Справа №577/5308/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 22-ц/788/502/17 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Поліс», Дептівської сільської ради Конотопського району Сумської області

про стягнення заборгованості за оренду земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 оскаржила зазначене рішення та, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права при ухваленні рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому вказує, що успадкована після смерті чоловіка земельна ділянка перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Поліс» (далі - ТОВ «Агро-Поліс»), проте орендна плата на загальну суму 9067,70 грн. заявниці не виплачена і суд помилково вважав, що спадкоємиця не має права на ці кошти, оскільки смерть орендодавця не є підставою для автоматичного припинення договору оренди землі. Зазначає, що набула право на земельну ділянку з моменту відкриття спадщини, тому висновок суду про оформлення прав на землю лише через 14 років не відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивачки адвоката Садовського Є.А., ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги з зазначених в ній підстав, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на території Дептівської сільської ради Конотопського району Сумської області знаходиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,18 га, яка згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 27 грудня 1999 року була передана у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Заявниця є дружиною померлого і на момент смерті чоловіка проживала з ним, а тому успадкувала зазначену вище земельну ділянку.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2016 року встановлено факт, що зазначений вище державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 27 грудня 1999 року, виданий «ОСОБА_7», належить ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Дептівка Конотопського району Сумської області.

Свідоцтво про право власності на спадщину, яка складається із зазначеної земельної ділянки, загальною площею 4,18 га, ОСОБА_3 отримала 08 серпня 2016 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 12 липня 2012 року між Конотопською районною державною адміністрацією та ТОВ «Агро-Поліс» укладений договір строкової оренди 80 неуспадкованих паїв, загальною площею 302,71 га та 8 невитребуваних паїв, загальною площею 25,58 га.

На підставі вказаного договору на розрахунковий рахунок Дептівської сільської ради товариством сплачено орендну плату у 2012 році у сумі 879,15 грн., у 2013 році - 2109,96 грн., у 2014 році - 2109,96 грн., у 2015 році - 2635,34 грн., за період з січня по липень 2016 року - 4304,60 грн.

Оформивши право на успадковану земельну ділянку, позивачка звернулася до ТОВ «Агро-Поліс» з вимого про сплату їй, яка спадкоємиці, орендної плати за використання її земельної ділянки, проте товариство повідомило заявницю про укладення вказаного вище договору, на підставі якого орендна плата сплачувалася сільській раді.

У зв'язку з вказаною обставиною заявниця вважала свої права, як власниці успадкованої земельної ділянки, порушеними, а тому звернулася з позовом та просила суд стягнути орендну плату з відповідачів, яку визначила у сумі 9067,70 грн.

Відмовляючи у задоволенні цих вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачкою не надані докази того, що земельна ділянка за життя її чоловіка була передана ним в оренду відповідачу, чим не доведено, що права орендодавця перейшли до спадкоємиці, як того вимагає положення ст. 148-1 ЗК України. Крім того, заявниця з відповідачами договір оренди земельної ділянки також не укладала.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

За вказаної норми правовою підставою для набуття відповідних прав орендодавця спадкоємицею земельної ділянки, зокрема і на орендну плату, є існування на момент переходу таких прав чинного договору оренди між користувачем земельної ділянки та попереднім власником.

Проте у порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано доказів, що після набуття права володіння земельною ділянкою ОСОБА_7 укладалися правочини оренди його земельної ділянки, у тому числі з ТОВ «Агро-Поліс».

Крім того, з довідки Дептівської сільської ради Конотопського району Сумської області вбачається, що у період з 27 грудня 1999 року по 30 серпня 2002 року, тобто за життя ОСОБА_7 з моменту набуття ним права власності на земельну ділянку, сільська рада не укладала і не реєструвала договорів оренди земельної ділянки ОСОБА_7, як того вимагало чинне на той час законодавство.

Набувши права на земельну ділянку після смерті чоловіка у 2002 році, ОСОБА_3 також набула і відповідні обов'язки.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 148-1 ЗК України особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Проте, успадкувавши земельну ділянку та вважаючи, що її використовувало ТОВ «Агро-Поліс» без сплати новому власнику орендної плати, ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів щодо виконання вказаної вище вимоги закону.

З огляду на викладене вбачається, що між сторонами спору відносини оренди земельної ділянки як на підставі договору, так і на підставі закону не виникали, а тому відсутні і правові підстави для виникнення зобов'язань у відповідачів перед позивачкою з приводу сплати орендної плати за використання її земельної ділянки.

Зазначені обставини заявницею не спростовані, як і не спростовані висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді позивачкою не наводилися і не обґрунтовувалися розрахунки орендної плати, не вказано період, за який виник борг по орендній платі.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення вказаних вимог процесуального закону позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження виникнення між сторонами спору як договірних так і зобов'язальних правовідносин, чим не доведено порушення прав заявниці відповідачами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -