АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівЛевенця Б.Б., Кравець В.А.
при секретаріСинявському Д.В.
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року позов задоволено частково / а.с. 50-54/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема, дійсний розмір матеріального збитку, який відповідно до вимог чинного законодавства повинен бути встановлений з урахуванням ЗУ «Про оцінку майна» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Зазначає, що пошкоджений автомобіль 2007 року випуску, а тому коефіцієнт фізичного зносу обов'язковий для врахування. ПрАТ «СК «АХА Страхування» у відповідності до вимог законодавства виконала свої зобов'язання перед ОСОБА_7 в повному обсязі, а тому позовні вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром збитку та страховим відшкодуванням безпідставні. Крім того, жодних документів на підтвердження завданої моральної шкоди позивачем суду не надано. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

№ справи 761/14060/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/998/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 20.09.2015 року о 19 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Чоп відбулось ДТП із участю водіїв автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням відповідачки та належного позивачці автомобіля НОМЕР_2, що призвело до їх пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2015 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем внаслідок порушення нею останнім п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. /а.с.11/.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, згідно полісу №АЕ/3703082 від 07.09.2015 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, що експлуатують автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована на момент вчинення ДТП у третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», з лімітом виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілої особи становив - 50 000 грн.

Позивач у відповідності до вимог ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» отримала на свій рахунок кошти страхового відшкодування в сумі - 26 279,05 грн. згідно ремонтної калькуляції із урахуванням вартості відновлювального ремонту та коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, між тим, фактично на проведення ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача ним було самостійно витрачено кошти в розмірі - 49 365 грн. /а.с.17-23/.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України про те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, та ст. 1194 ЦК України про те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), пославшись також на праву позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року за №6-2808цс15, якою визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Встановивши, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі - 23 085 грн. 95 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ці кошти були фактично витрачені на ремонт автомобіля позивача та страховим відшкодуванням в повному обсязі покриті не були.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., суд першої інстанції також вірно керувався вимогами п. 3 ст. 23 ЦК України, якою визначено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а при з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Встановивши, що позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягала в моральних переживаннях у зв'язку з тим, що внаслідок пошкодження та ремонту автомобіля тимчасово він був вимушений змінити свій звичний спосіб життя, довелось відшукувати грошові кошти на його ремонт та він перебував у стресових ситуаціях у зв'язку ремонтом автомобіля та необхідністю користування громадським транспортом, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання з вини відповідача в скоєнні ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення 2 000 грн. у відшкодування такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» у відповідності до вимог законодавства виконала свої зобов'язання перед ОСОБА_7 в повному обсязі, а тому позовні вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром збитку та страховим відшкодуванням безпідставні, колегія суддів не приймає до уваги, як такі, яким була надана відповідна оцінка судом першої інстанції.

Крім того, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика, а розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Так, апелянтом не спростовано розміру витрат, понесених позивачем у зв'язку з ремонтом на суму 49 365 грн. /а.с.17-23/, клопотань щодо призначення експертизи задля встановлення вказаних обставин відповідачем в суді першої інстанції не заявлялось, в суді апеляційної інстанції апелянт відмовився від свого клопотання про призначення експертизи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підтверджень завданої матеріальної шкоди, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано визначено суму відшкодування, з урахування ч. 3 ст. 23 ЦК України, врахувавши характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, врахувавши також вимоги розумності та справедливості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: