АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3806/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/165/17 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю апелянта- ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про скасування усиновлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про скасування усиновлення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2012 року він усиновив дочку його дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно даного рішення суду було внесено зміни в актовий запис про народження дитини, а саме: а саме: у графі «прізвище» записано - "ІНФОРМАЦІЯ_3"; у графі «по-батькові» записано - "ІНФОРМАЦІЯ_3"; у графі «батько» записано - "ОСОБА_1", та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 14 червня 2012 року. Однак, в подальшому його стосунки з відповідачкою ОСОБА_3 погіршилися, в результаті чого 29 лютого 2016 року їх шлюб було розірвано. Також в нього не склалися приязні стосунки з усиновленою ним дитиною ОСОБА_4. Оскільки відповідачка разом з усиновленою ним дитиною ОСОБА_5 не хочуть з ним спілкуватися та він не бере участь у вихованні дитини, вважає, що існування родинних стосунків є неможливим. Виходячи із наведеного позивач просив скасувати усиновлення ним ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також скасувати свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14 червня 2012 року, видане відділом РАЦС Збаразького районного управління юстиції.

26 червня 2016 року позивач звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив скасувати усиновлення ним ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язати орган РАЦС Тернопільського міського управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4, поновивши відомості по батька дитини, записані до усиновлення дитини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року позов задоволено.

Скасовано усиновлення ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що було здійснено на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2012 року.

Вилучено з актового запису №10 від 21 серпня 2003 року про народження ОСОБА_5, відомості про батька - ОСОБА_1, поновивши відомості про батька, що були записані до усиновлення.

Після скасування усиновлення прізвище ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено без змін, а у графі по-батькові змінено запис "ІНФОРМАЦІЯ_3" на "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі в частині зміни прізвища дитини із "ІНФОРМАЦІЯ_3" на "ІНФОРМАЦІЯ_3".

ОСОБА_1 подав на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року в частині залишення дитині після скасування усиновлення його прізвища апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що залишивши після скасування усиновлення прізвище дитини "ІНФОРМАЦІЯ_3" суд порушив його права.

В судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладеній в ній. Також апелянт вказав, що заперечує проти залишення дитині прізвища "ІНФОРМАЦІЯ_3", оскільки йому відомо про аморальну поведінку відповідачки та дитини, які перебувають за кордоном. Також зазначив, що відповідачка йому чинить перешкоди у спілкуванні із їх спільною дитиною - сином, який також знаходиться за кордоном.

Представник апелянта ОСОБА_2 зазначила, що чинне законодавство не дозволяє залишати дитині лише прізвище, яке вона отримала в результаті усиновлення, а це, на її думку, можливо лише разом із залишенням імені і по-батькові, які дитина отримала в результаті усиновлення.

Також не ґрунтується на вимогах закону посилання представника апелянта на те, що ч.5 ст.239 СК України надає дитині право у разі скасування усиновлення залишити прізвище лише разом із іменем та по-батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням.

Відповідач та представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.

Рішення суду в частині скасування усиновлення не оскаржувалося та колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2012 року позивач ОСОБА_1 усиновив ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Внесено зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: у графі «прізвище» записати - "ІНФОРМАЦІЯ_3"; у графі «по-батькові» записати - "ІНФОРМАЦІЯ_3"; у графі «батько» записати - "ОСОБА_1". Відомості про ім'я, дату та місце народження дитини залишити без змін. Зобов'язати відділ РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зроблений Великокунинецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області.

На підставі вказаного рішення суду 14 червня 2012 року відділом РАЦСу Збаразького районного управління юстиції видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 згідно якого ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року та її батьками є ОСОБА_1 - батько та ОСОБА_3 - мати.

Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 02 червня 2016 року комісією встановлено, що конфліктна ситуація між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вплинула на внутрішній стан дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Остання не сприймає ОСОБА_1 як батька та не заперечує проти скасування її усиновлення позивачем.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано

Відповідно до ч.5 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення, дитина має право на збереження прізвища, імені та по-батькові, яке вона одержала у зв'язку з усиновленням.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 13 Постанови № 13 Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 20 від 19 грудня 2008 року) з огляду на те, що частиною 5 статті 237, частиною 5 статті 239 СК України передбачено можливість альтернативного вирішення дитиною питання щодо збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням, у разі визнання його недійсним або скасування, необхідно з'ясувати її бажання і відобразити його у судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що згідно поданої заяви матері дитини - ОСОБА_3 вона просить залишити після скасування усиновлення її дочки ОСОБА_8, прізвище матері - ІНФОРМАЦІЯ_3Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що залишення дитині прізвища "ІНФОРМАЦІЯ_3" порушує його права, оскільки це не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Крім цього, згідно ч.5 ст.239 СК України після скасування усиновлення дитина має право на збереження не лише прізвища, але і імені та по-батькові, яке вона одержала у зв'язку з усиновленням. Виходячи із інтересів дитини та враховуючи думку матері, висловлену в інтересах дитини в заяві від 04 серпня 2016 року, яка нею особисто подана в канцелярію суду, суд першої інстанції вірно залишив дитині прізвище, яке вона отримала в результаті усиновлення.

Твердження апелянта про аморальну поведінку відповідачки та дитини є безпідставними та не мають жодного правового значення при вирішенні даної справи. Також не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що відповідачка йому чинить перешкоди у спілкуванні із їх спільною дитиною, оскільки це також не має відношення до предмету спору по даній справі та може бути предметом самостійного позову.

Також не ґрунтується на вимогах закону посилання представника апелянта на те, що ч.5 ст.239 СК України надає дитині право у разі скасування усиновлення залишити прізвище лише разом із іменем та по-батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315, 317, 319, 324, 325, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів