АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/979/16-ц
Провадження № 22-ц/792/503/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського районного споживчого товариства про визнання звільнення неправомірним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

15 квітня 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що 17 жовтня 2011 року постановою № 68 правління Старокостянтинівського районного споживчого товариства (далі - Старокостянтинівське РАЙСТ) його було прийнято на роботу на посаду заступника голови правління з питань торгівлі та ресторанного господарства. 27 грудня 2012 року постановою № 10 зборів районного споживчого товариства його було обрано членом правління товариства. 01 грудня 2014 року постановою правління № 72 призначено на посаду виконуючого обов'язки директора КП «Коопзаготпром». 10 лютого 2016 року постановою правління № 4 у зв'язку з виробничою необхідністю скорочено посаду заступника голови правління. Після чого запропоновано іншу посаду, а саме подальше виконання обов'язків директора КП «Коопзаготпром», від якої він не відмовлявся. 19 лютого 2016 року постановою правління № 8 затверджено ОСОБА_5 на посаду директора КП «Коопзаготпром». 11 квітня 2016 року постановою правління № 38 він був звільнений з посади заступника голови правління районного споживчого товариства з питань торгівлі та ресторанного господарства згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, не були запропоновані вакантні посади. Вказаними діями відповідача заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні як людини та керівника. Внаслідок незаконного звільнення погіршився стан здоров'я, а сім'я залишилась без засобів до існування. Крім того, із його заробітної плати незаконно утримано 5845 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: визнати незаконним його звільнення з посади заступника голови правління Старокостянтинівського РАЙСТ з питань торгівлі та ресторанного господарства за п. 1 ст. 40 КЗпП України і скасувавши постанову правління від 11 квітня 2016 року; визнати незаконним припинення його повноважень на посаді виконуючого обов'язки директора КП «Коопзаготпром» і скасувати постанову правління районного споживчого товариства від 18 лютого 2016 року; визнати незаконним припинення його повноважень як члена правління і скасувати постанову зборів уповноважених Старокостянтинівського РАЙСТ від 12 квітня 2016 року; поновити його на посаді заступника голови правління Старокостянтинівського РАЙСТ з питань торгівлі та ресторанного господарства, члена правління та виконуючого обов'язки КП «Коопзаготпром»; стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 5845 грн; середній заробіток за час вимушеного прогулу; моральну шкоду у сумі 50000 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2017 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із Старокостянтинівського РАЙСТ на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 5845 грн. Вирішено питання про судовий збір. В задоволенні решти вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Суд дійшов помилкового висновку, що при його звільненні відповідачем дотримано вимог трудового законодавства, оскільки йому не були запропоновані у період з 10 лютого по 11 квітня 2016 року вакантні посади спеціаліста з кадрової роботи і секретаря. Наданий до справи штатний розпис, який не містить цих посад, є недопустимим доказом в силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Штатний розпис затверджений 03 лютого 2016 року ОСОБА_3, який став т.в.о. голови правління з 04 лютого 2016 року. Суд залишив поза увагою те, що до справи не надана постанова правління Старокостянтинівського РАЙСТ № 4 від 03 лютого 2016 року, якою нібито скорочені посади спеціаліста з кадрової роботи і секретаря. Таке засідання правління не могло відбутися 03 лютого 2016 року у зв'язку з відсутністю трьох членів (ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_12) із п'яти з різних причин. При задоволенні позову в частині стягнення заробітної плати, суд не стягнув з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України.

Рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі фактично не оскаржується апелянтом, а тому не переглядається в апеляційному порядку.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали. Представники відповідачів визнали її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з постановою Старокостянтинівського РАЙСТ № 68 від 17 жовтня 2011 року позивач прийнятний на посаду заступника голови правління з питань торгівлі та ресторанного господарства з послідуючим затвердженням на зборах уповноважених районного споживчого товариства.

27 грудня 2012 року рішенням зборів уповноважених товариства ОСОБА_1 обрано членом правління районного споживчого товариства.

Відповідно до постанови правління Старокостянтинівського РАЙСТ № 72 від 01 грудня 2014 року позивача призначено виконуючим обов'язки директора КП «Коопзаготпром».

05 лютого 2016 року уповноважені районного споживчого товариства у зв'язку з тим, що робота товариства щокварталу стає збитковішою, звернулися до правління товариства з вимогою необхідності скорочення посади заступника голови правління з питань торгівлі та ресторанного господарства, яка є непотрібною для розвитку споживчої кооперації району.

10 лютого 2016 року правлінням Старокостянтинівського РАЙСТ прийнято рішення про скорочення посади заступника голови правління з питань торгівлі та ресторанного господарства і попередження про це працівника, посада якого скорочується, а також запропонувати йому переведення за згодою на вакантні посади (постанова № 4).

Згідно з актом від 10 лютого 2016 року ОСОБА_1 у присутності п'яти працівників товариства ознайомлений з постановою правління № 4 і відмовився від зайняття посади директора КП «Коопзаготпром».

Виконання ОСОБА_1 обов'язків директора КП «Коопзаготпром» відмінено на підставі постанови правління районного споживчого товариства № 8 від 19 лютого 2016 року і затверджено на цю посаду ОСОБА_5

11 квітня 2016 року правлінням Старокостянтинівського РАЙСТ постановлено скоротити з 11 квітня 2016 року посаду заступника голови правління з питань торгівлі та ресторанного господарства і звільнити ОСОБА_1 з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України (постанова № 38).

Зазначена постанова затверджена на позачергових зборах уповноважених Старокостянтинівського РАЙСТ 12 квітня 2016 року і позивач виведений зі складу членів правління у зв'язку із звільненням з роботи і неможливістю приймати участь в роботі правління (постанов № 2).

12 квітня 2016 року головою правління районного споживчого товариства затверджено штатний розпис, який не містить посади заступника голови правління з питань торгівлі та ресторанного господарства.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд обґрунтовано виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено відповідно до вимог діючого законодавства і підстав для його поновлення на роботі, поновлення повноважень на посаді виконуючого обов'язки директора комунального підприємства, скасування постанов, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди немає.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

На підставі ст. 8 Закону України «Про кооперацію» і ч. 2 ст. 5 Закону України «Про споживчу кооперацію» основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут.

Пунктом 32 Статуту Старокостянтинівського районного споживчого товариства (далі - Статут) передбачено, що правління споживчого товариства самостійно визначає структуру управління і штати.

У відповідності до п. 19 Статуту членів правління обирають загальні збори.

У споживчому товаристві, де налічується 200 і більше пайовиків, для вирішення питань, що відносяться до компетенції загальних зборів, скликаються збори уповноважених (п. 21 Статуту).

Прийняття та звільнення керівників власних підприємств, які мають статус юридичної особи, здійснюється правлінням споживчого товариства (п. 35 Статуту).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

На підставі ч. 1 ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

В силу ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення

на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України).

Отже, судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Твердження апелянта, що йому не були запропоновані у період з 10 лютого по 11 квітня 2016 року вакантні посади спеціаліста з кадрової роботи і секретаря є безпідставними, оскільки відповідно до штатного розпису Старокостянтинівського РАЙСТ, затвердженого 03 лютого і 12 квітня 2016 року, у період з часу попередження позивача про скорочення посади і до звільнення з роботи вакантні посади, які б могли бути йому запропоновані, у тім числі й посади спеціаліста з кадрової роботи і секретаря відсутні.

Не можуть бути взяті до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що затверджений 03 лютого 2016 року штатний розпис є недопустимим доказом у справі.

Згідно із ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Штатний розпис працівників районного споживчого товариства затверджений постановою правління № 2/2 від 03 лютого 2016 року, оригінал якої оглянуто у засіданні апеляційного суду. Допущена у штатному розписі описка щодо зазначення номера постанови правління (№ 4 замість № 2/2) від 03 лютого 2016 року» не свідчить про недопустимість цього доказу.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності не стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України при задоволенні позову в частині стягнення заробітної плати не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із змісту позовної заяви з урахуванням уточнень від 04 травня 2016 року вбачається, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 не заявлялися.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Бондарчук Л.А. Провадження: № 22-ц/792/503/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 53, 54