Справа № 455/1025/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"12" січня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката Коваля А.Ф.,

представників відповідачів ОСОБА_3 та адвоката Янишина В.І.,

представника виконкому Яворського С.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є», виконавчого комітету Тур'ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації», - про визнання незаконним та скасування рішення виконкому, свідоцтва про право власності, рішення реєстратора, а також про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивач покликається на те, що ремонтна майстерня, що знаходиться в АДРЕСА_1, є нежитловим приміщенням, побудованим за часів існування колгоспів в УРСР у 1960 році та згідно законів України «Про власність», «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Цивільного Кодексу УРСР та інших нормативно-правових актів України, належало колишнім членам колгоспу «Верховина», які мали право на майнові паї. Дане приміщення за рішенням загальних зборів пайовиків у процесі реорганізації підприємств, у тому числі при вирішенні майнових питань, належні їм активи, відображені у загальному переліку на дату реорганізації віднесено до групи «активи, передбачені для задоволення кредиторської заборгованості реорганізованого підприємства, які передаються підприємству-правонаступнику». 29 лютого 2000 року ОСОБА_6 райдержадміністрацією Львівської області проведено державну реєстрацію за №0000347 юридичної особи - сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є», який став правонаступником ССС «Верховина»; місцезнаходження юридичної особи: 82087, Львівська область Старосамбірський район с. Тур'є. З моменту створення СГК «Тур'є» власники майна, пайовики ССС «Верховина», вирішили передати своє нерухоме майно, колишнє нежитлове приміщення колгоспу, Товариству лише з метою продажу цього для погашення заборгованості перед бюджетом України, тобто власники майна не передавали приміщення для набуття права власності СГК «Тур'є» на ремонтну майстерню, а лише передали право продажу приміщення для погашення боргів. Таке рішення було прийняте і в 2004 році, при розгляді питання про надання приватному підприємцю ОСОБА_1 в оренду з правом викупу. Так записано і в договорі оренди приміщення від 2004 року. Оскільки іншого шляху відчуження майна пайовиків як первинного виготовлення права власності на СГК «Тур'є», з метою набуття права продажу майна на час прийняття рішення пайовиків не було, пайовики довірили провести процес реєстрації ремонтної майстерні ОСОБА_1, який орендував дане приміщення ще з 2001 року, згідно рішення Загальних зборів пайовиків. Саме пайовики, а не СГК «Тур'є» вирішили питання, що майно має бути продане саме приватному підприємцю ОСОБА_1, а не іншому громадянину України чи приватному підприємцю, чи юридичній особі. Такі витрати погодився здійснювати сам ПП ОСОБА_1 за умови зарахування цих сум як оплата за викуп приміщення. Всі витрати враховані при здійсненні оплати за приміщення 26.12.2006 року. Отже, приватний підприємець ОСОБА_1 за свої кошти формально здійснив державну реєстрацію ремонтної майстерні за СГК «Тур'є» і фактично здійснив оплату за приміщення згідно договору оренди від 2004 року. Ці обставини підтверджують набуття права власності у ПП ОСОБА_1, яке потрібно було зареєструвати. Для переоформлення права власності за ПП ОСОБА_1 державному реєстратору потрібно було надати довідку СГК «Тур'є» про зарахування коштів на рахунок товариства та підписаний між сторонами акт прийому-передачі приміщення; проте після оплати за приміщення директор СГК «Тур'є» відмовився видавати довідку та підписувати акт. Оскільки приміщення знаходилось у користуванні ПП ОСОБА_1 ще з 2001 року, - з часу укладення першого договору оренди приміщення, то потреби передавати приміщення після його викупу не було. До сьогодні приміщення знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_1 Вартість приміщення на день продажу становила 5190грн. СГК «Тур'є» факт оплати за майно ніколи не оспорював, прийняв кошти за ремонтну майстерню, ніколи ОСОБА_1 не повідомляв, що ці кошти ним отримані безпідставно. Крім того, до 2016 року не вимагав повернення майна. На переконання позивача це підтверджує добросовісність набуття ним права власності і користування об'єктом із 2001 року, тобто з дня підписання останнього договору оренди - більше 12 років. Зважаючи на те, що у 2013 році ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, всі права на майно стали належати ОСОБА_1 як фізичній особі. 14.11.2016 року виконавчий комітет Тур'ївської сільської ради прийняв рішення №23 «Про з'ясування правомірності рішень», яким вирішено: «1. Відмінити рішення №17 від 15.07.2008 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно в с. Тур'є». Підстава: Інформація запрошених, що таке рішення не обговорювалося і не приймалося . 2. Відмінити рішення №17/1 від 15.07.2008 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно в с. Тур'є». Підстава: Інформація запрошених, що таке рішення не обговорювалося і не приймалося. 3.Відмінити рішення №2 від 10.01.2006 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно в с. Тур'є» - ремонтна майстерня. Підстава: не вказана адреса, відсутня заява директора про оформлення права власності, або уповноваженої особи СГК «Тур'є» відсутні будь-які документи, в тому числі правовстановлюючі про підстави набуття права власності.». Вказуючи на вищевказане, а також на грубе порушення діючого законодавства України, позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку: рішення виконкому Тур'ївської сільської ради №2 від 10.01.2006 року «Про оформлення права власності СГК «Тур'є»»; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, ремонтну майстерню, площею 255,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 17.02.2006 року серії НОМЕР_1; рішення реєстратора Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_7 від 22.02.2006 року про реєстрацію право власності на нерухоме майно відповідно до свідоцтва від 17.02.2006 року серії НОМЕР_1; ОСОБА_1І також просить у судовому порядку визнати за ним право власності на ремонтну майстерню площею 255,7кв.м., у АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваль А.Ф. підтримали вимоги позову, посилалися на обставини, викладені в уточненій позовній заяві від 06.12.2016 року.

