Справа № 304/1321/16-ц
Провадження № 2/304/36/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі - Гавій Л.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

його представника - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з вказаним позовом до суду, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_3 - померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з будинку АДРЕСА_1 та господарських споруд до нього. Заповіту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не залишили, а позивач прийняв спадщину за ними, оскільки на момент їх смерті проживав у вказаному будинку, користується ним та присадибною ділянкою й даний час. Відповідач ОСОБА_3 не успадкував частку за померлими, оскільки як онук, є спадкоємцем п'ятої черги і до нього не перейшло право на спадкування у відповідності до ч. 2 ст. 1258 ЦК України. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні такої за відсутністю достатніх правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Тому просить задовольнити позов та визнати за позивачем право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в розмірі 50 % після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та 50 % - після смерті спадкодавця ОСОБА_6 Тому просить позов задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини позову.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнали.

Представник Сімерської сільської ради Перечинського району у судове засідання також не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги залишив на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, що стверджується відповідними свідоцтвами про смерть НОМЕР_1 та НОМЕР_2, виданими виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 22 жовтня 1999 року та 25 липня 2000 (а. с. 37, 38).

Також встановлено, що згідно погосподарської книги № 2 за 1996 - 2000 роки, особовий рахунок НОМЕР_3, головою домогосподарства та забудовником будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується довідкою виконкому Сімерської сільської ради № 722 від 18 липня 2016 року (а. с. 26).

Крім цього встановлено, що згідно довідок виконкому Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 723 та № 724 від 18 липня 2016 року, на момент смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_1 - син, та ОСОБА_3 - онук; а на момент смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - позивач ОСОБА_1 (син) та ОСОБА_3 (онук) (а. с. 27, 28).

Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Разом з цим, як вбачається з повідомлення завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою № 150/01-16 від 07 вересня 2016 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок не було виготовлено та не було зареєстроване у встановленому законом порядку та відповідно право власності на житловий будинок у ОСОБА_6 не виникло (а. с. 10).

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом та може прийняти за спадщину за ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживав з покійними батьками у спадковому будинку на час відкриття спадщини та продовжує там жити і після їх смерті, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовився від неї, а тому вважаються таким, що прийняв спадщину.

Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 328, 331, 377, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на житловий будинок АДРЕСА_1 Закарпатської області з надвірними будовами та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Чепурнов В. О.