У х в а л а

21 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року у справі за позовом юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited», підприємства «Валді - Україна» до ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Барська швейна фабрика», юридична особа Великобританії компанія «Vuldi Clothing Limited», національна комісія з цінних паперів та фондового ринку України, про визнання права власності на акції, визнання права на витребування майна з чужого незаконного володіння та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а :

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 18 січня 2016 року визнав неподаною апеляційну скаргу юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» та повернув її заявнику.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 квітня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2016 року на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

13 березня 2017 року юридична особа Великобританії компанія «Vuldi (UK) Limited» звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, зокрема частини другої статті 79, частини другої статті 328 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10 січня 2017 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 21 квітня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав (відповідно до норм цивільного процесуального законодавства) для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги з огляду на невиконання заявником вимог суду щодо усунення недоліків цієї скарги у встановлений судом строк; при цьому касаційний суд дійшов висновку про те, що причини, на які посилається заявник для звільнення його від сплати судового збору, не є поважними, оскільки здійснення господарської діяльності без одержання прибутку не наділяє суб'єкта господарювання пільговими правами та не виділяє його з-поміж інших платників судового збору і не дає підстав для звільнення від сплати судового збору.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 січня 2017 року, наданій заявником для порівняння, суд касаційної інстанції відкрив касаційне адміністративне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали провадження для їх розгляду в касаційному порядку.

При цьому надана ухвала не містить правового висновку щодо неоднакового застосування відповідних норм матеріального і процесуального права.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог, а також неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited», підприємства «Валді - Україна» до ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Барська швейна фабрика», юридична особа Великобританії компанія «Vuldi Clothing Limited», національна комісія з цінних паперів та фондового ринку України, про визнання права власності на акції, визнання права на витребування майна з чужого незаконного володіння та витребування майна з чужого незаконного володіння за заявою юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко