Головуючий суду 1 інстанції - Сурніна Л.О.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 417/2115/16-ц
Провадження № 22ц/782/935/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017року Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Коротенка Є.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяною неповнолітньою особою,

в с т а н о в и ла :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної неповнолітньою особою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.02.2016 року, приблизно о 09 годині 30 хв. її неповнолітня донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 поверталася зі школи з репетиції шкільного свята разом з однокласницею неповнолітньою ОСОБА_3. Приблизно в цей же час дочці позивача зателефонувала її старша сестра ОСОБА_5. Під час вказаної розмови, ОСОБА_3 попрохала її доньку включити музику на телефоні на що ОСОБА_4 їй відмовила. Після відмови відповідач продовжувала наполягати на своєму та вичерпавши доводи вирішила забрати телефон силоміць, вирвавши його з рук дочки позивача, але не втримавши його в руках, впустила телефон на землю від чого він розбився. Позивач вважає, що діями відповідача їй заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з вартості мобільного телефону SHAPE , модель 07320, вартість якого станом на 28.12.2015 року становить 1 800,00 грн. Також позивач вважає що її донці було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 2 000, 00 грн.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2016 року залучено в якості законного представника неповнолітньої ОСОБА_3, матір - ОСОБА_6, та представника ОСОБА_7.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги.

В судове засідання апелянт не з'явилася, про місце та час судового засідання повідомлена у визначеному законом порядку, на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, апеляційну скаргу підтримує.

Відповідач та її законні представники в судове засідання не з'явилися, про місце та час судового засідання повідомлені у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідност.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо спричинення матеріальної та моральної шкоди діями відповідача ОСОБА_3

Колегія суддів судової палати погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.1179 Цивільного кодексу України неповнолітній у віці від 14 до 18 років відповідає за завдану ним шкоду на загальних підставах; лише в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, остання відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками (усиновлювачами), піклувальником чи закладом, який за законом здійснює функції піклувальника, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їх вини. У таких випадках зазначені особи можуть визнаватися цивільними відповідачами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3, позивач в позовній заяві зазначила, що 02.02.2016 року, приблизно о 09 годині 30 хв. її неповнолітня донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 поверталася зі школи з репетиції шкільного свята разом з однокласницею неповнолітньою ОСОБА_3. Приблизно в цей же час її дочці зателефонувала її старша сестра ОСОБА_5. Під час вказаної розмови, ОСОБА_3 попрохала її доньку включити музику на телефоні на що ОСОБА_4 їй відмовила. Після відмови відповідач продовжувала наполягати на своєму та вичерпавши доводи вирішила забрати телефон силоміць, вирвавши його з рук дочки позивача, але не втримавши його в руках, впустила телефон на землю від чого він розбився. Сума матеріальної шкоди складає вартість мобільного телефону SHAPE , модель 07320, яка станом на 28.12.2015 року становить 1 800,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з вказаними обставинами, позивач 03.02.2016 року зверталася до Марківського ВП ГУНП України В Луганській області з заявою. По вказаному факту звернення органами поліції було проведено перевірку.

Згідно висновку про результати розгляду звернення громадянина від 10 лютого 2016 року, який було досліджено в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, під час збору матеріалів було встановлено, що 02.02.2016 року, приблизно о 09.30 годині неповнолітня ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_3 йшли зі школи, при цьому ОСОБА_4 розмовляла по телефону. З пояснень неповнолітньої ОСОБА_4 було встановлено, що вона розмовляла по телефону зі своєю сестрою ОСОБА_5, а ОСОБА_3 прохала її включити музику, після чого вихватила в неї з рук мобільний телефон, не втрималась, так як на вулиці була ожеледиця і не втримавши телефон в руках, впустила його на землю від чого він розбився.

З пояснень неповнолітньої ОСОБА_3 було встановлено, що вона разом із ОСОБА_4 йшли зі школи та слухали музику на телефоні ОСОБА_4, який вона тримала в руках, так як на вулиці була ожеледиця, то ОСОБА_4 підсковзнулася та схопилася руками за неї, при цьому ОСОБА_4 випустила мобільний телефон і він розбився впавши на землю.

У вказаному вище висновку вказано, що в діях неповнолітньої ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України, встановлено, що умислу на пошкодження майна ОСОБА_3 не мала, свідки, що підтверджують її вину відсутні.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували посилання позивача на заподіяння матеріальної шкоди саме діями відповідача.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді справи позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме в наслідок неправомірних дій ОСОБА_3 було пошкоджено мобільний телефон її доньки. Оскільки не надано суду належних та допустимих доказів, що діями відповідача спричинено матеріальну шкоду, то і відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. За таких підстав, колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні заявлених вимог позивачу правильний і відповідає вимогам закону.

Не заслуговують увагу посилання апелянта на ту обставину, що суд відмовив їй у задоволенні клопотання з проханням надати їй строк для ознайомлення з запереченням на позовну заяву. Як вбачається із журналу судового засідання від 11.11.2016 року під час розгляду справи апелянтом було заявлено клопотання про ознайомлення з запереченням на позовну заяву, судом було оголошено перерву з наданням часу для ознайомлення з запереченням. Після продовження судового розгляду після перерви апелянт не заявляла суду клопотання про надання додаткового часу для ознайомлення з запереченням.

Посилання апелянта на упередженість судді при розгляді справи не знайшли свого підтвердження. Як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи, головуючим був оголошений склад суду та роз'яснено сторонам право заявити відвід судді. Заяв про відвід головуючому по справі судді Сурніній Л.О. позивачем не заявлялося.

Посилання апелянта на те, що судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні її клопотання про доручення до матеріалів справи диска з відео матеріалом аморальної поведінки відповідача коли їй було лише 12 років, не заслуговує уваги, оскільки позивачем було заявлено вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок подій, які сталися 02.02.2016 року з приводу пошкодження мобільного телефону, а не аморальної поведінки відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: