Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/87/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

17.01.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Мурашка С.І., Франко В.А.

за участю секретаря: Постоєнко А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», про визнання договору поруки недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 11 січня 2007 року між її чоловіком та ПАТ «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», було укладено договір про іпотечний кредит на суму 47 000,00 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 11 січня 2027 року. Відповідно до п.2.2 договору про іпотечний кредит від 11.01.2007 року №6 виконання зобовязань за цим Договором забезпечується нотаріально посвідченими іпотечними договорами нерухомого майна предмету іпотеки, що розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Мінська, буд.159 та нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Кіровоград, вул. Поповича, буд.7 В, кв.28, яке належить ОСОБА_3 на праві власності. Зазначає, що з листа-вимоги банку про усунення порушень від 14.05.2015 року вона дізналась про існування договору поруки від 11.01.2007 року №9, укладеного між нею та відповідачем, за умовами якого зобовязалась відповідати по зобовязаннях за договором про іпотечний кредит від 11.01.2007 року №6 солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_4 Вказує, що договір поруки вона не підписувала, волевиявлення на вчинення такого правочину не здійснювала. Вважає такі обставини не відповідають вимогам чинного законодавства, що є підставою для визнання правочину недійсним. Просить визнати договір поруки від 11.01.2007 року №9 недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Колегія суддів ухвалила слухати справу без участі позивача на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах, встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що при укладенні оспорюваного договору поруки, сторонами узгоджені всі істотні умови зобовязання. Підстав для визнання правочину недійсним не встановлено. Висновок суду першої інстанції є правильним і відповідає вимогам чинного законодавства виходячи з такого.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( ч. 2 і ч.3 ст.215 ЦК України ).

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Згідно з ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 11 січня 2007 року між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», укладено договір про іпотечний кредит №6 на суму 47 000,00 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 11 січня 2027 року (а.с.6-11).

11 січня 2007 року мiж ОСОБА_2, ОСОБА_4 та банком укладеного договір поруки, відповідно до умов якого позивач зобовязується перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 зобовязання за Договором про іпотечний кредит від 11.01.2007 року №6, а також додатковими угодами до нього (а.с.12).

Твердження позивача про необізнаність щодо існування договору поруки спростовується власноручно заповненою анкетою поручителя, в якій ОСОБА_2 підтверджує достовірність усіх наведених в анкеті відомостей та відповідно до чинного законодавства України несе за них відповідальність, про що свідчить особистий підпис позивача в графі «підпис поручителя». Справжність підпису в анкеті поручителя позивачем в судовому засіданні не заперечувалась, що свідчить про надання письмової згоди на укладення договору поруки (а.с.35).

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2016 року у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно з висновком експерта від 05.09.2016 року №88 підпис, розташований у колонці «Поручитель ОСОБА_2» розділу «Реквізити та підписи сторін» в договорі поруки №9, укладеного 11.01.2017 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк», виконаний ОСОБА_2 (а.с.139-146).

Враховуючи те, що договір поруки від 11.01.2007 року підписаний позивачем особисто, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, свідчить про наявність вільного волевиявлення ОСОБА_2 на його укладення та настання наслідків відповідно до умов, викладених у договорі поруки. Суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують. Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.І. Чельник

Судді: С.І. Мурашко

ОСОБА_6