АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 658/1199/16-ц Головуючий в суді 1 інстанції: Терещенко О.Є.
Номер провадження:22-ц/791/83/17 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Вейтас І.В.

Радченка С.В.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року в справі за первісним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Каховська керуюча компанія», ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, комунальне підприємство «Каховська керуюча компанія» про встановлення порядку користування житловим приміщенням ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_5 з підстав, визначених ст.ст.71,72 ЖК. В обґрунтування доводів посилаються на те, що 24/100 вищезазначеної квартири належить на праві власності їх бабусі ОСОБА_6 Інша частина квартири належить до житла державного житлового фонду. Фактично тільки вони проживають у спірній квартирі.

З 2007 року їх мати почала спів мешкати з ОСОБА_3, який без згоди інших мешканців квартири, був зареєстрований за даною адресою 31.03.2008 р.

З ІНФОРМАЦІЯ_5 року, з моменту смерті матері відповідач не мешкає в квартирі. На даний час він проживає за адресою АДРЕСА_6 Відповідач не проживає в спірній квартирі більше шести місяців, не сплачує комунальні послуги.

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він перебував в фактичних шлюбних відносинах з їх матір'ю, ОСОБА_7, вони разом з нею проживали в спірній квартирі, після її смерті відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні квартирою, просив виділити в його користування 1 кімнату площею 15,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, підсобні приміщення квартири залишити загальному користуванні.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 об'єднано з первісним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим приміщенням відмовлено.

Суд вирішив питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні позову про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовити за необґрунтованістю.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи первісний позов про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 взагалі не довела до відома членів своєї сім'ї про вселення та реєстрацію ОСОБА_3, ці обставини відбулися без отримання будь-якої згоди членів сім'ї, а тому ОСОБА_3 слід вважати тимчасовим мешканцем в розумінні ст.818 ЦК України, який відповідно до частини другої цієї норми не має самостійного права користування житлом, а тому наявні підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4

Відмовляючи в задоволенні позову про встановлення порядку користування квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_3 визнано таким, що не має права користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 24/100 квартири АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (а.с.8). Інша частина квартири неприватизована.

У зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.4).

ОСОБА_3 зареєстрований у спірній квартирі з 31.03.2008 року (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_7 померла (а.с.5).

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зміна предмету або підставу позову належить виключно позивачу(ст.31 ЦПК).

Разом з тим, суд першої інстанції самостійно змінив підстави позову, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням з підстав визнання його тимчасовим мешканцем, який не має самостійного права користування житлом.

Також, висновки суду першої інстанції щодо відсутності згоди інших членів сім'ї на реєстрацію в квартирі відповідача, відсутності жодного доказу зміни договору найму з ОСОБА_6 на ОСОБА_7, не доведення відповідачем статусу члена сім'ї ОСОБА_7, та не доведення відповідачем законності його реєстрації в спірній квартирі не відповідають обставинам справи.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором поднайму, ваона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім'ї наймача. Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі №6-60цс12.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 липня 2013 року (справа№658/2494/13-ц, провадження №2-о/658/94/2013) встановлено факт, що, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало чинності.

В розпорядженні суду першої інстанції були і докази зміни договору найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 відповідно пункту 1.2.3. рішення виконкому Каховської міськради №206 від 27.10.1998 року (а.с.33).

Суд першої інстанції не звернув увагу, що згода неповнолітніх на той час членів сім'ї ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 на реєстрацію в квартирі ОСОБА_3 законом не передбачена.

В матеріалах справи наявні докази, що ОСОБА_6 на час реєстрації ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживала, була знята з реєстрації, між нею та ОСОБА_7 з цього приводу в судовому порядку вирішувалися спори (а.с.126). А отже, реєстраційним органом наявність згоди ОСОБА_6 на реєстрацію ОСОБА_3 в спірній квартирі не вимагалась. Крім того, остання питання скасування реєстрації, виселення ОСОБА_3 не порушувала.

Разом з тим, матеріали справи не містять беззаперечних та переконливих доказів не проживання ОСОБА_3 в квартирі без поважних причин більше встановленого законом строку. Доводи позивачів, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі в тому числі більше півроку, не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовані відповідачем. Також, ОСОБА_3 доведено, що позивачі перешкоджають йому належним чином користуватися жилим приміщенням, між ними наявні неприязнені стосунки, відповідач неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій позивачів.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням є доведеними та обґрунтованими.

Звертаючись з зустрічною позовною заявою про встановлення порядку користування житловим приміщенням, позивач просив виділити в його користування одну кімнату площею 15,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3, підсобні приміщення квартири залишити в загальному користуванні, посилаючись на норми ст. 63, ч.1 ст. 104 ЖК УРСР.

Згідно ч.1,2 ст.104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Предмет договору найму жилого приміщення визначений в ст. 63 ЖК УРСР.

Частина квартири (76/100) АДРЕСА_1 є житлом державного житлового фонду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 76/100 частини квартири АДРЕСА_4, які складаються з кімнати площею 15,9 кв.м., кімнати площею 16,4 кв.м., допоміжних приміщень загального користування: кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору знаходяться у користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 ( а щодо допоміжних приміщень також у користуванні ОСОБА_6).

Рішенням Херсонської обласної державної адміністрації, Херсонської обласної міжгалузевої ради профспілок №809/П-7 від 03.12.2013 року «Про порядок надання житлової площі в області в 2014-2017 роках» залишений у всіх населених пунктах області в 2014-2017 роках рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею 9 квадратних метрів.

Отже, враховуючи, що право на житло у осіб, які в ньому проживають є рівним, і реалізація цього права не може погіршувати житлові права ОСОБА_4, ОСОБА_5, виділ ізольованого жилого приміщення у виді кімнати площею 15,9 кв.м. ОСОБА_3 з урахуванням наявності у нього житлового будинку АДРЕСА_7 який за ним значиться згідно погосподарській книзі №1 особовий рахунок НОМЕР_1, та в якому зі слів ОСОБА_3 проживає його син, погіршить житлові умови та права відповідачів за зустрічним позовом.

А отже, у задоволенні позовних вимог про виділ кімнати площею 15,9 кв.м. слід відмовити саме з вищевикладених підстав.

Враховуючи, що суд першої інстанції в задоволенні вимог ОСОБА_3 відмовив з підстав відсутності у нього права користування житловим приміщенням, що не відповідає встановленим обставинам справи, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з вищезазначених підстав.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, на думку колегії суддів, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового, яким в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Каховська керуюча компанія», ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, комунальне підприємство «Каховська керуюча компанія» про встановлення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,72,104 ЖК України, ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Каховська керуюча компанія», ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, комунальне підприємство «Каховська керуюча компанія» про встановлення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: І.В. Вейтас

С.В.Радченко