АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/799/2017 Головуючий в 1 інстанції - Шевченко Т.М.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України», Горлівської санітарно-епідеміологічної станції, Донецького обласного центру медико-соціальних експертиз, третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Микитівському районі м. Горлівки про визнання незаконними та скасування висновку та актів розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання незаконними та скасування висновку та актів в частині невизнання діагнозу професійним захворюванням.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2016 року відкрито провадження у даній цивільній справі, (а.с. 36)

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року зазначена цивільна справа передана для розгляду по суті до Голосіївського районного суду м. Києва, (а.с . 101 - 102)

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 267 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Івано-Франківською обласною клінічною лікарнею, у ОСОБА_2, крім інших хвороб (патологічного стану), що призвели до смерті, встановлено і пневмосклероз, який віднесений до професійного захворювання під кодом J68-J70 Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем (МКХ-10), та був виявлений у ОСОБА_2 вперше на час роботи в ДП "Шахта імені Ю.О.Гагаріна".В подальшому ОСОБА_2 неодноразово проходив курс лікування від вказаного захворювання.

Висновком Державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань від 14 березня 2012 року № 875 ОСОБА_2 встановлено основний діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступеню пониження слуху за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (II ст.) - захворювання професійне, встановлене вперше, підтверджено прикореневий та нижньо -частковий пневмосклероз, ЛH І ст., який з умовами праці ОСОБА_2 не пов'язаний, так як початок реєстрації даного захворювання проведено через чотири роки після тривалої перерви в роботі в шкідливих виробничих умовах.

Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (отруєння) № 223 від 13 березня 2012 Горлівською санітарно-епідеміологічною станцією складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12 квітня 2012 року, яким ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою отупінню пониження слуху за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (II ст.). Прикореневий та нижньочастковий пневмосклероз, JIH 1 ст. зазначений як супутній діагноз.

13 червня 2012 року Донецькою обласною медико-соціальною експертною комісією № 6 ОСОБА_2 згідно акта огляду № 1280 встановлено 35% ступеня втрати професійної працездатності, у тому числі повторно 15% внаслідок отриманої у 2007 році травми та первинно 20% внаслідок професійного захворювання приглухуватості.

На думку позивача, встановлене ОСОБА_2 професійне захворювання - двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем пониження слуху з втратою - 20% професійної працездатності є неповним, а відмова відповідачів у визнанні прикореневого та нижньочасткового пневмосклерозу, JIH 1 ст. пов'язаним з умовами його праці - необґрунтованою та незаконною.

На 07 листопада 2011 року загальний трудовий стаж ОСОБА_2 становить 29 років 5,5 місяців. В підземних умовах ОСОБА_2 пропрацював 20 років 5,5 місяців. В період з 03 лютого 1995 року по 09 вересня 2004 року у ОСОБА_2 дійсно є перерва в роботі в підземних умовах. Однак до 03 лютого 1995 року підземний стаж у нього становив 12 років 2,5 місяців, а з 09 вересня 2004 року, до виявлення у нього вперше 26 серпня 2008 року дифузійного пневмосклерозу, він пропрацював на підземних роботах понад 4 роки. Таким чином до виявлення у ОСОБА_2 26 серпня 2008 року дифузійного пневмосклерозу, його підземний стаж становив понад 16 років, професії, в яких працював ОСОБА_2 в підземних умовах, пов'язані з роботою під впливом шкідливих факторів виробничого середовища, в тому числі і вугільного та рудного пилу.

За таких підстав, позивач просить визнати незаконними та скасувати висновок Державної установи "Інституту медицини праці національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань № 875 від 14 березня 2012 року, акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 12 квітня 2012 року, акт огляду № 1280 від 13 червня 2012 року в частині невизнання прикореневого та нижньочасткового пневмосклерозу, JIH 1 ст. професійним захворюванням у ОСОБА_2

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», Горлівської санітарно - епідеміологічної станції та Донецького обласного центру медико-соціальних експертиз, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області, про визнання незаконними та скасування висновку та актів в частині невизнання діагнозу професійним захворюванням, - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила про його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Вказувала на те, що п.63 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» , яким визначено, які захворювання відносяться до хронічних професійних захворювань, не визначено жодних обмежень в разі наявності перерви в роботі працівника в шкідливих умовах.

Суд не врахував, що до діагностування в ОСОБА_2 в 2008 році прикореневого та нижньочасткового пневмосклерозу ЛН 1ст., останній тривалий час працював в шкідливих підземних умовах понад 16 років.

Суд, пославшись на те, що саме до повноважень центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці НАМНУ» віднесено питання встановлення діагнозу професійного захворювання , не врахував, що позивач має право на оскарження такого рішення в судовому порядку, що і було зроблено.

В судове засідання апеляційного суду позивач та представник Обласного центру медико-соціальної експертизи просили розглядати справу без їх участі.

