Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/1533/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Петрова В. В.
Провадження №22-ц/778/489/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини.

В позові зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду від 28.04.2016 року визначено постійне місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 з позивачем, неповнолітня донька ОСОБА_5 залишилась проживати з відповідачем. Позивач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від її заробітку. Відповідач працевлаштований, має постійний дохід, але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_6 не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30. 06. 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття дитиною, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182,183 СК України та виходив з обовязку батька утримувати своїх дітей.

З таким висновком можна погодитись.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України..

Судом встановлено, що з 04 вересня 1999 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Камянсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року, і є батьками неповнолітніх долньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 6-7) .

Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10.11.2015 року з позивача ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 11)..

28 квітня 2016 року заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, 11.11. ІНФОРМАЦІЯ_3 з позивачем ОСОБА_4, за місцем її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. корпус1АДРЕСА_1 ( а.с. 12-13).

ОСОБА_5 мешкає з батьком ОСОБА_3

31 травня 2016 року заочним рішенням Камянськ-Дніпровського районного суду позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 були задоволені, зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 на 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матірю ОСОБА_4, а розмір аліментів, які були стягнуті з останньої на двох дітей було зменшено рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду від 31 травня 2016 року з 1/3 до 1/4 частини саме з тих підстав, що неповнолітня донька ОСОБА_6 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішення суду забезпечує права дітей на належне утримання від батьків, що гарантовано нормами СК України, відповідає принципам справедливості та розумності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що наявність заочного рішення Камянско-Дніпровського районного суду від 31 травня 2016 року, яким було зменшено з ОСОБА_4 розмір аліментів на утримання дітей з 1/3 на 1/4 частини заробітку (доходів), не дає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з ОСОБА_4, не заслуговує на увагу.

Батьки несуть відповідальність за забезпечення дітей в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Суд при визначені розміру аліментів в повному обсязі врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України і визнав, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно відповідає його доходам. Обов'язок утримувати неповнолітніх дітей поширюється на обох батьків.

Наведене свідчить, що суд з'ясував усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, дотримався встановлених ст. 212 ЦПК України правил оцінки доказів, відповідно до яких суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213,214 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Г.С. Подліянова

Судді: О.М. Кримська

ОСОБА_2