Справа № 182/6374/16-ц
Провадження № 2/0182/994/2017
23.03.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайоний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Скоробогатова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підтвердження своїх вимог посилається на наступні обставини.
Вона за договором купівлі - продажу квартири, посвідченим 02.08.2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 3029, придбала у ОСОБА_4 однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. На час укладення договору купівлі - продажу в квартирі залишався зареєстрованим член сім'ї попереднього власника квартири - ОСОБА_2. Продавець ОСОБА_4 пояснила їй, що ОСОБА_2 приходиться їй колишнім чоловіком, а в належній їй квартирі, хоча й зареєстрований, не проживає з червня 2015 року. Вона пообіцяла їй, що питання зняття ОСОБА_2 буде вирішено протягом тижня після укладення договору купівлі - продажу квартири. Нажаль, даної обіцянки щодо зняття свого колишнього чоловіка з реєстрації в належній їй квартирі продавець ОСОБА_4 не виконала, тому до цього часу ОСОБА_2 залишається зареєстрованим в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1, хоча з червня 2015 року за даною адресою не проживає. Наскільки їй відомо зі слів ОСОБА_4, її колишній чоловік фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки плата за деякі комунальні послуги визначається від кількості осіб, зареєстрованих у помешканні, вона змушена сплачувати за комунальні послуги і за відповідача, який не проживає в квартирі. До того. ж з цієї причини вона не має можливості оформити субсидію на оплату житлово - комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст.321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність на даний час реєстрації постійного місця проживання сторонньої їй особи створює їй перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй майном. В п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою). Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, Закон не передбачив при переході прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - ст.810, 814 ЦК України). Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Враховуючи це є очевидним, що у зв'язку з припиненням права власності на вищезазначену квартиру попереднього власника ОСОБА_4, право користування даним житлом ОСОБА_2 також припинилося. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин звернувся до суду.
В судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2017 року, представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Суду пояснив, що його довірителька купила однокімнатну квартиру. Але на момент купівлі-продажу квартири там залишився зареєстрованим колишній чоловік продавця квартири, якого та не змогла вчасно зняти з реєстрації. Оскільки їм вже було призначено час для укладення угоди про продаж квартири в нотаріуса, його довірителька погодилась оформити договір купівлі - продажу квартири із зареєстрованим в ній відповідачем. Однак вважає, що, оскільки колишній власник квартири втратила своє право на квартиру, то й відповідач, відповідно, також втратив право на цю квартиру. В судове засідання, яке відбулось 23.03.2017 року, не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином оголошенням в газеті „Урядовий кур"єр". Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у його відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.72 ЖК України, наймач та члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають в житловому приміщенні більше, ніж 6 місяців без поважних причин. Це відноситься і до наймачів в будинку (квартирі), що належить на праві особистої власності громадян (ст.163 ЖК України).
Як встановлено в судовому засіданні, позивачка за договором купівлі - продажу квартири, посвідченим 02.08.2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 3029, придбала у ОСОБА_4 однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-8). На час укладення договору купівлі - продажу в квартирі залишався зареєстрованим член сім'ї попереднього власника квартири - ОСОБА_2, який не проживав там з червня 2015 року (а.с.4-5).
Даний факт в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є головою ОСББ „Лад-Н" з 29.11.2015 року. А в будинку проживає з 1986 року. Дуже добре знає і ОСОБА_4, і ОСОБА_2. Вони зараз в розлученні. ОСОБА_4 поїхала на ПМЖ в Африку. А відповідач по справі десь в Нікополі. Влітку вона зустрічалась з відповідачем з приводу заборгованості по квартплаті. Але ОСОБА_2 запевнив її, що в спірній квартирі не проживає і платити не збирається. Коли він проживав в квартирі № 51. там збирались асоціальні особи і сусіди скаржились. А в 2016 році з"явилась ОСОБА_4 і квартиру продала.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивачка - нова власниця спірної квартири № № 51 в їх під"їзді. Відповідача також знає, він був неприємною асоціальною особистістю з татуюванням на руках, мабуть, сидів. Останній раз його бачила влітку 2015 року. А з того часу, як квартиру купила позивачка, збори асоціальних особистостей в квартирі по-сусідству припинились.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.72, 163 ЖК України, ст. ст.3, 10, 15, 57, 58, 60, 212, ст.214 ЦПК України, суд, -
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал