АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1468/15-ц Номер провадження 22-ц/786/89/17Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Пилипчук Л.І., Обідіної О.І.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24 липня 2008 року між сторонами було укладено договір №PLКРАК36850136, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 12 055,97 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_2 не виконував належним чином свої зобовязання, станом на 05 березня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 878,88 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 11579,41 доларів США., заборгованість по процентам за користування кредитом 3923,94 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 1026,84 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 29058,44 доларів США, а також штраф (фіксована частина) 10,83 доларів США., штраф (процентна складова) 2279,43 доларів США.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по кредиту в розмірі 47 878,88 доларів США та судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму за кредитним договором у розмірі 5123,75 доларів США, що еквівалентно 105702 грн. 96 коп. та 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат, а всього 105946 грн. 56 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2016 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_3, задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2016 року cтягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №PLКРАК36850136 від 24 липня 2008 року у розмірі 497940 грн. 77 коп., 3654 грн. судового збору, а всього 501594 грн. 77 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», не погодившись з рішенням суду, просить його змінити, зазначивши в резолютивній частині суму заборгованості, що підлягає стягненню в доларах США, а також неустойку стягнути в повному розмірі, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. т.2 а.с.69).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з ч. 3 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги, але не вимог скарги. Вихід за межі вимог апеляційної скарги є порушенням одного з основних принципів цивільного судочинства, закріпленого у ст. 11 ЦПК України - принципу диспозитивності, який полягає в тому, що суд розглядає цивільні справи в межах вимог, заявлених особами, які беруть участь у справі.

Крім того, колегія суддів позбавлена можливості перевіряти законність та обґрунтованість рішення відносно осіб, які його не оскаржили, оскільки особи, які беруть участь у справі самі визначають свою процесуальну поведінку, зокрема, оскаржувати рішенні суду чи ні.

Оскільки сторони рішення суду у частині розміру стягнутої заборгованості за тіло кредиту, по процентам та комісії не оскаржували, підстави для перегляду рішення суду у цій частині відсутні.

При цьому, колегія суддів, також звертає увагу, що посилання представника позивача, на оскарження чи бажання оскаржити рішення суду та незгоду з ним, а також прохання частково задовольнити апеляційну скаргу, а саме: скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки на час розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційна скарга від ОСОБА_2 чи його представника до суду апеляційної інстанції не надійшла, а тому колегія суддів проводить перевірку законності та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до положень ст.ст. 11, 303 ЦПК України.

Стягуючи з відповідача заборгованість за кредитним договором в національній валюті суд першої інстанції керувався положеннями ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України відповідно до якої передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 24 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитно-заставний договір № PLКРАК36850136 за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 12055,97 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути заборгованість саме в доларах США з зазначенням еквіваленту в гривнях.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

У постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року по справі № 6-1680цс15 викладена наступна правова позиція: якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

04 грудня 2001 року ЗАТ КБ «Приватбанк» надано банківську ліцензію № 22 на право здійснювати банківські операції визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (т. 1 а.с. 193)

29 липня 2003 року ЗАТ КБ «Приватбанк» надано дозвіл № 22-2 на здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно з додатком до цього дозволу, яким визначено право здійснювати операції з валютними цінностями. (т. 1 а.с. 194-196)

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає, що рішення суду в частині стягнення заборгованості слід змінити стягнувши з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору № №PLКРАК36850136 від 24 липня 2008 року за кредитом 11579,41 доларів США, по процентам за користування кредитом 3923,94 доларів США, по комісії за користування кредитом 1026,84 доларів США, а всього в доларах США - 16530,19 доларів США.

Обґрунтованими є доводи наведені в апеляційній скарзі, щодо безпідставного застосування судом першої інстанції строку позовної давності до пені в один рік, оскільки відповідно до п. 14.11 кредитного договору № PLКРАК36850136 від 24 липня 2008 року сторони встановлюють строк позовної давності за вимогами про стягнення Кредиту, винагороди та процентів за користування Кредитом, неустойки тривалістю 5 років.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1824цс15, якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.

Разом з цим, п. 14.10 кредитного договору № PLКРАК36850136 від 24 липня 2008 року нарахування неустойки за цим Договором здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання повинно було бути виконане відповідною Стороною. Сплата неустойки здійснюється в гривнях. У випадках, якщо Кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Тобто, строк позовної давності по стягненню неустойки становить 5 років проте її нарахування здійснюється протягом 3 років з дня коли відповідне зобовязання повинно було бути виконане, тоді як, відповідно до розрахунку наданого банком неустойка нараховувалася з 2008 року по 2015 рік без врахування даного положення.

Безпідставними є доводи ПАТ КБ «Приватбанк», щодо помилкового застосування судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 551 ЦК України у звязку з тим, що відповідач не надав доказів істотних обставин, які могли б слугувати підставою для зменшення неустойки виходячи з наступаного.

В постанові від 03 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14 Верховний Суд України зазначив, що частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З даної правової позиції випливає, що для зменшення розміру неустойки достатньо умови, що він значно перевищує розмір збитків. При цьому законодавцем не встановлено граничних меж зменшення розміру неустойки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення неустойки в розмірі 3000 доларів США, що підлягає стягненню в гривневому еквіваленті з урахуванням офіційного курсу НБУ на момент винесення рішення становить 76487 грн. 85 коп. та судового збору сплаченого позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 3654 грн.00 коп., а всього в гривнях 80141 грн. 85 коп.

Проте, вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на ч. 2 ст. 258 ЦК України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2016 року в частині стягнення заборгованості по кредитному договору слід змінити.

Стягнувши з ОСОБА_2 на користь Публічного ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № №PLКРАК36850136 від 24 липня 2008 року в доларах США, а саме: за кредитом - 11579,41 доларів США; по процентам за користування кредитом 3923,94 доларів США; по комісії за користування кредитом 1026,84 доларів США, а всього в іноземній валюті - 16530,19 доларів США

В національній валюті з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" має бути стягнута неустойка в розмірі 76487 грн. 85 коп., яка вірно визначена судом першої інстанції, та судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 3654 грн. 00 коп., а всього в гривнях 80141 грн. 85 коп.

З мотивувальної частини рішення суду потрібно виключити посилання на ч. 2 ст. 258 ЦК України.

У іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2016 року в частині стягнення заборгованості по кредитному договору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору № №PLКРАК36850136 від 24 липня 2008 року за кредитом 11579,41 доларів США, по процентам за користування кредитом 3923,94 доларів США, по комісії за користування кредитом 1026,84 доларів США, а всього в доларах США - 16530,19 доларів США

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" неустойку в розмірі 76487 грн. 85 коп. та судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 3654 грн.00 коп., а всього в гривнях 80141 грн. 85 коп.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на ч. 2 ст. 258 ЦК України.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: Л.І. Пилипчук

ОСОБА_4