АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Таран Н.Г.
№ 22-ц/796/347/2017 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про скасування договору купівлі-продажу права вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ Банк «БІГ Енергія», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в якому просив скасувати:

договір купівлі-продажу права вимоги №3-233 від 27.12.2013 року, укладеного між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»;

договір про відступлення прав за договором іпотеки від 22.01.2014 року, укладеного між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

09.11.2016 року позивачем була подана заява про забезпечення позову в якій останній просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким органам та особам проводити дії, щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав та їх обтяжень, будь-які інші нотаріальні і реєстраційні дії щодо вказаної квартири, до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Заяву обґрунтував тим, що за короткий проміжок часу було змінено чотири іпотекодержателя іпотеки на його квартиру АДРЕСА_1, а тому він вважає, що існує подальша загроза зміни іпотекодержателя і право власника квартири з порушенням його законних прав, що призведе до того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат або стане зовсім неможливим. Також вказує на те, що розмір заборгованості за кредитом не є однозначно визначеним і відсутнє рішення суду щодо його розміру.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала про забезпечення позову допущена до негайного виконання в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просять скасувати ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову та постановити нову, якою відмовити позивачу в задоволення заяви про забезпечення позову.

Вказував на те, що ОСОБА_1 не брав участі при розгляді даної справи, проте вказаною ухвалою суду про забезпечення позову порушуються його права та законні інтереси, оскільки даною ухвалою суду накладено арешт на квартиру, яка належить йому на праві власності.

Зазначав про те, що накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та не перевірив, що спірна квартира дійсно належить відповідачеві.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який є одночасно представником третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, з'явились в судове засдання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що невжиття судом заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п.1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2016 року між ОСОБА_4, як іпотекодержателем за договором іпотеки від 07.09.2005 року та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.10.2016 року №71122830 квартира АДРЕСА_1, загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 843, виданого 19.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ГембарськоюС.І.

Отже, на день постановлення ухвали суду першої інстанції квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не перевірив, кому саме і на якій правовій підставі належить квартира АДРЕСА_1, наклавши арешт на вказану квартиру, чим порушив права та охоронювані законом інтереси власника даного майна ОСОБА_1, який не є відповідачем по даній справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2016 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви позивача ОСОБА_7про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про скасування договору купівлі-продажу права вимоги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді