РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

за участю секретаря Погрібної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради - відповідач -1, виконавчого комітету Кіровоградської міської ради - відповідач -2, комунального підприємства «Правник» - відповідач -3, ОСОБА_2 - відповідач -4, ОСОБА_3 - відповідач -5, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, комунальне підприємство «ЖЕО-2 Кіровоградської міської ради», Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -3 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним та незаконним розпорядження № 40132 органу приватизації Кіровоградської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності від 10.10.2005 року, визнання незаконним рішення та за позовом третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до Кіровоградської міської ради, виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, комунального підприємства «Правник», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ЖЕК-12 про визнання незаконним і скасування правового акту - розпорядження № 40132 органу приватизації Кіровоградської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності від 10.10.2005 року, визнання незаконним рішення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом в Ленінський районний суд м. Кіровограда в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою, квартира № 17 , загальною площею 64, 89 кв. м., яка знаходиться у будинку АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках. Вказана квартира зареєстрована в комунальному підприємстві «Правник», реєстраційний номер 40132. Крім того, позивачем зазначено, що на час приватизації вказаної квартири він був неповнолітню особою, проживав разом з відповідачем-4, знаходився на її утриманні і вихованні. Склад сім`ї на час приватизації квартири нараховував 5 чоловік, а саме: він, його брат ОСОБА_3, сестра по матері ОСОБА_4, племінниця ОСОБА_5, мати - відповідач - 4 та батько ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якого відповідач -4 отримувала пенсію на нього та брата ОСОБА_3 Квартира, як зазначив позивач отримана на підставі рішення Ленінської районної ради народних депутатів, коли йому було 1 рік і 4 місяці. По досягненню 16-річного віку, вказав позивач, ним було отримано паспорт громадянина України та він був зареєстрований в цій же квартирі та постійно в ній проживав, але з житлового обліку знятий лише у 2007 році.

Крім того позивач вказав, що він незаконно був позбавлений права на приватизацію вказаної квартири та квартиру незаконно без його згоди та згоди органу опіки та піклування було продано, оскільки на той час він був неповнолітнім.

Вважаючи порушеними свої конституційні права на житло позивач з даним позовом звернувся до суду.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом з самостійними вимогами, в обґрунтування якого зазначили, що на час приватизації квартири № 17 , загальною площею 64, 89 кв. м., яка знаходиться у будинку АДРЕСА_1 вони були малолітніми дітьми, проживали в зазначеній квартирі разом з матір'ю ОСОБА_2. В питанні приватизації квартири сприяв ОСОБА_11, який сприяв купівлі - продажу цієї ж квартири на ім`я свої дружини ОСОБА_12, своєї дочки ОСОБА_9 та свого зятя ОСОБА_8 Дозвіл на продаж вказаної квартири був наданий з урахуванням інтересів лише одного неповнолітнього ОСОБА_3 Вважають, що рішення органів місцевого самоврядування порушили їх конституційні права на житло.

Позивачі та представники позивачів у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали та посилаючись на викладені обставини позови просили задовольнити. Позивач ОСОБА_1 просив суд визнати поважними причини строку позовної давності.

Представник відповідачів - 1 та 2 у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких позови не визнав, просив застосувати у спірних відносинах строк позовної давності та в задоволенні відмовити.

Представник відповідача -3 у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких позови вважав необґрунтованими.

Відповідач - 4 у судове засідання з`явилася, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач -5 у судове засідання не з`явився, надав пояснення згідно з якими позовні вимоги визнав та просив задовольнити.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання з`явилися, позов вважали обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судове засідання з'явився, надав пояснення, відповідно до яких позови вважав необґрунтованими, просив застосувати у спірних відносинах строк позовної давності та в задоволенні позовів відмовити.

Інші треті особи у судове засідання не з'явилися, проте були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради, надав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив здійснити без його участі.

Представник третіх осіб з самостійними вимогами у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів, за даної явки.

Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 1990 року, виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м. Кіровограда, на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 19 квітня 1990 року № 164, на ім'я ОСОБА_2 було видано ордер на жиле приміщення № 182, з сім'єю з 5 осіб на право зайняття жилого приміщення, житловою площею 38, 42 кв. м., яке складалося з 3-х кімнат за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 17).

Згідно з вказаним вище ордером у склад сім'ї ОСОБА_2 входили: ОСОБА_15 - чоловік, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть (т.1 а. с. 16), ОСОБА_4 - донька, якій на час видачі зазначеного ордеру було повних 11 років, ОСОБА_1 - син, якому на час видачі зазначеного ордеру було повних 1 рік та ОСОБА_3 - син, якому на час видачі зазначеного ордеру було повних - 1 місяць, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (т. 1 а. с. 13-15).

Відповідно по паспорта громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_4, за станом на 25 січня 2006 року ОСОБА_4 була зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1.

06.10.2005 року відповідач - 4 звернулася до керівника органу приватизації з письмовою заявою, відповідно до якої просила оформити передачу у власність квартиру, яку вона займає разом з членами сім'ї на умовах найму та просила передбачити розподіл долі власності між членами сім'ї в рівних частках, до якої додала довідку про склад своєї сім'ї та займані приміщення ( а. с. 20).

Відповідно до довідки житлово - експлуатаційної контори № 2 за квітень 2005 року, яку відповідач - 4 надала до комунального підприємства «Правник» - відповідачу -3, до складу сім'ї відповідача - 4 входили 2 особи: сама відповідач -4 та її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23). Разом з тим, згідно з випискою з будинкової книги по квартирі АДРЕСА_1, за станом на дату прийняття Кіровоградською міською радою розпорядженням № 40132 від 10.10.2005 року, у вказаній квартирі рахувалися зареєстрованими: сини відповідача 4 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, - з 01.03.2005 року, вибув 19.07.2007 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, - з 04.07.2006 року, вибув 19.07.2007 року. Відповідач - 4 - вибула з вказаної квартири 05.10.2005 року, тобто до приватизації квартири, її донька ОСОБА_4 - вибула 30.09.2005 року, теж до приватизації квартири, онука відповідача - 4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно з відміткою - вибула разом з матір'ю (а.с. 26).

23.07.2008 року прокурором Ленінського району м. Кіровограда винесено постанову про порушення кримінальної справи стосовно відповідача - 4 за ознаками ст. 166 КК України. Підставою для порушення кримінальної справи слугувало те, що у 2005 році відповідач -4 вирішила продати квартиру № 17, яка знаходилася у будинку АДРЕСА_1, з метою чого виписала з квартири дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_1, які вибули за адресою: АДРЕСА_2. Квартира була приватизована лише на 2 - х осіб: ОСОБА_2 - відповідач -4 та її сина ОСОБА_3

Розглянувши заяву відповідача - 4 від 21.10.2005 року щодо надання згоди на продаж частини квартири, належної її сину ОСОБА_3, згідно з якою відповідач - 4 взяла на себе зобов'язання про придбання житлової площі на ім'я дитини на протязі трьох місяців, взявши до уваги надані відповідачем - 4 документи стосовно придбання нею квартири по АДРЕСА_3, виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийняте рішення № 1440 від 26 жовтня 2005 року, згідно з яким було надано дозвіл на продаж житла за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира відповідачем - 4 була продана за 90900 грн. ОСОБА_12, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, проти чого під час розгляду справи відповідач -4 не заперечувала.

Згідно з розпорядженням Кіровоградської міської ради № 40132 від 10.10.2005 року, заяву відповідача - 4 щодо оформлення передачі у власність квартири № АДРЕСА_1 задоволено та передано вказану квартиру у приватну власність ОСОБА_2

10.10.2005 року, Кіровоградською міською радою відповідачу - 4, згідно з розпорядженням № 40132 видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру № 17 , загальною площею 64, 89 кв. м., яка знаходиться у будинку АДРЕСА_1. За вказаним свідоцтвом про право власності на житло членом сім'ї відповідача - 4 було зазначено ОСОБА_3 (а. с. 19).

Згідно зі свідоцтвом про одруження НОМЕР_1, виданим Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, 31.10.2003 року відповідач -4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_18, після реєстрації якого отримала прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до виписки з будинкової книги, виданої ЖЕК № 12 житлово - комунального господарства Кіровоградської міської ради у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2, період реєстрації: 06.06.1990 року по 05.10.2015 року, ОСОБА_15, 06.06.1990 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_4: 10.08. 1994 року по 30.09.2005 року, ОСОБА_5 - вибула разом з матір'ю, ОСОБА_1: 01.03.2005 року по 19.07.2007 року та ОСОБА_3: 04.07.2006 року по 19.07.2007 року.

