Справа № 523/3638/17
Провадження №2/523/2632/17
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Пепеляшков О.С., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

З позовною заявою до суду звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення боргу в сумі 148399,93 грн.

Відповідно до ст.119 ЦПК України до позову має додаватися документ, що підтверджує сплату судового збору.

Проте подана позовна заява викладеним вимогам не відповідає.

За положеннями п.1 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до п.1.1) ч.2 ст.4 Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте до позову не додано жодного документу, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач звернувся до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, оскільки подана позивачем довідка про перебування на обліку як безробітного не містить відображення розміру державної допомоги, яку позивач у звязку з цим отримує.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог викладених у ст.119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 80, 119, 121, 293 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує пяти днів з дня отримання даної ухвали.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк не виконає зазначені вимоги, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала суду в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: