Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3195/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 53 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановська О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку

за апеляційною скаргою Відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 05 січня 2017 року

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду, на обґрунтування якого зазначила, що з 09 березня 1990 року працювала на посаді методиста по дошкільному вихованню районного методичного кабінету відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області. 07 червня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання щорічної відпустки у період з 11.07.2016р. по 21.08.2016р. з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення. Проте вказана допомога не була виплачена за три дні до відпуски, а також при її звільненні з роботи 31 серпня 2016 року. Добровільно виплатити вказану допомогу відповідач відмовився, мотивуючи свою відмову відсутністю у кошторисі даної бюджетної установи у 2016 році коштів на виплату методистам матеріальної допомоги на оздоровлення. Проте, інші працівники відділу освіти вказану матеріальну допомогу отримали. З урахуванням викладеного, просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2512,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 16074,88 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2512,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11214,08 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно з'ясовані обставини справи, порушені норми процесуального і матеріального права. Зазначає, що суд не надав належної правової оцінки запереченням відповідача та доказам позивача, не обґрунтував та не навів мотивів їх неприйняття. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував пункт 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та абзац 1 преамбули Закону України «Про освіту», якими визначено, що виплата допомоги на оздоровлення здійснюється виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Приймаючи до уваги, що у затвердженому кошторисі на утримання працівників відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на 2016 рік було вилічено недостатньо коштів для виплати заробітної плати, тому бюджетні асигнування для виплати допомоги на оздоровлення не планувались і не здійснювались. У зв'язку з чим, вважає, що при звільненні позивачу були нараховані, своєчасно та повністю виплачені всі кошти, передбачені чинним законодавством.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 09 березня 1990 року працювала на посаді методиста по дошкільному вихованню районного методичного кабінету відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (а.с.19).

Згідно наказу № 280-Н від 07.06.2016 р. позивач у період з 11.07.2016 року по 21 серпня 2016 року перебувала у основній щорічній відпустці (а.с.20).

На підставі наказу відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 25.08.2016 року, позивач була звільнена з роботи 31 серпня 2016 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.21)

За змістом ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Пунктом 10 Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам райметодкабінету відділу освіти Овруцької райдержадміністрації Житомирської області, затвердженого наказом № 407 від 11.09.2006 року, Колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом відділу освіти Овруцької райдержадміністрації Житомирської області, затвердженого зборами трудового колективу відділу освіти, також передбачено право працівників відділу освіти на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Під час розгляду справи було встановлено і дана обставина не заперечувалась представником відповідача, що при надані щорічної відпустки у 2016 році допомога на оздоровлення позивачу не виплачувалась через нестачу коштів на виплату заробітної плати працівникам відділу освіти (а.с.7,8). Разом з тим, працівникам бухгалтерії та інших структурних підрозділів відділу освіти Овруцької райдержадміністрації Житомирської області при наданні щорічної відпустки у 2016 році виплачувалась допомога на оздоровлення, про що свідчать копії наказів про відпустки (а.с.23-27).

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції встановивши, що положеннями Закону України «Про освіту» гарантовано виплату педагогічним працівника допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем права позивача на її отримання та правомірно стягнув на користь ОСОБА_2 дану допомогу в розмірі посадового окладу.

Посилання апелянта на прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» та абзац 1 преамбули Закону України «Про освіту» є безпідставними, оскільки вказані положення не зупиняють дію ст. 57 Закону України «Про освіту», а лише визначають, що вказані виплати застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

При цьому, відсутність чи не передбачення у кошторисі відповідної бюджетної установи коштів на виплату допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, не звільняє об'єкт освіти від обов'язку по здійсненню відповідних видатків згідно із законодавством та не може свідчити про те, що педагогічний працівник не має права на отримання гарантованої державою допомоги на оздоровлення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи, що при звільненні ОСОБА_2 з роботи з вини відповідача допомога на оздоровлення виплачена не була, тобто в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не провів з позивачем повний розрахунок при звільненні, суд правомірно стягнув з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 05 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді