Справа № 642/4911/2016ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 р. м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.

при секретарі Пановій Г.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-і особи: Харківська міська рада, Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс» про знесення самочинно встановленої перегородки та приведення допоміжних приміщень багатоквартирного будинку у первинний стан ,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи: Харківська міська рада, Адміністрація Холодногріського району Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про знесення самочинно встановленої перегородки та приведення допоміжних приміщень багатоквартирного будинку у первинний стан. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що останні проживають у однокімнатної квартири АДРЕСА_5. Одночасно позивачі надали суду докази наявності у них двох неповнолітніх дітей, в тому числі доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом з батьками за вищевказаною адресою. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, реєстраційні №№ 1-708, 1-710, які видані 2-ю Харківською державною нотаріальною конторою 04.12.2009 та договором про рас поділ спадкового майна, реєстраційний № 1-176, посвідченого державним нотаріусом 2-ї ХДНК 04.12.2009. Сусідкою та власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач - ОСОБА_3 на підставі договору дарування, реєстраційний №1-2462, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Літвіновою Я.М. Відповідачем самовільно захоплено частину сходової клітини на першому поверсі під'їзду, яка є місцем загального користування та допоміжним приміщенням будинку. Вказану частину сходової клітини незаконно переобладнано в підсобне приміщення та приєднано до квартири АДРЕСА_1, встановлено цегляну перегородку із вбудованими вхідними дверми. Окрім того, що такими діями ОСОБА_3 незаконно заволоділа спільною та неподільною сумісною власністю усіх мешканців під'їзду, у тому числі і позивачів, обмежила доступ до стояків центрального гарячого та холодного централізованого водопостачання, які знаходяться на захопленій частині сходової клітини, відтепер, розташування вхідної двері до квартири АДРЕСА_1 у безпосередньої близькості до вхідної двері квартири АДРЕСА_5, значною мірою заважають позивачам у користуванні своєю квартирою, створюючи постійний додатковий шум, гуркіт і стук під час потрапляння мешканців до квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до Конституції України (ст.ст. 13, 41) кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Разом із цим, власність зобов'язує та вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності інших громадян.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 (надалі - Правила від 17.05.2005 № 76), допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для убезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

У свою чергу ч. 2 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, регламентовані вже згаданими ЖК України, Правилами №76 від 17.05.2005, а також Порядком перепланування і (або) переобладнання жилих будинків та жилих приміщень у місті Харкові, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 23.02.2011 № 162/11 (надалі - Порядок 23.02.2011 р. № 162/11).

Крім того, рішенням Харківської міської ради від 17.08.2011 № 390/11 затверджено Порядок вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом (надалі - Порядок від 17.08.2011 № 390/11). Відповідно до пп. 1.4.1., 1.4.4., 1.4.5. Правила від 17.05.2005 № 76:

- переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства;

- перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається;

- для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень необхідна згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

У відповідача не існує дозволу органів місцевого самоврядування та позивачі на проведення такого перепланування та приєднання частини під'їзду до своєї квартири.

Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015, який набрав чинності 05.04.2015, стаття 152 ЖК Української РСР викладена у такій редакції: « Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.».

Приміщення під'їзду не відносяться до житлових, а тому положення ст. 152 ЖК України на них не розповсюджуються.

За таких обставин захоплення частини під'їзду, приєднання цієї приміщення до квартир відповідача АДРЕСА_1 з облаштуванням нового дверного прорізу, є незаконним і самочинним.

Враховуючі наведені факти порушень вищевказаних норм чинного законодавства України, у том числі Правил від 17.05.2005 № 76 та Порядку перепланування і (або) переобладнання жилих будинків та жилих приміщень у місті Харкові, затверджених рішенням Харківської міської ради від 23.02.2011 № 162/11, а також прав та охоронюваних інтересів позивачів як власників та користувачів квартири АДРЕСА_5 та співвласників вищевказаних самовільно захоплених допоміжних приміщень під'їзду у будинку АДРЕСА_5, у квітні 20016 року ОСОБА_2 звернулась із відповідною скаргою б/н від 25.03.2016 до Адміністрації Холодногірьского району Харківської міської ради та КП «Жилкомсервіс», із проханням:

- провести обстеження квартири АДРЕСА_1 та нашого під'їзду в цілому спільною комісією із працівників

Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради та КП «Жилкомсерві»;

- на підставі Акту обстеження скласти по відношенню до власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності у відповідності до статті 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- прийняти рішення та винести відповідний припис ОСОБА_3 щодо приведення сходової клітини нашого під'їзду у попередній стан шляхом добровільного, за власний рахунок демонтажу збудованої стіни та вхідних дверей до квартири.

За результатами проведеної перевірки інформація про протиправні дії власника кв. 96 підтвердилась.

Згідно листа Адміністрації Холодногірського району ХМР від 19.04.2016 №Г-4-1295/0/168-16 та листа КП «Жилкомсервіс» від 21.04.2016 за № Г-16/3168.07-03, ОСОБА_3 підготовлено та вручено припис про необхідність у добровільному порядку демонтувати зазначену перегородку і привести приміщення сходової клітини у первинний стан. Після його невиконання, у повторному приписі №29 від 01.07.2016 було визначено строк виконання до 31.07.2016.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад віднесено облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності (пп. 10 п. «б» ч.1 ст.30 Закону).

Аналогічна скарга б/н від 03.06.2016 була подана на ім'я Харківського міського голови із проханням доручити відповідним виконавчим органам Харківської міської ради вжити заходів, передбачених Порядком перепланування і (або) переобладнання жилих будинків та жилих приміщень у місті Харкові, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 23.02.2011 № 162/11 (надалі - Порядок 23.02.2011 № 162/11), щодо знесення самочинної перегородки з демонтуванням вхідної двері та приведення під'їзду у первинний стан.

Станом на час звернення позивачів із даним позовом до суду, відповідачем і досі зазначений припис не виконаний, перегородка і двері не демонтовані, а Харківською міською радою не поданий відповідний позов до суду.

Відповідач та її представники заперечують проти поданого позову та просять суд залишити його без задоволення виходячи з наступного.

Як пояснила відповідач право власності на квартиру АДРЕСА_1 вона набула у 2006 році. На час набуття права власності на вищевказану квартиру до неї, колишніми власниками, вже було прибудована спірна цегляна перегородку та вхідні двері до квартири АДРЕСА_1, орієнтовною площею 4 кв.м. Будь-яких приписів щодо необхідність у добровільному порядку демонтувати зазначену перегородку і привести приміщення сходової клітини у первинний стан вона не отримувала.

3-ї особи, будучи належним чином повідомлені, до суду не прибули. Представники Харківської міської ради, Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради та КП «Жилкомсервіс» просили розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали.

Виходячи з викладеного суд, керуючись ст. 169 ЦПК України, вирішив розглянути справу без участі представників 3-х осіб.

Під час слухання справи позивачі заявлені вимоги підтримали і дали пояснення аналогічні позовній заяві.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

До прав, що підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб'єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У той же час, відповідно до п. 1.4.6. Правил від 17.05.2005 № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Згідно термінів, що вживаються в Правилах від 17.05.2005 № 76, виконавець послуг - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Таким чином, існує не один альтернативний спосіб виконання рішення щодо знесення самочинного перепланування та виконавців таких робіт.

Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого ч. 3 ст. 376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідного органу а бо іншої зацікавленої особи є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп. 5, 17 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України),

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Така ж сама позиція міститься у правових висновках ВСУ викладених у постанові від 19.11.2014 у справі № 6-180цс14 та у постанові від 24.06.2015 у справі №6-381цс15 згідно яких, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи, окрім органів місцевого самоврядування чи власників земельної ділянки, а також Інспекції ДАБК, можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3.

Дана квартира розташована на першому поверсі 12-поверхового крупно панельного житлового будинку у середині квартальної забудови.

У цьому ж будинку розташована належна позивачу ОСОБА_5 на праві приватної власності квартира АДРЕСА_5 в якій постійно проживають її чоловік ОСОБА_1- позивач у даній справі та двоє малолітніх дітей позивачів.

Відповідач, після набуття права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за рахунок сходової клітини на першому поверсі під'їзду, яка є місцем загального користування та допоміжним приміщення вищевказаного будинку побудувала цегляну перегородку та вхідні двері площею приблизно 4 кв.м.

Самочинність будівництва перегородки та вхідної двері до квартири АДРЕСА_1 саме відповідачем підтверджується наданими ним до суду документами і зокрема технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, виготовлений на час набуття відповідачем права приватної власності на вказане житло. Відповідно до вказаного паспорту станом на 2006 рік спірна цегляна перегородка із вхідними дверми була відсутня. В той же час відповідач та його представники надали до суду фотографії частини під'їзду будинку де знаходяться квартири позивачів та відповідача. Відповідно до вказаних фотографій спірна цегляна перегородка із вхідними дверми існує і вказане не заперечується як відповідачем та його представниками.

Будь яких доказів правомірності побудови спірної цегляної перегородки із вхідними дверми відповідачем та його представниками до суду не надано.

Заява представника відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, надана суду під час судових дебатів, не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом позивачі перебувають в шлюбі з 2014 року і з цього часу проживають за адресою визначеною у позовній заяві разом з іншими членами своєї сім'ї - двома малолітніми дітьми. Зазначене не заперечується відповідачем та його представниками. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 1 ст. 156 ЖК України встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином позивач ОСОБА_1 у будь якому випадку не допустив пропуску строку на звернення до суду із позовом про захист порушеного права. Доводи відповідача та його представника щодо пропуску позивачем ОСОБА_2 строку на звернення до суду із позовною заявою про захист порушеного права є не обґрунтованими. Так звертаючись до суду позивачі зазначили, що крім них у квартирі АДРЕСА_5 проживають двоє їх малолітніх дітей. Вказаний факт не заперечувався позивачем та його представниками. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Реалізуючі вказане право ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом захищаючи права своє малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 про що і було зазначено у позовній заяві із самого початку.

Виходячи з викладеного суд позов задовольняє виходячи з відповідності заявлених вимог положенням ст. 16 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що рішення винесено на користь позивачів суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь позивачів сплачений позивачами судовий збір в сумі 551 гр. 21 коп., що підтверджується квитанцією, тобто по 275 гр. 00 коп. на користь кожного позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 31, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 376 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Знести самочинно побудовану цегляну перегородку та вхідні двері до квартири АДРЕСА_1, якими частина сходової клітини під'їзду перепланована під тамбур та приєднана до квартири АДРЕСА_1, орієнтовною площею 4 кв.м. та привести сходову клітину під'їзду у первинний стан.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551.21 грн. по 275 грн. кожному.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Б. Ольховський