Справа № 2/331/149/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, за результатом розгляду якого просив суд стягувати з ОСОБА_4 на його користь аліменти на його утримання у розмірі 600,00 грн., з подальшою індексацією у відповідності до чинного законодавства, починаючи з дня подання позову і довічно.

Ухвалою судді від 20 жовтня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, залишена без руху та повідомлено позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви, викладених по тексту ухвали. (а.с. 14-15)

27 жовтня 2016 року на виконання ухвали судді від 20.10.2016р. позивачем ОСОБА_2 надано уточнену позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. (а.с. 18)

В обґрунтування уточненого позову зазначив, що він є інвалідом першої групи по зору, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1620 грн., якої не вистачає на придбання ліків, продуктів харчування та оплати за комунальні послуги.

Його здоров'я постійно погіршується, в 2015 році виникли проблеми по урології та слуху, а лікування потребує додаткових коштів.

Крім того, він не може самостійно робити покупки, необхідні проплати, забезпечувати побутові потреби (прибирання, готування їжі, тощо), у звзку з чим на платній основі йому допомогає ОСОБА_7, яка офіційно призначена його помічником у відповідності до ст. 78 ЦК України. За допомогу ОСОБА_7, в залежності від потреб він вимушений сплачувати кошти в сумі 600,00 грн. щомісячно.

Відповідач по справі є його донькою та має змогу надавати йому матеріальну допомогу, проте остання не бажає цього роботи та на його прохання про допомогу відповідним чином не реагує через що він вимушений звернутися до суду та бажає отримувати аліменти на своє утримання за рішенням суду.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів її доходу щомісячно, з дати подання позову і довічно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7. (а.с. 89-90)

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що він є непрацездатним батьком відповідача та потребує матеріальної дороги через викладені по тексту позову складні життєві обставини та на даний час він взагалі перебуває на межі бідності, а тому вимушений просити суд стягувати з працездатної дочки кошти на своє утримання.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову з підстав, викладених по тексту письмових заперечень, доданих до матеріалів справи, заперечувала та просила суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позицію відповідача та просила суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених по тексту письмових заперечень, доданих до матеріалів справи.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що вона проти позову заперечує, оскільки по-перше: на сьогоднішній день позивач по справі є батьком пятьох дітей: ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Двоє старших дітей є від першого шлюбу, останні - від шлюбу з ОСОБА_11, 06.09.1974 р. н. З перших двох дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_8 - вже стягнуто аліменти за рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в розмірі 300,00 грн. та 600,00 грн.; по-друге: рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2012 року позивач по справі був позбавлений батьківських прав щодо двох молодших дітей: ОСОБА_10 та ОСОБА_9. На момент позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо двох молодших дітей ОСОБА_3 вже виповнилось 18 років, але факт невиконання батьком своїх обовязків по відношенню до неї підтверджується Довідкою з Запорізького навчально-виховного комплексу № 20 екологічного профілю Запорізької міської ради Запорізької області; позивач по справі та її матір - ОСОБА_11, 06.09.1974 р. н., після розірвання шлюбу почали проживати окремо з 2006 року - позивач постійно вигоняв дітей з квартири та вчиняв фізичне насильство. Так як умови проживання у квартирі, де зараз проживає позивач по справі, були антисанітарійними - не тільки відсутність ремонту, а й відсутність унітазу взагалі та через протиправну поведінку позивача вони були змушені всі разом переїхати до бабусі, де й досі проживать за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживають у 4-х кімнатному будинку 11 різнополих та різних за віком осіб на сьогодні. ОСОБА_2 на сьогоднішній день мешкає у трьохкімнатній квартирі один, тривалий час вживає алкоголь та палить. За весь цей час жодного разу не цікавився ані її життям, ані життям молодших дітей, тобто жодного інтересу до життя дітей не було проявлено з боку позивача. За останні 10 років нічим не допомагав, аліменти не платив - мати отримувала допомогу як малозабезпечена родина в управлінні праці та соціального захисту населення, змушена була отримати платну реєстрацію на 3 роки для призначення державної допомоги в ТОВ «Соцсфера», оскільки позивач у 2003 році зняв з реєстраційного обліку її та інших дітей. Малолітніх дітей також мати змушена була прописати в гуртожиток від ТОВ «Соцсфера», щоб отримати кошти для харчування, придбання взуття та одягу дітям; по-третє: її матір - ОСОБА_11 є також інвалідом по зору, що підтверджується відповідними документами, але на відміну від позивача по справі свої батьківські обовязки виконувала та виконує досі в повному обсязі. Також на даний час мати потребує постійної допомоги, яку вона та двоє її молодших дітей - студентів, надають; по-пяте: на сьогоднішній день вона є вагітною, чекає на народження дитини, але позивач по справі подав до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном. У звязку із зняттям її з реєстрації за позовом ОСОБА_2 вона залишається без реєстрації. На сьогоднішній день також постає питання про мою реєстрацію та реєстрацію в майбутньому її дитини - реєстрацію вона може отримати тільки платну - в гуртожитку ТОВ «Соцсфера», вартість на момент предявлення позову до суду на 1 особу - 1080,00 грн. У звязку із вагітністю вона потребує також фінансової підтримки для проходження медичних обстежень та аналізів, оскільки у шлюбі вона не перебуває, із рідних допомогти їй нікому, так як матір та позивач по справі є інвалідами. Додатково зазначила, що вона працює медичною сестрою, отримує невелику заробітну плату. Сума доходу, яку отримує позивач по справі з урахуванням аліментів, які було стягнуто на його користь з двох старших дітей є більшою, ніж сума її доходу (в Довідці про доходи за червень 2016 року вказана заробітна плата зі святковими днями, в які вона працювала та за які сплачується подвійна заробітна плата, за червень 2016 року - заробітна плата з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та за дні відпустки). На підставі вищезазначеного, посилаючись на ст. 204 СК України та опираючись на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2012 року, просить суд відмовити позивачу по справі в стягненні з неї аліментів на його утримання.

