Справа № 240/931/16-ц
Провадження № 2/240/20/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

при секретарі Пліскачовій Н.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника 3-ої особи - ОСОБА_3,

представника відповідача -Староварварівської сільської ради ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, третя особа Олександрівська районна державна адміністрація про встановлення факту родинних відносин та визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про встановлення факту, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 21.12.1995 року була рідною тіткою ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право на ? частки земельного паю площею, 7,04 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Староварварівської сільської ради, Олександрівського району Донецької області, яке залишилось після смерті його тітки - ОСОБА_6.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_6, як член КСП ім. Шевченка, була внесена до списку осіб під № 397, які мали право на отримання земельного паю. За життя тітка сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала. Після смерті тітки позивач є її спадкоємцем другої черги за правом представництва, так як його мати була рідною сестрою спадкодавця і померла раніше. Крім позивача спадкоємцем є його брат ОСОБА_5, таким чином кожний з них має право на ? частину земельної частки (паю). Позивач звернувся до нотаріальної контори оформити спадщину, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з не підтвердженням родинних відносин з спадкодавцем - ОСОБА_6.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 05.01.2017 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Олександрівську районну державну адміністрацію Олександрівського району Донецької області.

12.01.2017 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного Староварварівську сільську раду Олександрівського району Донецької області.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 12.01.2016 року частково задоволено клопотання представника позивача та залучено співвідповідачем Староварварівську сільську раду Олександрівського району Донецької області.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції по справі надали суду додаткові документи, а саме: акт обстеження житлових умов померлої ОСОБА_6 від 17.01.2017 року, довідку з Олександрівського районного комунального підприємства «Олександрівське БТІ» № 04 від 17.01.2017 року, ксерокопію з ощадних книжок, які належали ОСОБА_6, ксерокопію Пашпорта серії ПФ № 684944 виданий на імя ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, проте в попередньому судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував та 12.01.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області в судовому засіданні не заперечував проти позову і визнав його.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову не заперечував, крім того, на виконання вимог ухвали Олександрівського районного суду Донецької області від 05.01.2017 року надав суду для огляду оригінал розпорядження Олександрівської районної адміністрації від 17.06.1996 року № 278, відкорегований список членів КСП ім. Шевченка, які мають право на земельну частку (пай), копії яких долучені до матеріалів справи.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду підтвердили, що мати позивача та покійна ОСОБА_6 були рідними сестрами. Позивач проживав разом з ОСОБА_6, доглядав її до смерті. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6, крім позивача та відповідача ОСОБА_5, немає.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть (повторного) серії 1-НО № 452958 від 21.04.2000 року, ОСОБА_11 померла 21.12.1995 року.

11.11.2016 року представник позивача звернувся до Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області з вимогою внести зміни до свідоцтва про смерть, виданого повторно на імя ОСОБА_11, яка померла 21.12.1995 року, зазначивши правильне прізвище померлої «Макєєва», на що 16.11.2016 року Староварварівською сільською радою Олександрівського району Донецької області було надано відмову, так як дане прізвище було записано згідно запису погосподарської книги.

Розбіжності в написанні прізвища ОСОБА_6 містяться і в інших документах, а саме: в свідоцтві про народження зазначено «Макеева» (рос.), в свідоцтві про смерть та в довідці з місця реєстрації проживання на українську мову перекладено як «Макеєва», в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та в довідці відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі від 20.10.2016 року № 29-28-0.3-790/2-16 вказано прізвище «Макєєва», хоча в списках осіб членів КСП ім. Шевченко, які мають право на земельну частку (пай) зазначено ОСОБА_11 і внесена до списку осіб у написанні яких припущенні помилки.

Отже, суд вважає, що розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у вищезазначених документах є граматичною помилкою, яка виникла при перекладі прізвища з російської мови «Макеева» на українську «Макєєва», тому ОСОБА_11 і ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

12.09.2016 року позивач звернувся до Олександрівської державної нотаріальної контори із проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину, проте, отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин.

Свідоцтво про народження позивача не збереглося, як і свідоцтво про шлюб його батьків. Проте, в свідоцтві про народження його матері вказано, що ОСОБА_7 народилася 12.11.1913 року від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в с.Яковлівка Андріївського (нині Олександрівського) району Сталінської (нині Донецької) області (а.с. 8). Його тітка, відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_6 народилася 20.10.1918 року від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в с.Яковлівка Олександрівського району Донецької області (а.с. 9).