Інші учасник процесу також до апеляційного суду не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини.

Загальний трудовий стаж ОСОБА_2 становить 29 років 5,5 місяців. В підземних умовах ОСОБА_2 пропрацював 20 років 5,5 місяців, а саме в Шахтобудівному управлінні № 3 тресту "Артемшахтобуд" електрослюсарем 2 місяці, в ДП "Шахта імені Ю.О.Гагаріна" 1 місяць підземним електрослюсарем добувної дільниці з 30 березня по 08 травня 1978 року, 5 місяців підземним електрослюсарем ЄМС з 12 лютого по 13 липня 1981 року, 5 років 5,5 місяців підземних гірничим робітником очисного забою з 20 вересня 1982 року по 01 січня 1983 року, 13 років 9 місяців підземним гірничим майстром з 01 січня 1988 року по 03 лютого 1995 року, з 11 квітня 2005 року по 20 вересня 2010 року, з 18 жовтня 2010 року по 07 травня 2012 року; в ВАТ "Інтер-інвест вугілля" 7 місяців підземним гірничим майстром з 09 вересня 2004 року по 31 березня 2005 року, що підтверджено записами в трудовій книжці серії БТ-1 № 1316748. (а.с. 10)

Висновком Державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань від 14 березня 2012 року № 875 ОСОБА_2 встановлено основний діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступінню пониження слуху за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (II ст.) - захворювання професійне, встановлене вперше, підтверджено прикореневий та нижньочастковий пневмосклероз, ЛH І ст., який з умовами праці ОСОБА_2 не пов'язаний, так як початок реєстрації даного захворювання проведено через чотири роки після тривалого перериву в роботі в шкідливих виробничих умовах, (а.с. 14)

Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (отруєння) № 223 від 13 березня 2012 Горлівською санітарно-епідеміологічною станцією складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12 квітня 2012 року, яким ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем пониження слуху за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (II ст.). Прикореневий та нижньочастковий пневмосклероз, JIH 1 ст. зазначений як супутній діагноз, (а.с. 13)

13 червня 2012 року Донецькою обласною медико-соціальною експертною комісією № 6 ОСОБА_2 згідно акта огляду № 1280 встановлено 35% ступеня втрати професійної працездатності, у тому числі повторно 15% внаслідок отриманої у 2007 році травми та первинно 20% внаслідок професійного захворювання приглухуватості, (а.с. 15)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, (а.с. 8)

Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року визначено процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях, в період виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 74 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПА 0.00-6.02-04, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112, у спірних випадках для остаточного вирішення питання про наявність професійного захворювання особа направляється до Інституту медицини праці Академії медичних наук (м. Київ).

У разі незгоди хворого або роботодавця з рішенням Інституту щодо встановлення діагнозу і зв'язку захворювання із впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу воно може бути оскаржено в судовому порядку.

Дані положення закріплені і у чинній на даний час Постанові КМУ №1232 від 30.11.2011 року , п .68.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загально обов'язкового державного страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України «Про загально обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105 від 23.09.99 року (надалі Закон №1105).

Відповідно до ст.18 Закону №1105 встановлено, що виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, йому підзвітна та проводить свою діяльність у межах та в порядку, що визначається його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Частиною 4 та 5 ст. 14 Закону №1105 передбачено, до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Постановою Кабінету Міністрів України № 1662 від 08 листопада 2000 року затверджено перелік професійних захворювань.

Порядок застосування Постанови Кабінету Міністрів України №1662 від 08.11.2000 року на практиці визначається Інструкцією про застосування переліку професійних хвороб, що затверджена спільним Наказом № 374/68/338 від 29 грудня 2000 року Міністерства охорони здоров'я України, Академії медичних наук України та Міністерством праці та соціальної політики України та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 січня 2001 року.

Так, згідно з п.3 зазначеної інструкції, перелік небезпечних та шкідливих речовин і виробничих факторів, вплив яких може викликати професійне захворювання, робіт та виробництв, на яких можливе виникнення професійного захворювання не є вичерпним.

14 березня 2012 року клінікою професійних захворювань Державною установою «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» ОСОБА_2 був встановлений діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем пониження слуху за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (II ст.) - захворювання професійне.

При прийнятті оскаржуваного висновку Центральна лікарсько-експертна комісія врахувала зв'язок захворювання з умовами праці, що встановлений з врахуванням клініко- діагностичних даних, проаналізовано дані санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, стаж роботи. Ураховуючи, що відповідачем висновок про наявність зв'язку захворювання з умовами праці та встановлення діагнозу професійного захворювання прийнято з дотриманням визначеної законом процедури та порядку, суд не має повноважень вказаного органу у вирішенні питання віднесення іще одного захворювання ОСОБА_2 до хронічного професійного захворювання.

