АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/299/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким просив визначити йому додатковий строк два місяці з дня набрання чинності рішенням для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, мотивуючи про те, що спадкодавець ОСОБА_8 була бабусею позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на праві приватної власності частину майна пайового фонду ВАТ «Маньківське», реорганізованого в ТОВ «Мир», у розмірі 0,03 відсотків від загальної вартості. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 був її син та батько сторіну справі - ОСОБА_9, який за життя не прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті останнього залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 0,0642 га, яка розташована по АДРЕСА_1, та житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за цією ж адресою, що належали спадкодавцю на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 27.04.2015 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області. З травня 2015 року позивач фактично проживав з хворими бабою та батьком по АДРЕСА_1 та доглядав за ними до дня їх смерті, що підтверджується довідкою голови квартального комітету №16 м. Умань від 04.04.2014. 11.04.2016 позивач звернувся до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ЧерповицькоїІ.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, однак нотаріусом винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач не подав вчасно заяву нотаріусу про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що проживаючи зі спадкодавцями, доглядаючи за ними до їх смерті, вважав, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняв спадщину.

Указані фактичні обставини стали підставми для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та на невідповіднсть висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вказує на те, що суд не дав оцінку доказам позивача, зокрема, щодо догляду позивача за спадкодавцями та сумісного проживання на день їх смерті, що підтверджується показаннями сусідів, а також довідкою управління праці та соціального захисту населення Уманської міськради про отримання позивачем допомоги у зв'язку з доглядом за інвалідом першої групи (батьком позивача); позивач вважає, що він в силу ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, як особа, яка проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що й стало причиною зволікання з подачею заяви про прийняття спадщини до нотаріуса та пропуском відповідного строку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, адже позивачем не доведена поважність причин пропуску строків для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №636 від 15.09.2015, яка, як стверджує позивач, була його бабою.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли майновий пай ВАТ «Маньківське» реорганізоване в ТОВ «Мир» у розмірі 0,03 відсотки від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, що підтверджено відповідним свідоцтвом від 12.06.2002.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Умань Черкаської області помер батько позивача - ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_6 від 29.09.1974 серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 серії НОМЕР_2, актовий запис за № 686 від 29.09.2015.

На час відкриття спадщини позивач проживав і його місце проживання було зареєстроване за адресою АДРЕСА_2, а спадкодавець проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1, що підтверджується записами в його паспорті та довідками голови квартального комітету № 16 м. Умань від 04.04.2014 та від 01.03.2016.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка площею 0,0642 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є його діти - сторони у справі.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також відповідно до інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, зокрема, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, із системного аналізу відповідних положень ст. ст. 1268 та 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець є таким, що прийняв спадщину якщо: на момент її відкриття він проживав із спадкодавцем або, якщо спадкоємець на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, протягом встановленого законодавством 6-ти місячного строку подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Далі, відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У даному випадку позивач просить визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже ним обрано спосіб прийняття спадщини спадкоємцем, який не проживав на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем.

В силу викладеного усі доводи позивача щодо того, що він є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцями на момент її відкриття, правового значення у даній справі не мають, так як не входять до предмету доказування щодо встановлення обставин поважності пропуску спадкоємцем строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Суду необхідно встановити лише чи з поважних причин спадкоємцем пропущено вказані строки.

Позивачу слід врахувати, що якщо має місце факт його спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, який має доводитися відповідними доказами (показання свідків, довідка сільської ради чи інші документи), то в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України про те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, позивач у справі є таким, що прийняв спадщину і для того щоб визнати на неї право власності йому необхідно звертатися до суду із позовними вимогам про визнання права власності на спадкове майно (судовий порядок захисту права на спадщину), а не про визначення додаткового строку на прийняття спадщини шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса, і саме при розгляді таких вимог суд надасть оцінку доводам позивача щодо проживання на момент відкриття спадщини зі спадкодавцями.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що як його позовні так і апеляційні доводи не спрямовані на те, щоб довести поважність пропуску строків на звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак вказують на проживання апелянта зі спадкодавцями на момент відкриття спадщини, що, однак, не стосується поважності пропуску вказаних строків.

У світлі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив позовні доводи у якості обґрунтування поважності пропуску позивачем строків для прийняття спадщини з посиланням на необізнаність з відповідними нормами законодавства та з позицією щодо фактичного прийняття спадщини згідно ст. 1268 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :