Справа №173/3/17-ц
Провадження №2/173/236/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог : державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_2, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог : державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, згідно якої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру , яка розташована в АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4, посилаючись на наступне.

17.10.2015 року помер її батько ОСОБА_4, 23..11.2013 року померла її мати ОСОБА_5, 01.01.1999 року помер її брат ОСОБА_6

За життя батьки приватизували квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В приватизації приймали участь її батьки, вона та померлий брат. Проте в свідоцтві про право власності на квартиру в розділі власник вказали лише її батька, як квартиронаймача, зазначивши, що квартира передається у спільну сумісну власність.

23.12.2016 року вона звернулась до ОСОБА_1 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Проте постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 23.12.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з наявними розбіжностями в правовстановлюючому документі, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи

Відповідач - представник ОСОБА_1 міської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору представник КП «ОСОБА_1 БТІ», щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду при цьому пояснивши, що в результаті приватизації на спадкову квартиру була сформована інвентаризаційна справа. В якій є приватизаційний пакет документів, з якого встановлено, що квартира була приватизована на 4-х зареєстрованих в ній осіб: це батьків позивачки, на позивачку та її померлого брата. В результаті чого у них виникла спільна сумісна власність. Але за практикою, яка існувала на той час у свідоцтві про право власності власником був зазначений лише батько позивачки. Коли позивач звернулась до них із запитом нотаріуса, їй було видано повідомлення, про те, що квартира перебуває у спільній сумісній власності 4-х осіб, кожній з яких належить ? частка зазначеної квартири. Але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, виходячи з того, що у свідоцтві про право власності зазначений лише один власник.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснивши, що вона зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але на даний час вона на спадщину не претендує, відмовляється від своєї частки у спадщині на користь сестри, та просить задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 17.10.2015 року помер батько позивачки - ОСОБА_4, 23..11.2013 року померла мати позивачки - ОСОБА_5, 01.01.1999 року помер брат позивачки - ОСОБА_6

За життя батьки позивачки приватизували квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В приватизації приймали участь її батьки, вона та померлий брат. Проте в свідоцтві про право власності на квартиру в розділі власник вказали лише її батька, як квартиронаймача, зазначивши. що квартира передається у спільну сумісну власність.

Відповідно до закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» -Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином приватизувавши квартиру мати, батько, сама позивачки та брат позивачки отримали право власності на дану квартиру в рівних частинах, тобто по ? частині.

На даний час батьки та брат позивачки померли. Таким чином відкрилась спадщина на ? частини вищезазначеної квартири.

23.12.2016 року позивач звернулась до ОСОБА_1 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Проте постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 23.12.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з наявними розбіжностями в правовстановлюючому документі.

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні постанови державного нотаріуса вбачається, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці за тими підставами, що у наданому нею свідоцтві про право власності на житло від 12.04.1993 року вказано, що квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 А згідно листа КП «ОСОБА_1 БТІ» зазначається, що право власності на дану квартиру зареєстроване за ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_6. по ? частині за кожним, також вказані різні дати реєстрації документів на приватизацію житла 05.04.1993 року та 12.04.1993 року.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло вбачається, що воно видане 12.04.1993 року на квартиру. розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 на підставі розпорядження від 15.03.1993 року. Прізвища інших співвласників квартири не зазначені.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавці були співвласниками вищезазначеної квартири по ? частині кожний відповідно до положень ЗУ«Про приватизацію державного житлового фонду». Позивач також була співвласницею ? частини зазначеної квартири. Але виходячи із неправильного оформлення правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на житло, позивач не може оформити свої спадкові права. так і не підтверджується її право вланості ан частку у зазначеній квартирі. Так як в даному свідоцтві про право власності на житло не зазначена позивач як співвласник даного майна.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Таким чином 3/4 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4

Судом встановлено, що відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4, за законом. Крім позивачки спадкоємцем першої черги зазначеного майна є третя особа, ОСОБА_3. яка відмовилась від своєї частки на спадщину на користь позивачки, про що підтвердила в судовому засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини квартири, яка розташована за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Тітова б. 33 АДРЕСА_3 після смерті батька ОСОБА_4, померлого 17.10.2015 року. Але враховуючи, що в правовстановлюючому документі, свідоцтві про право власності на житло, позивач не зазначена як власник ? частини цієї квартири, хоч таке право в неї виникло в результаті приватизації цієї квартири. В даному документі єдиним власником квартири зазначений ОСОБА_4, суд вважає за потрібне визнати за позивачкою право власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Тітова б. 33 АДРЕСА_3 в цілому.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача. Керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог : державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, яка розташована за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Тітова, б. 33 АДРЕСА_3 після смерті батька ОСОБА_4, померлого 17 жовтня 2015 року

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., покласти на позивача ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було змінене або скасоване.

Суддя Петрюк Т.М