Справа № 192/2864/16-ц
Провадження № 2/192/51/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" лютого 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання - Папян Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, згідно уточнених позовних вимог від 26 грудня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 листопада 2014 року о 15 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 рухався по вул. Яснополянській з боку Південного мосту у напрямку вул. Аеропортовської в м. Дніпропетровськ.

Під час руху відповідач ОСОБА_2, порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не обравши безпечну швидкість руху в установлених межах при засніженому дорожньому покритті на заокругленні проїзної частини вправо, втратив контроль над керуванням руху автомобіля, в результаті чого його автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку.

Вина відповідача ОСОБА_2 у створенні дорожньо-транспортної пригоди була встановлена Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ 02 березня 2015 року вироком за результатами кримінального провадження №201/25/15к (пр. №1-кп/201/43/2015).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом та садин обличчя, ран обох кистей, відкритого другого Б ступеню перелому правого наколінника, рани передньої поверхні правого колінного суглобу, закритого двохлодижкового перелому кісток правої гомілки з підвивихом ступні до зовні, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров'я строком понад три тижні (біль як 21 день), що спричинило необхідність витрат позивачем на медичне обслуговування та лікарські засоби, чим йому була спричинена матеріальна шкода у розмірі 23208 грн. 32 коп., з яких 17013 грн. 32 коп. витрати на медикаменти, а 6195 грн. витрати на паливо, які він просить стягнути з ПрАТ «УТСК» та моральна шкода, яку він оцінює в сумі 100000 грн. та яку просить стягнути з ОСОБА_2 Крім того, просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 1000 грн. франшизи за договором страхування.

В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, згідно повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 146), свої інтереси захищав через повноважного представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10000 грн. і іншій частині позов не визнала, згідно письмових заперечень зазначила, з посиланням на ст.ст. 23, 1167 ЦК України, що ОСОБА_2 дійсно визнає свою вину у заподіянні позивачу тілесних ушкоджень, але розмір в якому позивач оцінив моральну шкоду вважають явно завищеним та не обґрунтованим, він надавав допомогу позивачу після дорожньо-транспортної пригоди придбав набір для остеосинтезу голені вартістю 10980 грн. Також він виявив бажання придбати позивачу автомобіль, а позивач повернув йому свій, який не підлягає відновленню. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_2, окрім сум зазначених в заперечені, також грошима надав позивачу на лікування 1500 грн. (а.с. 89-90).

Представник відповідача ПрАТ «УТСК» в судове засідання не з'явився, прохав суд розглядати справу у його відсутність, надавши письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що позивач не підтвердив належним чином документально витрати, які ним понесені. Також зазначив, що позивач не підтвердив факт врахування при розрахунку шкоди сум сплачених йому ОСОБА_2 (а.с. 82-83).

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Судом встановлено, що згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року, який набрав законної сили 02 квітня 2015 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України при таких обставинах: 29 листопада 2014 року о 15 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 рухався по вул. Яснополянській з боку Південного мосту у напрямку вул. Аеропортовської в м. Дніпропетровськ.

Під час руху відповідач ОСОБА_2, порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не обравши безпечну швидкість руху в установлених межах при засніженому дорожньому покритті на заокругленні проїзної частини вправо, втратив контроль над керуванням руху автомобіля, в результаті чого його автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом та саднин обличчя, ран обох кистей, відкритого 2-го Б ступеню перелому правового наколінника, рани передньої поверхні правого колінного суглобу, закритого двохлодижкового перелому кісток правої гомілки з підвивихом ступені до зовні, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості (а.с. 138).

Дані обставини визнані сторонами і у відповідність до ч. 4 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню у даній справі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Серед предметів договору страхування визначених в ч. 1 ст. 980 ЦК України є відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «УТСК», що підтверджується полісом № АІ/2664945 від 13 червня 2014 року (а.с. 19).

Статтею 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Згідно досліджених в судовому засіданні виписних епікризів позивача наданих КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради, та відповіді на адвокатський запит, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в даному закладі з 29 листопада 2014 року по 19 грудня 2014 року та з 02 лютого 2015 року по 18 лютого 2015 року з приводу травм отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди та отримував в даному закладі лікування (а.с. 17, 18, 97, 98).

Таким чином, враховуючи ті медичні препарати, що зазначені в даних виписних епікризах, судом визначено, що витрати на лікування, що понесені позивачем складають 5010 грн. 27 коп. При цьому судом враховано при визначені витрат на лікування всі надані та дослідженні в судовому засіданні оригінали фіскальних чеків за якими придбавались ліки та медичні препарати, в яких зазначені рекомендовані лікарем медичні препарати. Судом не враховано фіскальні чеки на яких не відсутнє відображення придбаного медичного препарату або ліків, а також витрати на придбання ліків чи медичних препаратів не рекомендованих лікарем.

В судовому засіданні достовірно встановлено, і ні позивачем ні представником відповідача ОСОБА_2 неоспорювалось, що після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 придбав позивачу для операції по усунення заподіяних тілесних ушкоджень набір для остеосинтезу голені, а також ОСОБА_2 було надано 1500 грн. грошима на лікування позивача (а.с. 130).

Враховуючи те, що позивач не зміг надати суду підтверджень того, що кошти надані ОСОБА_2 в розмірі 1500 грн. враховані при визначенні розміру шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «УТСК», тому суд вважає, що з ПрАТ «УТСК» підлягає стягненню матеріальна шкода встановлена судом, з відрахуванням суми в 1500 грн. сплаченої ОСОБА_2 позивачу добровільно, що складає 3510 грн. 27 коп.

Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь з ПрАТ «УТСК» 6195 грн. витрат на придбання пального для транспортування його до лікарні для лікування, до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ та до апеляційного суду Дніпропетровської області для участі в судових засіданнях, то суд вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами витрати на придбання пального для транспортування його до лікарні для лікування. Надані позивачем на підтвердження зазначених вимог фіскальні чеки на придбання пального не є такими доказами, оскільки з даних чеків не вбачається скільки пального витрачено для транспортування позивача, яким транспортним засобом, здійснено транспортування позивача до лікарні. Стягнення витрат на придбання пального для участі в судових засіданнях в рамках іншої судової справи, діючим законодавством не передбачено.

Таким чином суд вважає, що в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до такого висновку.

Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

При цьому в судовому засіданні позивач пояснив, що моральна шкода складається з моральних страждань які він відчув і відчуває у зв'язку з заподіяння йому відповідачем ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, він вимушений пересуватись лише за допомогою милиць, самостійно він пересуватись немає можливості, а також з того, що він на даний час не може за станом здоров'я допомагати своїй дружині в обробці земельної ділянки.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі, і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Тому суд оцінивши доводи позивача, його представника та представника відповідача ОСОБА_2, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди, і визначаючи її розмір суд враховуючи, що діями відповідача ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження, які зумовили тривалий розлад здоров'я позивача, вважає, що 10000 грн., це саме той розмір, який є достатнім для відшкодування заподіяних позивачу моральних страждань. Визначений позивачем розмір 100000 грн., суд вважає дуже завищеним і таким, що не відповідає рівню заподіяної моральної шкоди позивачу.

Що стосується позовних вимог позивача, щодо стягнення ОСОБА_2 1000 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином у рамках франшизи за договором страхування, то суд вважає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з положень ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується, у з в'язку з чим стягнення з ОСОБА_2 даної суми є безпідставним.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ПрАТ «УТСК» матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 3510 грн. 27 коп., вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди підлягають також частковому задоволенню в сумі 10000 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, і він у відповідність до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору пр зверненні до суду з позовом, тому згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, ст.ст. 979, 1167, 1187, 1188, 1195 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих злочином - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 3510 (три тисячі п'ятсот десять) грн. 27 (двадцять сім) коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 07 лютого 2017 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.