Як вбачається з листа кримінально - виконавчої інспекції Кіровоградського міськрайонного відділу від 21.10.2015 року № 8/13-83 ( т. 1 а. с. 91) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26.02.2004 року був засуджений Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 - х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, а ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 був засуджений 29.06.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до з - х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 міс., тобто жоден з них у період зняття з реєстраційного обліку в місцях позбавлення волі не перебував. За час перебування на обліку кримінально - виконавчої інспекції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1.

З довідки житлово - експлуатаційної контори № 2 Кіровоградської міської ради від 06 жовтня 2005 року № 01 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Факт реєстрації відповідача - 4 у вказаній квартирі також підтверджується паспортом громадянина України, виданого відповідачу - 4.

У відповідності до оглянутої у судовому засіданні в оригіналі книги реєстрації квартир, однокімнатних будинків, що належать громадянам на праві приватної власності, наданої представником КП «Правник» Кіровоградської міської ради, 12.10.2005 року, на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житло, яке, як ствердила під час розгляду справи ОСОБА_2 вона не отримувала та підпис про його отримання у вказаній книзі не ставила.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 10 жовтня 2005 року, виданого Кіровоградською міською радою, у вказаному свідоцтві зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

11.10.2005 року обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» видано витяг, за яким ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають по ? частки квартири АДРЕСА_1.

21.10.2005 року відповідач - 4 звернулася з письмовою заявою на ім'я начальника управління освіти Кіровоградської міської ради ОСОБА_19, згідно з якою просила дати дозвіл дати згоду її неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 продати в установленому законом порядку частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, просила дозволити продаж у зв'язку з придбанням нового житла.

26 жовтня 2005 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради прийнято рішення № 1440 «Про дозвіл на продаж житла, частини якого належать малолітнім та неповнолітнім дітям», відповідно до якого ОСОБА_2 дано дозвіл продати в установленому законом порядку частину приватизованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 жовтня 2005 року № 40132.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні суду показала, що вона знайома з відповідачкою ОСОБА_2 та з її дітьми з 2003 року. Відповідачка разом з дітьми та своїм чоловіком, тепер покійним, проживала у квартирі № 17, що у будинку АДРЕСА_1. Приблизно в 2005 році вони вирішили квартиру продати, тому що старшій доньці потрібне було окреме житло. Їх сусід по площадці ОСОБА_11, відносно якого було порушено кримінальну справу за шахрайські дії, пообіцяв відповідачці допомогти в питанні приватизації квартири та її продажу, якимось чином приватизував квартиру лише на 2-осіб - на відповідачку та її сина ОСОБА_3. Свідоцтво про приватизацію квартири відповідачка взагалі не отримувала. Діти відповідачки: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 навчалися в спецшколі. При вирішенні питання щодо приватизації вказаної вище квартири довідку з ЖЕК підписали ОСОБА_25 та ОСОБА_26, взяв довідку ОСОБА_11 Доньку відповідачки ОСОБА_4 разом з її малолітньою дитиною виписали з квартири без зазначення реєстрації в іншому житловому приміщенні, а в 2007 році також без зазначення реєстрації в іншому житловому приміщенні, виписали неповнолітнього сина відповідачки ОСОБА_1. З квартири ніхто нікуди не виїжджав, вся сім'я була весь час разом. ОСОБА_1 хворів, неодноразово лікувався в психіатричній лікарні. Про те, що у ОСОБА_1 було б інше житло, їй не відомо. Він проживав у цій же квартирі разом з матір'ю та іншими членами сім'ї, де і був зареєстрований. Ні відділ опіки, ні приватизації, долею дітей не поцікавилися. На сьогодні жоден з них немає свого власного житла. Вказана квартира перейшла ОСОБА_11, він її переоформив на свою дружину.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні суду показала, що вона знайома з сім'єю відповідачки, оскільки вони разом працювали, приходили один до одного в гості. Відповідачка разом зі своїми дітьми проживали в трикімнатній квартирі, на п'ятому поверсі у будинку АДРЕСА_1. Ніхто з квартири не переїжджав та з реєстраційного обліку не знімався. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ходили з спецшколу. Кожен проживав в окремій кімнаті. Це була повноцінна сім'я. Відповідачка мала наміри квартиру продати.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні суду показала, що сім'ю відповідачки знає понад 20 років, проживали вони всі разом у трикімнатній квартирі на вул. Полтавській у м. Кіровограді до 2005 року. Син відповідачки ОСОБА_1 хворів та лікувався в психіатричній лікарні на сел. Новому. Квартиру відповідачки купив чоловік, який возив їх по м. Кіровограду та обіцяв знайти потрібне житло.

