У Х В А Л А

20 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2009 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, до ОСОБА_4, Загвіздянської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області рішенням від 20 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2015 року, позов задовольнив: визнав за ОСОБА_5 право власності на ѕ частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 8 червня 2016 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2009 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 1296 - 1299 Цивільного кодексу України.

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, викладені в заяві про перегляд судових рішень, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що оскільки ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав у спірному будинку разом із спадкодавцем, то фактично прийняв спадщину. Однак спадкодавець ОСОБА_7 не зареєструвала право власності на майно, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості отримати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію ѕ частин будинку та оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до заяви від 23 вересня 2009 року ОСОБА_4 позов ОСОБА_5 визнала та не заперечувала проти його задоволення.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 жовтня 2016 року, що надана заявницею для порівняння, зазначено, що спадкодавець не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на частку спірного майна, яке належало спадкодавцю на праві спільної сумісної. Таким чином, правові висновки суду касаційної інстанції в цій ухвалі та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаних судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, до ОСОБА_4, Загвіздянської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2009 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко Я.М. Романюк