АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та утримання майна.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. про відшкодування витрат на поховання та утримання майна.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. Відповідачі в порядку спадкування за законом отримали по ј частині зазначеної квартири.

Посилаючись на те, що матеріальні витрати на поховання спадкодавця, утримання майна та на сплату житлово-комунальних послуг в зазначеній квартирі понесла позивачка, з урахуванням уточнень, просила стягнути солідарно з відповідачів витрати на поховання у розмірі 15 027 грн. 81 коп. та витрати на утримання майна, в сумі 2 824 грн. 74 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3. на користь позивачки в рахунок відшкодування понесених нею витрат на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 грошові кошти, в розмірі по 5 555 грн. 41 коп., з кожного; в рахунок відшкодування понесених нею витрат на утримання майна покійного, грошові кошти у розмірі по 1412 грн. 37 коп. з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідачів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду і постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3., яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивачки, яка просилa апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності заявлених по справі вимог про понесення позивачкою витрат на поховання покійного, в сумі 5555 грн. 41 коп. та витрат на утримання його майна, у розмірі 1412 грн. 37 коп., й стягнення цих коштів з спадкоємців майна покійного у рівних частках, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, доньками якого є відповідачки по справі (а.с.6).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року, з урахуванням рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з з 01 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3., кожною, право власності в порядку спадкування за законом на ј частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.47-56).

Статтею 1261 ЦК України установлено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

У ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до вказаного Закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, відповідно до матеріалів справи, спадкоємцями майна покійного є його доньки, відповідачки по справі, які докази участі в похованні батька не надали, а тому районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про покладення на них обов'язку по відшкодуванню витрат на поховання їх батька іншою особою - ОСОБА_4, з якою покійний проживав як подружжя.

Відповідно до даних долученої до справи довідки, Лівобережним об'єднанням управління Пенсійного фонду України в м. Києві 19 березня 2013 року ОСОБА_4 надано допомогу на поховання покійного ОСОБА_5, в сумі 2392 грн. 72 коп. (а.с.79).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між ОСОБА_4 та ритуальною службою СКП «Спеціалізований комбінат ПКПО» укладено договір № 7.12487.3 на організацію та проведення поховання ОСОБА_5, яким передбачено копку могили, установлення намогильної таблички й придбання таблички металевої, комплексний благоустрій та демонтаж пам'ятника, загальною вартість 1373 грн. 53 коп.

Зі змісту долученої до справи квитанції від ІНФОРМАЦІЯ_1 видно, що позивачкою на виконання договору-замовлення на організацію та проведення поховання, сплачено 1373 грн. 53 коп. (а.с.7).

Згідно договору на надання додаткових ритуальних послуг від ІНФОРМАЦІЯ_1 на суму 6997 грн., укладеного між ОСОБА_4 і СПД ОСОБА_7 з урахуванням складеної останньою довідки та даними товарного чеку б/н від 18 березня 2013 року, підтверджено, що позивачкою понесені додаткові витрати пов'язані з похованням покійного (придбання труни та ритуальних речей, винос труни та вчинення інших дій, пов'язаних з похованням), на суму 6997 грн. (а.с.7,81,90,91).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про стягнення з кожної з відповідачок на користь ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з похованням покійного, в сумі 2492 грн. 72 коп. ( 1373,53+6997-2392,72:2= 2492,72)

Згідно вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина.

Матеріали справи свідчать, що спадковим майном є Ѕ частина кв.АДРЕСА_1 й кожній з відповідачок належить по ј частині нерухомого майна.

Власником іншої Ѕ частини квартири є ОСОБА_8 (а.с.46).

Встановлено, що житловим органом на нині покійного ОСОБА_5 та позивачку були відкриті окремі особові рахунки (а.с.9,10).

На підтвердження витрат щодо утримання частини майна покійного, яке успадкували ОСОБА_2 та ОСОБА_3., ОСОБА_8 долучила до матеріалів справи копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг квартири АДРЕСА_1, відповідно до яких позивачкою за покійного понесені витрати, пов'язані з утриманням Ѕ частини квартири, відповідно до яких нею сплачено 2 284 грн. 74 коп.

Зокрема, дані долучених до справи квитанцій свідчать про те, що понесені ОСОБА_8 витрати складаються з наступних платежів: протягом березня - грудня 2013 року, січня - липня 2014 року по 150 грн. 30 коп. щомісячно, у серпні 2014 року - 177 грн. 84 коп., вересні 2014 року - 18 грн. 84 коп., жовтні 2014 року - 79 грн. 58 коп., а всього 2 284 грн. 74 коп. (а.с.9,11- 22).

Отже, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_8 несла витрати по утриманню частини майна, яке належить відповідачкам, а тому районний суд обґрунтовано стягнув з них по Ѕ частині, що становить 1412 грн. 37 коп. (2284,74 :2= 1412,37).

Твердження апеляційної скарги про те, що відповідачки не мали доступу до спадкового майна, ОСОБА_4 утримувала всю квартиру добровільно та користувалася нею, а тому суд неправомірно стягнув витрати на утримання Ѕ її частини - безпідставні.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління,утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 317 ЦК України визначено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника або місцезнаходження майна.

Отже, у розумінні вимог ст.ст. 360, 322, ч. 2 ст. 317 ЦК України саме на власнику лежить відповідальність по утриманню майна, незалежно від його місцезнаходження та нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що власниками майна покійного відповідачки стали з моменту смерті їх батька, прийняли спадщину, а тому й зобов'язані відшкодувати позивачці витрати, пов'язані з утримання частки їх майна.

Та обставина, що виниклий між сторонами спір, пов'язаний з встановленням порядку користування частиною успадкованої квартири було вирішено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва 05 квітня 2016 року не звільняє відповідачок від відповідальності щодо відшкодування позивачці понесених нею витрат на утримання їх майна.

Необґрунтованими колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги про відсутність у справі належних доказів про понесення позивачкою витрат, пов'язаних з похованням покійного ОСОБА_5, на суму 6997 грн., остільки вони спростовуються долученими до справи доказами : договором з уточненнями до нього згідно довідки, та товарним чеком, виданим ФОП ОСОБА_7, зі змісту яких убачається, що саме ОСОБА_4 несла додаткові витрати, пов'язані з похованням покійного 17 березня 2013 року (а.с.8,90,91).

При цьому, колегія суддів враховує і ту обставину, що оплата додаткових витрат пов'язана з вчиненням дій, внаслідок яких було поховано ОСОБА_5 відповідно до традицій та обряду та у вартість яких входило : придбання труни, автокафалк, винос труни з тілом та інше, в той час як відповідачки, заперечуючи проти вимог про стягнення витрат, пов'язаних з похованням покійного, на спростування вчинення зазначених дій саме ОСОБА_9, доказів не надали.

У справі відсутні докази вартості Ѕ частини успадкованої ОСОБА_2 та ОСОБА_2 двокімнатної квартири АДРЕСА_1, проте з урахуванням показників цін на ринку нерухомості в м. Києві, витрати на поховання покійного охоплюються вартістю успадкованого відповідачками його майна, а тому та неповнота, на яку містяться посилання в апеляційній скарзі, не свідчить про істотне порушення процесуальних прав і на суть прийнятого рішення не впливає.

Разом з тим, з висновками суду в частині вирішення вимог про стягнення витрат на поховання, пов'язаних із придбанням і встановленням пам'ятника ОСОБА_5 погодитися неможливо.

Так, визнаючи доведеним установлення на могилі покійного ОСОБА_5 пам'ятника на трьох осіб ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що саме 15 400 грн. було витрачено на встановлення родинного пам'ятника, з яких 1/3 частина становить 5133 грн. та підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 спадкоємцями покійного.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

У матеріалах справі відсутні безспірні та належні докази, які б давали правові підстави до стягнення на користь позивачки грошових коштів, понесених на виготовлення та установку пам'ятника покійному.

До справи долучено договір на установку пам'ятника на трьох осіб родини ОСОБА_2, фото пам'ятника, кошторис, на суму 15400 грн. (а.с.92,94,106).

Проте, договір не містить прізвища особи, яка його уклала.

Не можна визнати належним доказом несення таких витрат й долучені до справи товарні чеки від 23 вересня 2015 року та 19 жовтня 2015 року, остільки у одному з них зазначено : аванс 8000, а в іншому : остаток 7400, проте правову пригоду грошей, у якій валюті, ким вчинено дії та у зв'язку з чим і на користь кого, вони не містять.

До справи долучена копія розписки ОСОБА_10. від 15 вересня 2015 року про передачу позивачкою їй грошових коштів, у сумі 8000 грн., на замовлення та установку пам'ятника ОСОБА_5 (а.с.96).

Проте, відповідачки вказану обставину в судовому засіданні не визнали, в той час як належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення дій по облаштуванню пам'ятника покійному, з урахуванням вищевикладених обставин, до справи не долучено.

Окрім цього, колегія суддів враховує і ту обставину, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в рівних частках успадкували майно покійного - кожна по ј частині двокімнатної квартири АДРЕСА_1, тобто станом на вересень 2015 року було визначено спадкоємців майна ОСОБА_5, в коло яких ОСОБА_4 не входила.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність заявлених по справі вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в дольовому порядку на користь позивачки 5133 грн. в якості компенсації витрат, пов'язаних з виготовленням та установкою пам'ятника й вважає за необхідне в зазначеній частині змінити рішення суду першої інстанції шляхом зменшення сум грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідачок, кожної, на користь ОСОБА_4 на відшкодування витрат, пов'язаних з похованням покійного, з 5555 грн. 41 коп. до 2492 грн. 72 коп. ( 5977, 81:2=2492,72)

В решті рішення районного суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року змінити.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 по відшкодуванню витрат на поховання з 5 555 грн. 41 коп. з кожної на 2492 грн. 72 коп. з кожної.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/3091/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15964/2016; 22-ц/796/1891/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Арашіна Н.Є.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.