Справа № 209/4651/16-ц
Провадження № 2/209/415/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 листопада 1990 року Баглійським відділом РАЦС Дніпродзержинська, запис за № 452; після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача "Табуненко"; судовий збір та витрати на правову допомогу стягнути з відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 16 листопада 1990 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з жовтня 2016 року, кожен з них має суттєві протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим, родина розпалася остаточно. Спору про розподіл майна не має.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 16 листопада 1990 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Баглійським відділом РАЦС Дніпродзержинська, запис за № 452 (а.с.6).

Судом встановлено, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2016 року з причин психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу.

За ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, та не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем надана суду копія договору про надання юридичних послуг та акт прийому-передачі, за якими вона сплатила, згідно квитанції №221641 від 16.12.2016 року вартість послуг в розмірі 500,00 гривень приватному підприємцю ОСОБА_3 за складання позовної заяви. З наданих позивачем документів не вбачається перевищення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу на користь позивача.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 3, 60, 61, 88, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16 листопада 1990 року Баглійським відділом РАЦС Дніпродзержинська, запис за № 452 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "Табуненко".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 500 (п'ятсот) гривен 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов