Справа № 372/2383/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/646/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 38 02.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Щербанівської сільської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обгрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції зазначено, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття позивачем спадщини матері є поважними і доведені належними і допустимими доказами. Так, медичною документацією, свідоцтвом про смерть, паспортом і показами свідків доведено факт тривалого догляду позивачем за хворою тіткою ОСОБА_5 у с. Рогозів, Бориспільського району, Київської області, в період з 15.08.2015 року по час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Факт отримання позивачем 17.07.2016 року у ДТП травм та тривалого лікування підтверджується витягом із кримінального провадження, показами свідків.

При цьому, на спростування поданих позивачем доказів відповідач будь-яких доказів не подавав, посилання позивача у судовому засіданні обґрунтовано не заперечив, тому його позиція по справі судом оцінюється як необґрунтована і вмотивована лише характером відносин між сторонами.

Доводи позивача щодо часу обізнаності позивача щодо наявності заповіту, суд не вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд вважає, що надання можливості позивачеві скористатись правом на отримання у спадщину майна матері, відповідає волі заповідача ( спадкодавця ) та ґрунтується на законі, тому задоволення позовних вимог є достатнім способом захисту прав позивача як спадкоємця за заповітом.

Одночасно з цим, суд вважає достатнім місячний строк для подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та зібраних у справі доказах, достатніх підстав для відмови у їх задоволенні немає, а заперечення відповідача не є переконливими та недоведені, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального права при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_4 13 червня 2015 року зробила розпорядження за яким належні їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1, заповіла в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 26, 45, 47, 48-50 ).

Окрім цього, ОСОБА_4 03 липня 2015 року належну їй земельну ділянка за вказаною адресою подарувала ОСОБА_3 ( а.с. 53-54 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла ( а.с. 37 ).

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 13 листопада 2015 року, 27 лютого 2016 року звернувся син - ОСОБА_2, якому 27 лютого 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, що по АДРЕСА_1 ( а.с. 36, 58, 65 ).

Донька спадкодавця - ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи з дитинства безстроково ( а.с. 9, 10 ).

В установлений законом строк вона із заявою про прийняття спадщини не звернулась.

Починаючи із 15 серпня 2015 року ОСОБА_3 здійснювала догляд за важкохворою ОСОБА_5, яка мешкала у с. Рогозів, Бориспільського району, Київської області, і померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Окрім цього, позивач 17 липня 2016 року отримала тілесні ушкодження з приводу яких тривалий час знаходилась на лікуванні ( а.с. 12, 13 ).

На звернення ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом на початку серпня 2016 року, серед іншого, відмовлено у його видачі та рекомендовано звернутись до суду із відповідною заявою ( а.с. 7, 8 ).

06 вересня 2016 року позивач звернулась до суду із зазначеними вимогами, посилаючись на поважність причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини ( а.с. 2-3 ).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, на переконання апеляційного суду, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини та прийшов до висновку про необхідність задоволення позову і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 11, 15, 16, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 213-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

Зокрема, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили факт знаходження позивача у тяжкому психологічному стані після смерті матері, догляд позивачем хворої тітки, отримання тілесних ушкоджень в ДТП.

Зазначені пояснення судом віднесені до числа достовірних, оскільки вони повністю підтверджуються сукупністю доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення матеріального права при його ухваленні, зокрема, ст. 1272 ЦК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляції, зокрема, про своєчасність прийняття ним спадщини, отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належність на праві власності 1/2 частини будинку, уникнення позивача від вирішення питання щодо спадкового майна у позасудовому порядку, можливість позивача подати заяву про прийняття спадщини, на переконання апеляційного суду, правового значення у даному випадку не мають і не спростовують висновку місцевого суду про обґрунтованість позову та не є підставою, у силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, апелянт не надав суду будь-яких доказів у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України на спростування наданих позивачем, зокрема, медичної документації, пояснень свідків, які віднесені до числа достовірних.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Щербанівської сільської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба