Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1962/16-ц

Провадження № 2/126/66/2017

"10" січня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

за участю представника відповідача Ратушняка П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що 24 січня 2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень строком до 24 березня 2015 року. Крім того було домовлено про сплату відповідачем процентів за користування позикою у розмірі 5 % щомісячно. На підтвердження факту отримання грошей та обов'язку їх повернення відповідач власноручно написав розписку.

В установлений договором строк ОСОБА_3 грошові кошти йому не повернув та ухиляється від виконання свої зобов"язань, тому він звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь основну суму боргу в розмірі 100 000 грн. та відсотки за користування позикою в розмірі 25000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача -адвокат Ратушняк П.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, стверджує, що ОСОБА_3 борг повернув на підтвердження чого надав виписку руху коштів по картковому рахунку. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріли справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 січня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 5% на місяць строком до 23 березня 2015 року, що підтверджується розпискою відповідача від 24.01.2015 року та не оспорюється представником відповідача в судовому засіданні.

Однак, на даний час відповідач борг за укладеним між ними договором позики від 24.01.2015 року не повернув.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі № 6-63цс13 яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України з питань застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Твердження представника відповідача - адвоката Ратушняка П.М., що відповідачем ОСОБА_3 повернуто суму боргу суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними доказами, а надані представником відповідача виписки руху коштів по рахунку не містять інформації, яка б свідчила б про повернення боргу за договором позики від 24.01.2015 року.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 24.01.2015 року в розмірі 100 000 грн.

Крім того за змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи , що сторони домовились про сплату відсотків за користування позикою у розмірі 5 % щомісячно, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків за користування позикою в розмірі 25000 грн. також підлягає до задоволення.

Оскільки, позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 526, 530, 549, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 5 - 8, 10, 11, 14, 15, 60, 81, 88, 169, 197, 212-215, 223 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 24.01.2015 року в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відсотки за користування позикою в сумі 25 000(двадцять п"ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3на користь держави судові витрати у справі на загальну суму 1250 ( одна тисяча двісті п'ятдесят) гривень. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Рудь