Провадження № 2/712/660/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності на частку в майні та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності на частку в майні та визнання права власності.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю за необхідне повернути позов ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, позивач керувався нормами ст.109 ЦПК України, визначивши підсудність за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2.

Однак, у своїй заяві позивач ставить питання про припинення права власності на 1/6 частку домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 438 та визнання за ним права власності на 1/6 частину даного домоволодіння, а також визнання права власності на автомобіль, стягнення половину боргового зобовязання, стягнення грошової компенсації.

В даному випадку необхідно керуватися правилами виключної підсудності, а саме положеннями ст. 114 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно ч. 14 ст. 110 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 41, 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

При цьому, у відповідності до роз'яснень, як містяться у п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за № 5, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Як вбачається зі змісту даної позовної заяви, позивачем, серед іншого, заявлено вимоги, що виникають з приводу нерухомого майна, а саме вимоги про припинення право власності та визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 438, що територіально знаходиться поза межами дислокації Соснівського районного суду м. Черкаси.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Водночас, згідно вимог п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України суддя повертає позовну заяву позивачу у випадках коли справа не підсудна цьому суду.

З огляду на наведене, суддя прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності на частку в майні та визнання права власності поданий до суду з порушенням правил виключної підсудності, заявлені позовні вимоги не підсудні Соснівському районному суду м. Черкаси та підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, а саме - за місцезнаходженням нерухомого майна (Придніпровський районний суд м. Черкаси).

Керуючись ст.ст. 114, 115, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Повернути позивачу ОСОБА_1 матеріали цивільної справи за його позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності на частку в майні та визнання права власності - для подання її до належного суду, а саме: до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси В.А. Романенко