року не виконує зобовязання по виплаті компенсації по затопленню приміщення, тобто з цього часу він довідався про порушення права, і як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився у 2015 році. Позовна заява подана ОСОБА_2 у 2016 році, тобто зі спливом позовної давності, чого суд не врахував. Позивач не надав доказів того, які саме майнові чи моральні збитки йому завдані. 18.08.2016 вона перерахувала на рахунок ДВС м. Івано-Франківська 3 000 грн з призначенням платежу «борг на користь ОСОБА_2І.», однак розрахунок санкцій проведено без урахування цієї суми погашення боргу, отже вказаний у рішенні розмір стягнення не відповідає фактичним обставинам справи. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 18 232 грн майнової шкоди, 500 грн моральної шкоди, 310,82 грн судових витрат, а всього 19 042,82 грн внаслідок затоплення квартири позивача. На виконання цього рішення Івано-Франківським міським судом 07.12.2011 видано виконавчий лист, по якому 10.01.2012 ВДВС Івано-Франківського МУЮ відкрито виконавче провадження. У звязку з невиконанням зобовязань відповідачкою рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по лютий 2015 року 6 907 грн інфляційних втрат і 3 % річних. 18.08.2016 на депозитний рахунок ВДВС Івано-Франківського МУЮ боржником перераховано 3 000 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що за період з 01.04.2015 по 29.02.2016 відповідачкою рішення суду не виконано, шкоду не відшкодовано. Відповідно до розрахунку позивача сума індексації за прострочений період становить 4 282,65 грн, а 3 % річних від простроченої суми - 571,02 грн. Суд вважав, що з урахуванням індексів споживчих цін за вказаний вище період розмір інфляційних збитків буде становити 6 138,86 грн, а 3 % річних 524,33 грн. Позовна давність не пропущена, оскільки 23.09.2015 Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача штрафних санкцій, тобто позивач уже звертався до суду з позовом, крім того 18.08.2016 ОСОБА_5 перераховано кошти на виконання рішення суду від 18.10.2011.

При цьому, суд першої інстанції правильно керувався нормами матеріального права, зокрема положеннями ст. ст. 509, 611, 625 ЦК України та правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Положення статті 625 ЦК поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами на підставі ухвалення рішення суду.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 18 232 грн майнової шкоди, 500 грн моральної шкоди, 310,82 грн судових витрат, а всього 19 042,82 грн внаслідок затоплення квартири позивача. Відповідач рішення суду не виконувала.

За позовом ОСОБА_2 рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по лютий 2015 року 6 907 грн інфляційних втрат і 3 % річних.

На виконанні Івано-Франківського міського відділу ДВС перебувають виконавчі провадження: ВП № 30571248 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 18 732 грн боргу та судових витрат; ВП № 49768101 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 6 907 грн, з яких 570 грн 3 % річних, 6 337 грн інфляційні втрати. 18.08.2016 на депозитний рахунок ВДВС Івано-Франківського МУЮ боржником перераховано 3 000 грн (а. с. 54, 64).

З огляду на викладене, підстав для висновку про сплив позовної давності, а також про неврахування судом до інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних за період з 01.04.2015 по 29.02.2016 сплату боржником 3 000 грн, немає.

Однак, із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_5 санкцій за невиконання зобов'язання на загальну суму 6 663,19 грн повністю погодитись не можна.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про стягнення санкцій за невиконання зобов'язання на загальну суму 4 853,85 грн. Позивач протягом розгляду справи позовні вимоги не збільшував.

Стягуючи з ОСОБА_5 санкції за невиконання зобов'язань в загальному розмірі 6663,19 грн, суд першої інстанції на порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства вийшов за межі позовних вимог.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення санкцій за невиконання зобов'язань слід змінити, зменшивши загальну суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 4 853,85 грн.

В решті оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2016 року в частині розміру стягнення санкцій за невиконання зобовязань змінити, зменшивши загальну суму стягнення до 4 853,85 грн.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А. Проскурніцький П.І.