Справа № 750/9786/16-ц
Провадження № 2/750/104/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

із секретарем Юрченко І. В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення,

в с т а н о в и в :

17.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення із квартири АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач проживанням в зазначеній квартирі створює позивачу, як власнику перешкоди у користування її власним майном, а отже її права, відповідно до ст.. 391 ЦК України підлягають захисту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подав письмові пояснення у справі.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, так як відповідач набула право користування чужим майном - сервітут, який зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження від 19.01.1994 року № 59 виконкомом Деснянської районної ради 21.01.1994 року. За договором дарування від 25.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І. М., відповідач подарувала цю квартиру ОСОБА_6. В п. 4 договору дарування 25.05.2009 року зазначено, що ОСОБА_4 відомо про те, що вищезгадана квартира залишається в її користуванні, обдаровуваній ОСОБА_6 нотаріусом роз'яснено зміст ст.. 403 та 405 ЦК України. В п. 4.2. Цього договору зазначено, що шляхом підписання цього договору, обдаровувана підтверджує свою згоду на проживання в квартирі дарувальника та її сина ОСОБА_7. В договорі не зазначено про те, що право на користування квартирою виникає у відповідача у зв'язку із наявністю в неї родинних відносин із ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно із ч. 1 ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Отже суд вважає, що договором дарування від 25.05.2009 року був встановлений особистий сервітут ОСОБА_4 щодо користування квартирою АДРЕСА_1.

За договором дарування від 23.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Лимаренко Н. В., ОСОБА_6 подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_11. В пункті 5 Цього договору встановлено, що обдаровуваній ОСОБА_11 відомо про права третіх осіб на користування цією квартирою, обдаровувана зобов'язується забезпечити їх право на користування житлом.

За договором купівлі-продажу від 17.12.2015 року ОСОБА_11 (раніше ОСОБА_11) продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_15. Відповідно до п. 3.10 Цього договору зазначено, що в квартирі зареєстрована та проживає - ОСОБА_4, а також зазначено, що продавець зніме з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб. Однак суд не приймає до уваги цей пункт в частині зобов'язання зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб, оскільки не було погоджено із відповідачем припинення особистого сервітуту (а.с. 36-38). При цьому продавцю - ОСОБА_11 було відомо про права третіх осіб на користування цією квартирою.

За договором купівлі-продажу від 11.10.2016 року ОСОБА_15 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с. 4-5). Відповідно до п. 4.1 Договору, в розділі гарантії, зазначено, що в у вказаній квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_4,1931 року народження.

Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 403 ЦК України, сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Отже суд доходить висновку, що був встановлений особистий сервітут відносно квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 при укладанні договору дарування 25.05.2009 року, в силу ч. 5 ст. 403 ЦК України, сервітут не позбавляє позивача права володіння, користування та розпорядження цим майном, а також цей сервітут зберігає чинність при переході права власності на майно щодо якого він встановлений, а отже відсутні підстави для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ч. 6 ст. 403 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Литвиненко