Третя особа: ОСОБА_6 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 підтримала та просила суд його задовольнити. Крім того, зазначила, що її попереднім прізвищем є «Перницька», а після укладення у липні 2016 року шлюбу з позивачем нею було змінено прізвище на «Галаш-Руссу».

Треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожен в окремості, у судове засідання не зявилися, хоча про час день та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надали.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення позивача, відповідача та її представника, третьої особи ОСОБА_6, приходить до наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 796 від 29.12.2011 року (а.с.6).

ОСОБА_2 є інвалідом першої групи по зору, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК серії АД № 181443 від 20 квітня 2012 року, що додана до матеріалів справи (а.с. 9).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району та отримує державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства 1 групи та його щомісячний дохід станом на жовтень 2016 року становить 1695 гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою від 05.10.2016 року, що додана до матеріалів справи (а.с. 7).

З медичних документів вбачається, що у 2016 році ОСОБА_2 звертався до 6-ї міської лікарні з проблемами урології та слуху (а.с. 8, 10-11, 57-64).

Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків.

Частина 1 ст. 202 Сімейного кодексу України визначає, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є непрацездатною особою, оскільки є інвалідом першої групи, тобто має непрацездатний стан здоров'я.

Розмір пенсії недостатній для забезпечення життєво необхідних потреб та явно недостатній для забезпечення реалізації права на достатній життєвий рівень, гарантований ст. 48 Конституції України.

Обмеження задоволення потреб позивача прожитковим мінімумом не відповідає вимогам ст.ст. 48, 51 Конституції та Закону України "Про прожитковий мінімум".

Закон "Про прожитковий мінімум" дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою соціальних гарантій громадян, встановлених ст. 46 Конституції України.

Проте ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" не визначено розмір прожиткового мінімуму, який необхідно застосовувати при вирішенні питання про права на отримання аліментів непрацездатними батьками від своїх повнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін по справі, непрацездатний стан здоров'я батька та потребу в лікуванні, зважаючи на передбачений законом обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на його утримання в розмірі 1/10 частин щомісячно з 18 жовтня 2016 року і довічно.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

При визначенні розміру аліментів у вищезазначеному розмірі суд враховує те, що відповідач офіційно працює у КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на посаді медичної сестри палатної, у звязку з чим має регулярний дохід, у неї на утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_11, яка також потребує матеріальної допомоги як інвалід 1 групи та, крім того, ОСОБА_2 має окрім ОСОБА_3 ще двох повнолітніх та працездатних дітей, з яких за рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2016 року та від 03 жовтня 2016 року, стягуються аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 600,00 грн. та 300,00 грн., відповідно. (а.с. 36, 43, 45-46, 76-77)

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на даний час у шлюбі не перебуває, є вагітною та має строк вагітності більш ніж 30 тижнів, у звязку з перебуванням на обліку по вагітності вона несе значні фінансові витрати для проходження медичних обстежень та аналізів. (а.с. 49, 110-113)

Крім того, при визначенні розміру аліментів по зазначеній справі, судом також враховано визначені у ч. 9 ст. 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність.

Одночасно, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо звільнення її від сплати аліментів на непрацездатного батька на підставі ст. 204 СК України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 204 Сімейного кодексу України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Аналіз наведеної норми матеріального права свідчить про те, що лише в одному випадку дочка, син можуть бути звільнені судом від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах якщо буде встановлено, що батько, мати ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків. Факт ухилення батьків від виконання своїх батьківських обовязків має бути встановлено в судовому порядку.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2012 року, яким позивача ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки встановлені зазначеним судовим рішенням обставини стосуються лише ОСОБА_4, 07.10.1996р.н., та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, та жодним чином не впливають на виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обовязків по відношенню до відповідача. (а.с. 39)

Також, судом не приймається до уваги, як доказ позиції відповідача, довідка Запорізького навчально-виховного комплексу № 20 екологічного профілю Запорізької міської ради Запорізької області за вих.. № 31 від 24.02.2011р., оскільки зазначена довідка не містить в собі інформації, яка б свідчила про не участь позивача у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_4. (а.с. 35)

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки мінімальна заробітна плата на 1 січня 2016 року становить 1378 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 214-215, 88 ЦПК України, ст.ст. 202, 204, 205 Сімейного Кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, 12-го квітня, буд. № 34 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований та мешкає за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Святого Миколая (Артема)АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_2) на його утримання аліменти в розмірі 1/10 частки від всіх видів її доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 18 жовтня 2016 року, і довічно.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги учасниками процесу, які були присутніми в судовому засіданні, а іншими учасниками процесу, які не були присутніми в судовому засіданні в той же строк з дня отримання повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

01.02.2017