ОСОБА_2 народився 18.11.1938 року в с. Новоявленка Олександрівського району

Донецької області, що вбачається з паспорту серії ВА номер 393090 виданого Олександрівським РВ УМВС України в Донецькій області 06.11.1996 року (а.с. 6).

Відповідно до копії пашпорта серії ПФ № 684944, виданого на імя ОСОБА_13 (рос.Макеева) ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2, с. Яківлівка,Андріївського (нині Олександрівського) району Сталінської (нині Донецької) області, в якому міститься запис, про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є її сином.

Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено факт родинних відносин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, як рідного племінника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 21.12.1995 року.

Як встановлено судом, позивач та відповідач ОСОБА_5, є спадкоємцями другої черги за правом представництва, так як їх мати ОСОБА_15, як було встановлено вище, була рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_6. Відповідно до свідоцтва про смерть серії II-НО № 422614 від 17.08.1979р. ОСОБА_15 померла 16.08.1979р., тобто раніше ОСОБА_6. Інших спадкоємців не має.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_6, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем в одному будинку до дня її смерті, після чого здійснив її поховання, що підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, актом обстеження житлових умов померлої ОСОБА_6 від 17.01.2017 року.

Крім того, факт фактичного прийняття, ОСОБА_2 спадщини також підтверджується довідкою Олександрівського районного комунального підприємства «Олександрівське БТІ» № 04 від 17.01.2017 року, в якій зазначається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.07.1997 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_16, житловий будинок № 12(8) по вул. Садовій, с. Яковлівка, Олександрівського району, Донецької області успадкований ОСОБА_2 від померлої ОСОБА_11

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи з положень ст. 5 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р.) кожний член коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути

передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Відповідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» для набуття права на земельну частку (пай) необхідно, щоб особа була членом КСП та була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, і КСП одержало зазначений вище акт.

Особам, внесеним до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка, і провадиться їх реєстрація районною державною адміністрацією.

Земельний сертифікат - це документ, який засвідчує право особи на земельну частку та містить відомості про її вартість і розмір в умовних кадастрових гектарах. Сертифікати видає районна державна адміністрація.

Відповідно до п. п. 16-17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно ст. 1 Закону України від 05.06.2003 року № 899-VI «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Статтею 2 зазначеного Закону визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В матеріалах справи міститься лист відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області від 20.10.2016 року № 29-28-0.3-790/2-16, в якому зазначено, що згідно Технічного звіту по розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах для видачі сертифікатів по КСП ім. Шевченка Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, складовою якої є (відкореговані) списки членів КСП ім. Шевченка, які мають право на отримання земельного паю, затвердженні рішенням Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області народних депутатів від 20.05.1996 року, числиться ОСОБА_6 за № 397. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, відповідно розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації від 17.06.1996р. №278, на імя громадянки ОСОБА_6 21.04.2000 року був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0248301 площею 7,04 умовних кадастрових гектар, по КСП ім. Шевченка Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в т.ч. пенсіонери, які раніше працювали в

ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на права колективної власності на землю. Вивчивши список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ім.Шевченка, який є додатком до державного акту на право колективної власності колгоспу «Шевченка», встановлено, що під № 397 вказано ОСОБА_6

Згідно Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельний пай може передаватись у спадок.

Відповідно до розяснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 28 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Так як, згідно сертифікату, за життя ОСОБА_6 набула право на вказану вище земельну частку (пай) та у спадок передається право на земельний пай, то за позивачем відповідно до ст. 1278 ЦК України необхідно визнати в порядку спадкування право на ? частку земельного паю, у розмірі 7,04 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлій ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 235, 256, 259 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, третя особа Олександрівська районна державна адміністрація про встановлення факту родинних відносин та визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_6 ( рос. - «Макеева»), ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла 21 грудня 1995 року, є рідною тіткою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, право на 1/2 частку земельного паю, розміром 7,04 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті тітки ОСОБА_6, яка померла 25 грудня 1995 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом 10 днів із дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення вступної і резолютивної частини судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії з повним вмотивованим текстом.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2017 року.

Суддя А.І. Шинкаренко