У ст. З ЦПК України, де вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що встановлення відповідачем професійного характеру захворювання у ОСОБА_2 стосується безпосередньо прав та інтересів хворого.

Відповідно до п.62 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню.

Згідно з п. 63 Порядку до хронічного професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, пов'язаних з роботою. До хронічного професійного захворювання належить також захворювання, що виникло після багатократного та/або тривалого впливу шкідливих виробничих факторів. Хронічне професійне захворювання не завжди супроводжується втратою працездатності. Випадки професійних інфекційних захворювань та хронічних професійних інтоксикацій розслідуються як хронічні професійні захворювання.

Відповідно до п. 64 Порядку віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з датком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662.

Згідно з п. 66 Положення, для встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу лікар проф. патолог Автономної Республіки Крим, області або міста направляє хворого до спеціалізованого проф. патологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідними документами до спеціалізованого проф. патологічного лікувально-профілактичного закладу в разі потреби для встановлення діагнозу може направлятися також хворий, який проходить обстеження у будь-якому науковому інституті (установі) медичного профілю.

Відповідно до п. 67 спеціалізовані проф. патологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання. Діагноз професійного захворювання може бути змінений або відмінений спеціалізованим проф. патологічним лікувально-профілактичним закладом, який його встановив раніше, на підставі результатів додатково поданих відомостей або проведених досліджень та повторної експертизи. Відповідальність за встановлення або відміну діагнозу професійного захворювання покладається на керівників таких закладів та голів лікарсько-експертних комісій. Рішення про підтвердження або відміну раніше встановленого діагнозу професійного захворювання оформляється висновком лікарсько-експертної комісії.

Згідно з п. 68 Порядку у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України", у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки.

У відповідності до наказу № 133 від 25.03.2003 року Міністерством охорони здоров'я України було затверджено Перелік спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань. До них віднесено» Інститут медицини праці». Центральна лікарська експертна комісія, створюється керівником Державної установи відповідача, встановлює зв'язок захворювання з умовами праці у відповідності до Порядку та процедури, які передбачені постановою КМУ від 25.08.2004 року № 1112 « Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» на підставі документів, зазначених у Додатку № 13 цієї постанови. Відповідно до вказаного Додатку рішення про зв'язок захворювання з умовами праці приймається на підставі клінічних, функціональних досліджень ( амбулаторних або стаціонарних) з урахуванням відомостей зазначених у цих документах.

При встановлені, оскаржуваного висновку, про наявність у ОСОБА_2 професійного захворювання, Інститутом медицини праці було враховано, причино - наслідковий зв'язок, який випливає з умов праці, наведених в санітарно-гігієнічній характеристиці гігієніста, а тому висновок прийнято з дотримання визначених законом процедур.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про недоведеність заявлених вимог та відповідність висновку та актів розслідування професійного захворювання ОСОБА_2 діючому «Порядку проведення таких розслідувань відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що перерва в роботі ОСОБА_2 в шкідливих умовах, не свідчить про те, що захворювання останнього на пневмосклероз не є професійним захворюванням , колегія суддів не приймає, з огляду на те, що суду не були надані позивачем докази на спростування висновку медиків, які позивач оскаржувала, що вказане захворювання внаслідок тривалої роботи ОСОБА_2 до встановлення вказаного діагнозу в шкідливих умовах також є професійним захворюванням (пов'язане безпосередньо з його трудовою діяльністю).

При цьому суд вірно виходив з того, що не зважаючи на те, що ОСОБА_2 був наділений правом оскаржити висновок та акти, які зараз оскаржує його дружина, за свого життя цього не зробив, а відповідно до процедури, яка описана вище, спростування попереднього висновку та встановлення зв'язку між роботою та іще одним захворюванням, про яке просить позивач можливе лише шляхом проведення відповідних спеціальних досліджень та безпосередньо огляду хворого, поміщення його до відповідних медичних установ та проведення досліджень, що неможливо зробити у зв'язку зі смертю останнього.

Позивачем в позовній заяві не були наведені, конкретні порушення, які були допущені повноважними (компетентними) установами, які складали висновок та акти.

Позивач лише зазначає, що та обставина, що її чоловік пропрацював 16 років в шкідливих умовах, до виявлення хвороби, свідчить про те, що пневмосклероз повинен бути визнаним також професійним захворюванням, і зазначений як основний, а не супутній діагноз. При цьому позивач не посилається на конкретні нормативні акти з яких би слідувало, що саме термін роботи працівника до встановлення хвороби є безумовною підставою для висновку медичної установи, про який зараз просить позивач.

Разом з тим медична установа, як встановив суд робила висновок і з урахуванням характеристик умов праці, в яких працював чоловік позивача і з урахуванням його медичної документації та безпосереднього огляду хворого.

За відсутності висновку спеціаліста, який би спростовував попередній медичний висновок Державної установи "Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань від 14 березня 2012 року № 875, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання його незаконним, чи неповним.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: