Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/1974/15 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
№ провадження 22-ц/778/414/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Бердянський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визнання права користування квартирою, визнання недійсною реєстрації, зобовязання здійснити реєстрацію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності та визнання права власності.

В позовній заяві зазначав, що 14.04.2013 року помер ОСОБА_7, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Він є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_7

26.11.2015 року ним була отримана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що право власності на спадкову квартиру зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу,від 13.12.2013 року.

Вважає, що договір купівлі-продажу від 13.12.2013 року за яким відповідач став власником квартиру, є недійсним, оскільки попередній власник квартири ОСОБА_7 на час укладення правочину був вже покійний і не міг його власноручно підписати. Даний договір купівлі-продажу є також недійсним і в разі підписання його за довіреність, наданою ОСОБА_7 за життя, оскільки зі смертю довірителя всі довіреності втрачають чинність.

Вказує, що померлий не підписував договір купівлі-продажу та не мав вільного волевиявлення на його укладення, а тому є підстави для визнання правочину недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 13.12.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, повернути сторони до первісного тану скасувавши реєстрацію права власності за відповідачем, визнати за ним право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 14.04.2013 року.

У квіт ні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Бердянський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визнання права користування квартирою, визнання недійсною реєстрації, зобовязання здійснити реєстрацію..

В заяві зазначав, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_7, який отримав її відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_8, яка померла 29.11.2005 року.

Вказує, що ОСОБА_8 являлася його рідною тіткою і після її смерті була домовленість з її чоловіком ОСОБА_7, що він буде проживати разом з ним, доглядати його, допомагати по господарству.

З 2007 року він проживав у квартирі, ніс витрати по утриманню квартири, сплачував комунальні послуги, здійснював поточний ремонт, як лікар надавав медичну допомогу ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_7 він продовжує відкрито та добросовісно володіти та проживати у цій квартирі, сплачує комунальні послуги, заборгованості не має.

Вказує на те, що у квартирі була незаконно зареєстрована ОСОБА_5 зі згоди колишнього власника квартири ОСОБА_4

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати за ним право користування квартирою №46 по вул. Горького, 45 в м. Бердянську після смерті родичів тітки ОСОБА_8 та дядьки ОСОБА_7, визнати недійсною реєстрацію ОСОБА_5 в спірній квартирі, зобовязати Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Бердянської міської ради зареєструвати його у цій квартирі, зобовязати Бердянську міську раду спірну квартиру виключити із списку відумерлих жилих приміщень

У червні 2016 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_9 звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду позовну заявудо ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності та визнання права власності у звязку зі зміною предмету позову.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про залишення без розгляду позовної вимоги до Бердянської міської ради.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності залишено без розгляду.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 про зобовязання Бердянської міської ради виключити квартиру із списку відумерлих жилих приміщень залишено без розгляду.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_7, який помер 14. 04. 2013 року, що підтверджено копією актового запису про смерть № 493 від 15. 04. 2013 року.

Після смерті ОСОБА_7 власниками квартири були ОСОБА_10 за договором купівлі продажу від 24. 10. 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстр № 1820; а також ОСОБА_4 за договором купівлі продажу від 13. 12. 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстр № 1878.

Вказані договори купівлі продажу, за позовом прокурора в інтересах Бердянської міської ради визнані недійсними за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25. 03. 2015 року (т. 2 л. с. 16), право власності ОСОБА_12 на вказану квартиру скасовано, про що свідчить довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 209, т. 2 л. с. 53).

Як вбачається з довідки Бердянської державної нотаріальної контори від 14. 03. 2016 року після смерті ОСОБА_7 07. 09. 2013 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся його племінник ОСОБА_3, доказу родинних відносин з померлим ОСОБА_3 не надав.

15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини за законом на підставі ст. 1264 ЦК України як такий, що мешкав однією сімєю не менше 5 років до відкриття спадщини, посилався на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10. 09. 2015 року про встановлення факту його проживання однією сім»єю зі спадкодавцем ОСОБА_7

Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.09 2015 року скасовано, заява ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим 14. 04. 2013 року ОСОБА_7 з 2007 року по день його смерті залишена без розгляду.

Після цього ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, де просить визнати за ним право користування спірною квартирою, і зобовязати Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Бердянської міської ради зареєструвати його у цій квартирі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вмотивував та не вказав норму права, яка регулює правовідносини, за якими він має право вимагати право користування чужою власністю, і такі вимоги, які позивач заявив у позовній заяві, можуть бути застосовані лише в рамках ст. ст. 64 і 65 ЖК України, проте тільки за тією умовою, що жиле приміщення перебуває у комунальній власності, але судом беззаперечно встановлено, що квартира перебуває у приватній власності.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки позивач доводе, що він був членом сімї померлого, з яким проживав більше 5-ти років до відкриття спадщини, а право користування члена сімї власника передбачені статтею 156 ЖК України.

Отже такі висновки суду протиричать Закону.

Разом з цим суд розглянув справу без належного відповідача Бердянської міської ради, вважаючи ОСОБА_12 належним відповідачем. Суд не звернув уваги, що на підставі зазначеного рішення суду саме за позовом в інтересах Бердянської міської ради скасовано його право власності на спірку квартиру, та поновлено за спадкодавцем.

Приймаючи до уваги, що спадщина за законом не прийнята, а тільки йде спір про це, належним відповідачем у цій справі за правилами статті 1277 ЦК України являється орган місцевого самоврядування ( територіальна громада ) в особі Бердянської міської ради.

Судова колегія за правилами розділу 5 Глави 1 ЦПК України позбавлена можливості залучити належного відповідача на стадії апеляційного розгляду.

Між тим колегія суддів вважає, що позивач заявляючи позов про визнання права користування спірною квартиро, фактично намагається вирішити спір про право на спадщину, про що вказує сам відповідач та про що визначено в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року якою справа за заявою про встановлення факту проживання однією сімєю залишена без розгляду, оскільки саме територіальна громада Бердянська міська ОСОБА_12 оспорює право позивача на спадщину.

Позивач посилається на договори укладені з ним про надання комунальних послуг, на інші докази, тощо , про те з позовом до суду не звертається.

Отже судова колегія вважає за необхідне розяснити позивачу про його право на звернення до суду з позовом до належного відповідача, про визнання права власності в порядку спадкування за законом в порядку ст. 1264 ЦК України, та в залежності від обставин в порядку ч.3 ст.1268 або ч.1 ст.1269 ЦК України, доводячи диспозицію ст. 1264 ЦК України певними доказами.

Доводи апеляційної скарги частково обґрунтовані з вищенаведених апеляційним судом підстав.

З огляду наведеного судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду змінює в частині правового обґрунтування підстав для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року по даній справі змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови у позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: