Справа № 347/1367/16
Провадження № 22-ц/779/134/2017
Головуючий у 1 інстанції Бельмега М.В. М. В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О. секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 25 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_4 про визнання рішення недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з указаним позовом і зазначала, що проживає у будинку АДРЕСА_1, який відносився до майна колишнього колгоспного двору, а вона мала частку у майні цього двору. У квітні 2015 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 у 1998 року приватизувала вказаний будинок. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 порушила її права на частку у колгоспному дворі, просила скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення Веровецької сільської ради від 16 березня 1998 рку №17, яке зареєстровано 20 серпня 2001 року Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації зареєстрованим номером 300, скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Вербовецької сільської ради від 22 червня 1994 року зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за кр-08№2/000027, визнати за нею право власності на ? частку в майні колгоспного двору - житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

23 листопада 2016 році ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що 28 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Косівського РУЮ проведено опис майна при примусовому виконанні виконавчого листа № 347/686/15-ц виданого 09 жовтня 2015 року Косівським районним судом, накладено арешт на спірне домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 та передано для реалізації на електронних торгах, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Косівського районного суду від 25 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановлена судом з порушенням норм процесуального права і на підставі висновків, які не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд не врахував, що у разі реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частки вказаного нерухомого мана. Просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою забезпечити позов.

Особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не з'явились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову буде зупинено виконання судового рішення, яке набрала законної сили, внаслідок чого не буде виконаний виконавчий листа № 347/686/15-ц виданий 09 жовтня 2015 року Косівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 272 742 грн. боргу за договором позики та 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень пп. 2, 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що між сторонами виник спір з приводу належності домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яке передано для реалізації на електронних торгах.

Встановлено, що у виділених матеріалах справи, які направлені на розгляд апеляційного суду є достатньо доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову в справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суду змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 151 - 153, 303, 304, ст. ст. 312 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Косівського районного суду від 25 листопада 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Косівському районному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відчужувати домоволодіння - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 та зупинити реалізацію зазначеного майна шляхом проведення прилюдних торгів до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_4 про визнання рішення недійсним та визнання прав власності на частину домоволодіння.

Ухвала окремо від рішення суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Р.Й.Матківський