Разом з тим, зваживши на заяву про застосування строку позовної давності, вивчивши матеріали справи, враховуючи положення ст. ст. 256, 267 ЦК України суд вбачає підстави для застосування строку позовної давності, у зв'язку з чим в задоволенні позовів відмовити.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав,

свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були

порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб… Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Так, як встановлено з`ясуванням фактичних даних, згідно з розпорядженням Кіровоградської міської ради № 40132 від 10.10.2005 року, заяву відповідача - 4 щодо оформлення передачі у власність квартири № АДРЕСА_1 задоволено та передано вказану квартиру у приватну власність ОСОБА_2

10.10.2005 року, Кіровоградською міською радою відповідачу - 4, згідно з розпорядженням № 40132, видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру № 17 , загальною площею 64, 89 кв. м., яка знаходиться у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» № 207/10 від 27.01.2015 року (а.с. 103, т.1) позивач ОСОБА_1, 1989 року народження, з 1997 року перебував під наглядом лікаря - психіатра, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, востаннє з 14.07.2014р. по 05.08.2014р. з приводу легкої розумової відсталості.

З позовом до суду позивач звернувся лише 19.12.2014 року, у віці 24 років, знаючи про те, що квартира, яка була приватизованою була продана ще у 2005 році.

Отже, факт перебування позивача ОСОБА_1 на обліку у лікаря - психіатра та періодичне відвідування лікувального закладу при відсутності інформації про систематичне перебування позивача на стаціонарному лікуванні, на думку суду не є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду, оскільки позивач мав можливість звернутися до суду особисто або через представника у встановлений законом строк.

Згідно з ордером на житлове приміщення № 182 від 24.04.1990 року, виданим виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів м. Кіровограда (а.с. 17, т.1), у склад сім'ї ОСОБА_2 входили, зокрема ОСОБА_4 - донька, якій на час видачі зазначеного ордеру було повних 11 років, що також підтверджується її свідоцтвом про народження.

Проте, відповідно до виписки з будинкової книги, виданої ЖЕК № 12 житлово - комунального господарства Кіровоградської міської ради у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані: донька ОСОБА_4: 10.08. 1994 року по 30.09.2005 року, ОСОБА_5 - вибула разом з матір'ю.

Таким чином, треті особи з самостійними вимогами на предмет спору були зняті з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 ще до приватизації вказаної квартири та її продажу, після чого пройшло 9 років.

Отже під час розгляду справи треті особи з самостійними вимогами на предмет спору не довели, що строк позовної давності пропущено з поважної причини та не порушили перед судом питання щодо поновлення строку на звернення до суду, а відтак суд вважає, що позивачі, які мали можливість звернути ся до суду з позовами про захист своїх порушених конституційних прав на житло, пропустили строк позовної давності, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 67-73, 212-215, 218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради - відповідач -1, виконавчого комітету Кіровоградської міської ради - відповідач -2, комунального підприємства «Правник» - відповідач -3, ОСОБА_2 - відповідач -4, ОСОБА_3 - відповідач -5, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, комунальне підприємство «ЖЕО-2 Кіровоградської міської ради», Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -3 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним та незаконним розпорядження № 40132 органу приватизації Кіровоградської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності від 10.10.2005 року, визнання незаконним рішення - відмовити.

В задоволенні позову третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до Кіровоградської міської ради, виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, комунального підприємства «Правник», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування правового акту - розпорядження № 40132 органу приватизації Кіровоградської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності від 10.10.2005 року, визнання незаконним рішення - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко