Справа № 375/1280/16-ц
Провадження № 2/375/26/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2017 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., за участю представників - позивача - ОСОБА_1 та відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,-

УСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_5, який проживав у подарованому нею йому житловому будинку в АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_5 був одружений на ОСОБА_6 і від шлюбу у них мається син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відповідач по справі, який є спадкоємцем першої черги нарівні з нею.

Вважає, що відповідач повинен бути усуненим від права на спадкування після померлого ОСОБА_5, так як ОСОБА_5 за три роки до смерті був тяжко хворий, неодноразово лікувався, тобто був у безпорадному стані, а відповідач не провідував його, не надавав необхідної матеріальної та фізичної допомоги, не піклувався про батька, зрідка тільки провідував і то тільки з проханням надати кошти.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що син - ОСОБА_5 останні три роки тяжко хворів, потребував сторонньої допомоги, яку йому надавали вона та брат, інколи допомагали сусіди. Стороння допомога виражалася у прибиранні будинку, готуванні їжі, на городі, так як син набрав велику вагу і йому важко було пересуватися та нахилятися. Хоча він до 2015 року працював охоронником, до останнього торгував на базарі запасними частинами, але це було вимушеними кроком, так як йому були потрібні кошти на лікування. Неодноразово він лікувався з приводу серцевих захворювань та варикозного розширення судин на ногах? а відповідач не провідував його у лікарні, не купував ліки та харчування. Вважає, що той повинен бути усуненим від права на спадкування після свого батька - ОСОБА_5, так як ухилявся від надання допомоги батькові.

Її представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, у відповідності до ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безорадному стані. Вважає, що ОСОБА_5 останні три роки до смерті був у безпорадному стані, так як тяжко хворів, з приводу чого неодноразово лікувався як в місцевій, так і в обласній лікарнях. Відповідач, будучи фізично здоровим, не надавав ніякої допомоги батькові, не допомагав по господарству, внаслідок чого той просив допомоги у сусідів та родичів - матері та брата, тобто ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. В той же час ОСОБА_5, вже будучи хворим, сплачував аліменти на утримання сина, допомагав тому матеріально. Те, що ОСОБА_5 працював до 2015 року охоронником, а також продавав запасні частини на базарі, не вказують на його стан здоров»я, а навпаки, вказують на необхідність коштів, які він витрачав на своє лікування.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що під час навчання у школі він проживав у будинку з батьком та матір»ю. Після розірвання шлюбу проживав з матір»ю, інколи навідувався до батька, допомагав тому як міг. Пропонував матеріальну допомогу батькові, але той відмовлявся, так як він після закінчення школи поступив на платне відділення до Української інженерно педагогічної академії, навчання оплачував за власні кошти. Останній тиждень до смерті батька, коли той зліг, проживав постійно в будинку, допомагав батькові, купував ліки? що підтвердив наданим фіскальним чеком, викликав швидку допомогу, допомагав везти батька до лікарні. Батько раніше і останні три роки не просив у нього допомоги, так як сам міг обійти себе, їздив спочатку на велосипеді, потім на мопеді, торгував на базарі, де вони інколи бачилися, телефонував і ніяких претензій до нього не висував. Тому не вважав, що батько знаходиться у безпорадному стані і наміру ухилитися від надання допомоги не мав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що обставини, викладені в позовній заяві, є спотвореними і не відповідають дійсності, так як позивач до останнього часу сам міг себе обійти, торгував на базарі та працював охоронником, тобто не був у безпорадному стані. Те, що він хворів і лікувався, не є підтвердженням безпорадного стану. На час смерті батька відповідачеві було 20 років. Відповідач провідував батька, що підтвердили свідки, а надати матеріальну допомогу в необхідному обсязі не міг, так як був школярем, а потім неповнолітнім навчався в академії, при цьому навчання оплачув за власні кошли. В той же час, коли батько захворів і лежав вдома, то відповідач за власним бажанням проживав у батька в будинку, допомагав тому, возив до лікарні, тобто він не ухилявся від надання допомоги батькові, хоча той і не просив про це. ОСОБА_5 вів повноцінне життя, у 2013-2015 р.р. проживав з іншою жінкою та її дітьми і тільки останні півроку проживав сам. Якби спадкоємець мав намір обійти спадщиною свого сина, він міг би усунути того від спадкування шляхом складання заповіту на іншу особу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що років три назад лежав в лікарні разом з ОСОБА_5. При ньому ОСОБА_5 телефонував до сина, але в лікарню той не приходив. Останнім часом возив ОСОБА_5 в лікарню, купував йому ліки. Вдома у ОСОБА_5 відповідача не бачив. Бачився з ним в основному, коли той хворів і потребував сторонньої допомоги - відвезти в лікарню, купити ліки. Зустрічався з ОСОБА_5 також на базарі, де той продавав запасні частини.

Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що знає ОСОБА_5 зі школи. Останні два роки він хворів, погано пересувався, за місяців два до смерті майже не міг ходити. Тричі викликала до ОСОБА_5 швидку допомогу з приводу кровотеч з судин, але той відмовлявся від стаціонарного лікування, так як не було коштів. Відповідача у ОСОБА_5 ні разу не бачила. ОСОБА_5 говорив, що вимагають у нього аліменти. При ній телефонував син і просив гроші. Вважає, що ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, так як сам погано ходив, не міг готувати.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що знає ОСОБА_5 більше 20 років. У 2015 році влітку лежали разом у лікарні. Неодноразово приїздив до нього додому, допомагав виконувати тяжкі роботи - дрова нарубать, мішка занесли, так як той не міг самостійно вже виконувати ці роботи. Міг самостійно себе обходити, але йому це було важко. Казав, що син не приходить, так як у нього немає грошей. У 2014 році робили разом у ТОВ «Співдружність» охоронниками до березня 2015 року. Приїздив на роботу ОСОБА_5 на велосипеді.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що знає ОСОБА_5 тривалий час, він є родичем дружини. Хворіє ОСОБА_5 тривалий час, років 4 назад після розірвання шлюбу йому стало хуже, а потім стягнення алементів також погано вплинуло на стан його здоров»я. Останнім часом ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, так як фізично він був малорухомий і важко було себе обходити. Сина бачив двічі після смерті ОСОБА_5, за життя не бачив.

Свідок ОСОБА_11 суду показала. що з 2013 року по вересень 2015 року проживала спільно з ОСОБА_5 в його будинку. Потім мати відповідача - колишня дружина ОСОБА_5 почала погрожувати їй і вона з»їхала з будинку ОСОБА_5. Останній платив аліменти на утримання сина. Бачила відповідача разів 4. Стан здоров»я ОСОБА_5 був поганий, сам не міг одягтися, зійти з порогу будинку. При ній 4 рази у нього кровоточіли судини на ногах. При ній він по 2015 рік працював охоронником, продавав запчастини на базарі.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що знає ОСОБА_5 давно. Навідувалася до нього для надання медичної допомоги двічі на тиждень, робила вколи від тиску з 2013 року, у 2014 році викликала до нього швидку допомогу. Питала, де син і він відповідав, що той приходить в гості тільки коли в нього пенсія. Його сина побачила тільки на похованні. У 2013-2015 р.р. спільно з ним проживала ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що є братом ОСОБА_5, який якийсь час проживав з ОСОБА_14. Вони прожили якийсь час разом, а потім вона жила окремо і раз в тиждень чи місяць провідувала чоловіка. Відповідач також проживав з матір»ю і до батька не приходив, тільки коли потрібні були гроші. З 2013 року у брата почалися проблеми із здоров»ям. В лікарню він лягати не хотів. Купував братові ліки, а син працював і не купляв батькові нічого. Деякий час з братом проживала ОСОБА_11, а після того, як її побила колишня дружина брата - ОСОБА_6, то періодично приходила і допомогала братові.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що знала ОСОБА_5 давно, проживали неподалік. Неодноразао бачила, як ОСОБА_5 знаходився на городі, йому допомогали. Він їздив на велосипеді. Неодноразово бачила сина ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що проживає неподалік від ОСОБА_5. Син його приходив до батька, раніше частіше, згодом рідше. Сварок між ними не чула. Знає, що ОСОБА_5 торгує на базарі.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що проживає неподалік від ОСОБА_5. Син його часто раніше приходив до батька, вони удвох ремонтували автомобіль, згодом, коли він поступив на навчання, то приходив рідше. Бачився з ОСОБА_5 майже кожного дня, він ходив до останнього. Їздив на велосипеді, згодом на мопеді. Працював раніше на кар»єрі слюсарем. Торгував на базарі запасними частинами.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що була раніше дружиною ОСОБА_5, з яким прожила 16 років. Неодноразово сходилися і розводилися. Будували будинок разом, але з 2011 року не проживає там. Останнім часом бачила ОСОБА_5 на базарі. Він почав набирати вагу. Допомагати йому матеріально не було можливості, так як син навчався, а вона отримувала незначну заробітну плату. Під час навчання син працював на мінімальну заробітну плату і сам оплачував навчання, тому не міг домогти батькові. Чоловік ніколи не просив у сина кошти на лікування, так як часто сам давав кошти синові.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що ОСОБА_5 проживав неподалік від нього. ОСОБА_5 був у хворобливому стані, але не в безпорадному стані, так як він сам обходив себе - готував їсти, прав одежу, прибирав у будинку. Часто мати також готувала йому і передавала свідком їжу. Допомагали по господарству брат, мати та сусіди. Він кілька разів зупиняв кровотечу на судинах ніг ОСОБА_5. Той постійно був на базарі, останні дві неділі не ходив на базар, так як стан його погіршився. ОСОБА_19 перебувала мати, останній тиждень - його син ОСОБА_20. Швидкою везли в лікарню мати та син.

Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5. Спадкоємцями першої черги, які подали заяви нотаріусу є мати - ОСОБА_3, позивачка та син - ОСОБА_4 - відповідач. За життя ОСОБА_5 був одружений на ОСОБА_14, яка після розірвання шлюбу з 2011 року проживає з сином окремо. Син підтримував відносини з батьком, приходив до нього, допомагав по господарству та ремонтували удвох автомобіль. За заявою дружини ОСОБА_5 сплачував аліменти на її користь на утримання сина. З 2013 року ОСОБА_5 почав хворіти, набирати вагу. В цей час він працював охоронником до березня 2015 року і продавав запасні частини на базарі в смт.Рокитне. Відповідач після закінчення школи поступив на начання за контрактом, оплачував сам навчання і під час навчання працював. Як показали свідки, відповідач інколи приходив до батька, але той скаржився свідкам, що дуже рідко провідує. Коли батькові стало погано і він не міг самостійно пересуватися, син - відповідач перебував біля нього, возив в лікарню та перебував там.

У відповідності до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.6 дає тлумачення безпорадного стану, а саме - безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частини 1-4 статті 1224 ЦК України визначають коло осіб, які безумовно позбавляються прав на спадкування.

Окремо закон виділяє усунення від спадкування особи, котра ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Цей потенційний спадкоємець також усувається від права на спадкування за законом, але на відміну від осіб, зазначених в ч.3 та 4, щодо яких закон передбачає безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду. Іншими словами, навіть у випадку встановлення у судовому засіданні зазначених у ч.5 обставин, усунення особи від спадкування є виключною прерогативою суду. Імовірно, таке вирішення питання викликано складністю однозначного тлумачення термінів «ухилення від надання допомоги спадкодавцеві», «тяжка хвороба» та «безпорадний стан спадкодавця»(коментар до ст.1224 Цивільного Кодексу за редакцією О.В. Дзери).

У зв»язку з викладеним суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивачки про призначення судово-медичної експертизи, яка повинна була дати відповідь - чи хворів на тяжку хворобу та чи перебував у безпорадному стані ОСОБА_5, тому що відповіді на вказані питання, на думку суду, різні експерти можуть дати різні, так як дані словосполучення можливо тлумачити по-різному і кожна хвороба є відносною до її тяжкості і стану людини, так як одна людина при забої пальця стає безпорадною, а інша, хворіючи на смертельну хворобу, не відчуває себе безпорадною і може самостійно себе обходити до останнього дня, тобто ці обставини є суб»єктивними і оцінюються судом в сукупності з іншими доказами.

Допитані в судовому засіданні свідки як з боку позивачки, так і з боку відповідача посвідчили, що у ОСОБА_5 з 2013 року стали проявлятися прояви різних захворювань, основна - хвороби серцево-судинної системи, які зумовили набрання зайвої ваги і тому ОСОБА_5 було тяжко прибирати в будинку, займатися городництвом, підніматися та спускатися східцями будинку, переносити тяжкості, тобто виконувати роботи, які потребували незначних фізичних навантажень. В той же час ті ж свідки стверджують, що ОСОБА_5 до березня 2015 року, тобто вже під час захворювання, працював охоронником, співмешкав з 2013 по вересень 2015 р.р. з іншою жінкою, постійно їздив на базар спочатку велосипедом, а потім моторолером.

Тобто суд вважає, що у ОСОБА_5 дійсно було тяжке захворювання, але воно не позбавляло останнього можливості самостійно себе обслуговувати - прати одежу, готовити чи підігрівати їжу, тощо, так як більша частина робіт по будинку механізована і не потребує значних зусиль, а роботи на городі не є обов»язковою роботою, яку необхідно було виконувати самостійно чи без якої неможливо було обійтися.

З вищевикладеного можливо зробити висновок, що ОСОБА_5 до останнього часу не перебував у безпорадному стані, так як свідок ОСОБА_18 та інші показали, що ОСОБА_5 постійно їздив на базар, де продавав запчастини і тільки за два тижні до смерті зліг і не міг самостійно себе обійти, тому біля нього постійно знаходилися матір - позивачка та син - відповідач і саме з цього часу, на думку суду, він почав перебувати у безпорадному стані, тобто не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

В той же час однією з умов ч.5 ст.1224 ЦК України усунення особи від спадкування є ухилення від надання допомоги.

У тій же Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.6 вказано, що факт ухилення особи від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов»язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов»язку.

Аналізуючи надані суду сторонами докази, в тому числі пояснення сторін та свідків, суд приходить до висновку, що позивачкою та її представником не доведено ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві та наявність можливості для цього.

Так, з початку хвороби ОСОБА_5 по вересень 2015 року проживав з іншою жінкою, яка надавала йому необхідні послуги, а відповідач в цей час був неповнолітнім і навчався з 01.09.2011 по 01.07.2015 (копія додатку до диплома) у коледжі. Під час навчання з 16.02.15 по 01.04.15 працював у ТОВ «Євро-реконструкція». По закінченню навчання відповідачу було 19 років і на день смерті батька - 20 років.

Як пояснили свідки, ОСОБА_5 добровільно надавав кошти вже після досягнення повноліття відповідачеві, вважаючи це своїм батьківським обов»язком і, як пояснив відповідач, він пропонував батькові надати кошти, щоб той не торгував на базарі, але той відмовлявся, пояснюючи, що відповідачу гроші потрібніші, так як він навчається.

Доказів, що ОСОБА_5 звертався до відповідача за необхідною допомогою - матеріальною чи фізичною, суду не надано, а навпаки, свідки показали, що він надавав допомогу синові.

Керуючись ст.1224 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 14, 57, 88, 209 та 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 07.02.17 .

Суддя