АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4222/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/344/К/17 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія № 26 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Арселорміттал Кривий ріг» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016року ОСОБА_1звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом тривалого часу працював на різних посадах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» ( надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») у шкідливих умовах виробництва.

У зв'язку із чим, отримав професійне захворювання, за висновком МСЕК від 09 серпня 2016 року йому первинно встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 65%. Причиною професійного захворювання позивача встановлена тривала робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

У зв'язку із отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, яку він просить суд стягнути з відповідача у розмірі 275600 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»50000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з відповідача в доход держави судовий збір по 551,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

На думку представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»позивачем не доведено факту спричинення моральної шкоди та протиправність діянь відповідача, тому висновки суду в цій частині ґрунтуються на припущеннях.

Судом не враховано, що позивача письмово було ознайомлено із шкідливими умови виробництва, та в Акті розслідування причин виникнення профзахворювання не встановлено винних осіб.

Також представник відповідача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості є завищеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Встановлені судом обставини не заперечуються сторонами, та підтверджуються записами трудової книжки, що ОСОБА_1, в період з 26.08.1981р. по 11.05.1984р. працював водієм, з 25.03.1992р. по 23.07.1995р. - учнем дробильника, дробильником, водієм автотранспортних засобів; з 18.12.2002р. по 29.03.2015р. - водій автотранспортних засобів на підприємстві відповідача. 29.03.2015 року був звільнений з підприємства за власним бажанням ст. 38 КЗпП України ( а.с.6-8).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складеного 12.07.2016 року, встановлено причину отримання позивачем професійного захворювання, а саме: робота на протязі 18 років 2 місяців в умовах пилу та вібрації. Рівень загальної вібрації: 111 - 117 дБ при ГДР 107 дБ; 69 дБ при ГДР 65 дБ. Запиленість повітря робочої зони, в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: 4,2 - 10,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (SiO2 від 10% до 70%) (а.с.9-10).

Відповідно до висновку МСЕК ОСОБА_1 первинно 09.08.2016 року встановлено 65% втрати професійної працездатності, із яких 55% по - вібраційній хворобі та 10% - по ХОЗЛ також йому була встановлена 3 група інвалідності. Наступний переогляд йому призначено на 01.07.2017 рік. Протипоказання: важка фізична праця, робота в умовах дії вібрації виробничого середовища ( а.с.11).

В пункті 19 вказано, що конкретних винних осіб встановити не можливо, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», у зв'язку з тривалою роботою більше 18 років 2 місяців ( а.с.10).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1, посилався на те, що у зв'язку із отриманим професійним захворюванням та встановленням ступеню втрати професійної працездатності, йому спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, як особа, яка не забезпечила йому безпечних та нешкідливих умов праці, у зв'язку з чим він отримав професійне захворювання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, . суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України та виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача спричинену моральну шкоду у зв'язку з отриманим на виробництві професійним захворюванням, з урахуванням часу роботи позивача на підприємстві та дією шкідливих факторів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування професійного захворювання від 12 липня 2016 року, причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 14 років в умовах впливу шкідливих факторів, що перевищували гранично допустимі норми.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано до суду доказів вини підприємств, на якому він працював та отримав професійне захворювання.

Спростовуються й доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, що його письмово було повідомлено про шкідливі умови виробничого середовища, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов'язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з кожного з відповідачів на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, роботи позивача на кожному із підприємств із впливом шкідливих факторів.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві, відсоток втрати ним професійної працездатності, який становить 65%, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Час роботи позивача на підприємстві із шкідливими умовами, який становить більше 14 років.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»- відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова