Справа № 2/331/80/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак ММ.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у спільній частковій власності, визнання права власності на частку квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, відшкодування витрат на утримання спільного майна, визнання права власності на частину квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 1990 року по 04 березня 2004 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4.

За рішенням засідання профкому та адміністрації ВАТ «Вектон» м. Запоріжжя від 12 січня 1996 року йому була надана двокімнатна квартира № 5 у будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжі, де він мешкав з дружиною ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_5 до 2003 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло №23 від 23.01.2002 року квартира за адресою м. Запоріжжя вул. Фортечна (Грязнова)АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

З 2003 року ОСОБА_4 почала перешкоджати йому проживати у вказаній квартирі: поміняла замки на вхідних дверях, у квартиру його не впускає, незважаючи на те, що в квартирі знаходиться все його майно та він є співвласником зазначеної квартири.

Він неодноразово намагався потрапити до свого житла, але ОСОБА_4 продовжує перешкоджати йому користуватися житловим приміщенням, у зв'язку з чим він змушений тимчасово проживати за іншою адресою.

Крім того, з 2003 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не сплачували кошти за комунальні послуги (експлуатація житлового будинку, опалення, воду, тощо) за зазначену квартиру.

Він зі свого боку постійно та своєчасно сплачував комунальні послуги кв. 5, розташованої в буд. 58 по вул. Фортечна (Грязнова) у м Запоріжжі (експлуатація житлового будинку, опалення, воду, тощо), що підтверджується копіями квитанцій з 2003 по 2015 рік. Сума понесених ним витрат за цей період складає 8095,28 гривень. Тобто, вартість витрат, які повинні були понести відповідачі складає 5396,85 гривень.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 360, 372 ЦК України, ст. 64 ЖК України, просив суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_2 (Грязнова) в м. Запоріжжі; стягнути солідарно з відповідачів на його користь на відшкодування витрат, пов»язаних з утриманням спільної часткової власності зазначеної квартири, в розмірі 5 396, 85 грн.; визнати право власності на 1/3 частку зазначеної квартири.

До початку розгляду справи по суті, позивач звернувся до суду з клопотанням про залишення без розгляду його позовної вимоги до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на свою користь на відшкодування витрат, пов»язаних з утриманням спільної часткової власності, а саме квартири АДРЕСА_3 ( Грязнова) в м. Запоріжжі 5 396, 85 грн. (а.с. 57-58)

Ухвалою суду від 15 листопада 2016 року позовну вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на свою користь на відшкодування витрат, пов»язаних з утриманням спільної часткової власності, а саме квартири АДРЕСА_3 ( Грязнова) в м. Запоріжжі 5 396, 85 грн., залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення в житлове приміщення, визнання права власності. (а.с. 59)

В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та остаточно просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_4 (Грязнова) в м. Запоріжжі; визначити частки кожного із співвласників зазначеної квартири у рівних частках, кожному по 1/3 частки; визнати право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 (Грязнова) в м. Запоріжжі. (а.с. 87-88)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року роз»єднано у самостійні провадження вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_4 (Грязнова) в м. Запоріжжі та вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у спільній частковій власності, визнання права власності на частку квартири. Продовжено в цьому провадженні розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у спільній частковій власності, визнання права власності на частку квартири. (а.с. 86-88)

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні остаточні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала та просила суд їх задовольнити. Обґрунтовуючи свою позицію зазначила, що позивач та відповідачі не можуть дійти згоди та домовленості у питаннях, щодо здійснення права спільної сумісної власності на спірну квартиру, як того вимагають приписи ст. 369 ЦК України. Перебування квартири у спільній сумісній власності обмежує право позивача на оплату комунальних послуг тільки за свою частку квартири та розділ особових рахунків на комунальні послуги, тоді як відповідачі не здійснюють оплату комунальних послуг, вартість яких постійно підвищується. При цьому, без визначення часток у спільній власності, позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, без згоди інших співвласників. При цьому відповідачі відмовляються від вчинення буд-яких юридично значимих дій, з метою перетворення спільної сумісної власності - у часткову, у звязку із чим спір може бути вирішено тільки в судовому порядку. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Вважає, що будь-яких обставин, для збільшення чи зменшення часток співвласників у спірній квартирі немає, а отже при поділі частки сторін мають бути рівними. Таким чином, зважаючи на приписи ч.2 ст.372 ЦК України, вважає необхідним поділити нерухоме майно - квартиру № 5, будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжі, яка перебуває у спільній сумісній власності позивача та відповідача, в рівних частках по 1/3 кожному із співвласників: ОСОБА_3 - 1/3 частини квартири № 5, будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжя; ОСОБА_4 - 1/3 частини квартири № 5, будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжя; ОСОБА_5 - 1/3 частини квартири № 5, будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжя. Припинивши право спільної сумісної власності, відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України та визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/3 частку квартири № 5, будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжя.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача щодо встановлення розміру часток кожного із співвласників квартири АДРЕСА_5 (Грязнова) в м. Запоріжжі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , у рівних частках, кожному по 1/3 частки, як визначено ч.2 ст. 372 ЦК України, не заперечував. Стосовно вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на 1/3 частку квартири № 5, будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжя заперечував, посилаючись на те, що позивач є співвласником (власником) в спільній сумісній власності квартири АДРЕСА_5 (Грязнова) в м. Запоріжжі, його право будь-ким з відповідачів (співвласників) не оспорюється та, як вбачається з документів,доданих до позову документ, який посвідчує його право власності не втрачено. Вважає, що у відповідності до ст. 392 ЦК України у позивача відсутні підстави порушувати перед судом питання щодо визнання за ним права власності на частину спірної квартири, а тому просив суд у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4К, ОСОБА_5, кожна в окремості, в судовому засіданні позицію свого представника підтримали та просили суд позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача та відповідачів, їх представників, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що з 1990 року по 04 березня 2004 року ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2002 року. (а.с. 14, 70-71)

За рішенням засідання профкому та адміністрації ВАТ «Вектон» м. Запоріжжя від 12 січня 1996 року родині з 3-х осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, була надана двокімнатна квартира № 5 у будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжі. (а.с. 72-74)

Згідно свідоцтва про право власності на житло №23 від 23.01.2002 року, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 274р. № 38181 від 18.02.2002 року, квартира за адресою м. Запоріжжя вул. Фортечна (Грязнова)АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 12)

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Частинами 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Аналізуючи викладені норми матеріального права, надані сторонами докази, а також враховуючи пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача щодо встановлення розміру часток кожного із співвласників квартири АДРЕСА_5 (Грязнова) в м. Запоріжжі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у рівних частках, кожному по 1/3 частки, як визначено ч.2 ст. 372 ЦК України, є законною, обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Одночасно, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_3 про визнання за наи права власності на 1/3 частку квартири № 5, будинку № 58 на вул. Фортечна (Грязнова) у м. Запоріжжя, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло №23 від 23.01.2002 року, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 274р. № 38181 від 18.02.2002 року, квартира за адресою м. Запоріжжя вул. Фортечна (Грязнова)АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 12)

Право власності позивача відповідачами, кожним в окремості, не оспорюється, про що свідчить визнання відповідачами позову в частині встановлення розміру часток кожного із співвласників квартири АДРЕСА_5 (Грязнова) в м. Запоріжжі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у рівних частках, кожному по 1/3 частки та під час судового розгляду не встановлено інших осіб, які б не визнавали спільне сумісне право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_5 (Грязнова) в м. Запоріжжі.

Даних про те, що позивач ОСОБА_3 втратив документ, який засвідчує його право власності на квартиру АДРЕСА_5 (Грязнова) в м. Запоріжжі, матеріалами справи не встановлено та сторонами з даного приводу жодного обґрунтування своєї позиції не зазначено.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 392 ЦК України, ОСОБА_3 не доведено, що його право власності на квартиру АДРЕСА_5 (Грязнова) в м. Запоріжжі оспорюється або не визнається іншою особою, а також те, що він втратив документ, який засвідчує його право власності, а тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215, 88 ЦПК України, ст. 372 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити розмір часток кожного із співвласників квартири АДРЕСА_5 ( Грязнова) в м. Запоріжжі : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , у рівних частках, кожному по 1/3 частки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551, 20 грн. ( п»ятсот п»ятдесят одна гривня 20 копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

31.01.2017