Представники сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є» ОСОБА_3 та адвокат Янишин В.І. позову не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву ОСОБА_1 від 23.08.2016 року та 10.01.2017 року.

Представник відповідача виконавчого комітету Тур'ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області Яворський С.Й. у судовому засіданні пояснив, що 14.11.2016 року виконавчим комітетом Тур'ївської сільської ради прийнято рішення №23 «Про з'ясування правомірності рішень», яким вирішено відмінити попередні рішення №17 і №17/1 від 15.07.2008 року про оформлення права власності на спірне нерухоме майно, оскільки була така інформація, що спірні рішення не обговорювалися і не приймалися, а директор СГК «Тур'є» не звертався із заявою про оформлення права власності.

Представник відповідача КП ЛОР «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» на виклик в суд не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання, що у позові ОСОБА_1 до сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є», виконавчого комітету Тур'ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, КП ЛОР «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним та скасування рішення виконкому, свідоцтва про право власності, рішення реєстратора, а також про визнання права власності на майно слід відмовити виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів.

Із позовних вимог в уточненій позовній заяві позивача убачається, що ОСОБА_1 просить скасувати: рішення виконкому Тур'ївської сільської ради №2 від 10.01.2006 року «Про оформлення права власності СГК «Тур'є»»; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, ремонтну майстерню, площею 255,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 17.02.2006 року серії НОМЕР_1; рішення реєстратора Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_7 від 22.02.2006 року про реєстрацію право власності на нерухоме майно відповідно до свідоцтва від 17.02.2006 року серії НОМЕР_1; а також визнати за ним право власності на ремонтну майстерню площею 255,7кв.м., що знаходиться за цією ж адресою; умотивовуючи і узагальнюючи все тим, що ремонтну майстерню в АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_1 орендував ще з 2001 року, згідно рішення Загальних зборів пайовиків; згідно договору про передачу в оренду механічної майстерні від 10.03.2004 року отримав в оренду терміном на один рік з подальшим викупом вищевказану ремонтну майстерню, площею 255,7кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Центральна 149-«а»/1 у с. Тур'є Старосамбірського району.

Тому помилково ОСОБА_1 посилається на те, що саме пайовики, а не СГК «Тур'є» вирішили питання, що майно має бути продане саме приватному підприємцю ОСОБА_1 і такі витрати він погодився здійснювати за умови зарахування цих сум як оплата за викуп приміщення; жодного про це підтвердження суду позивач не надав. Приватний підприємець ОСОБА_1 за свої кошти здійснив лише оплату за оренду приміщення згідно договору оренди від 2004 року, що не може підтверджувати набуття права власності позивачем, яке у подальшому необхідно було зареєструвати через якусь надуману позивачем проміжну реєстрацію за СГК «Тур'є» із подачею невідомої довідки про зарахування коштів на рахунок товариства та підписанням між сторонами акту прийому-передачі приміщення, де у кінцевому результаті директор СГК «Тур'є» безпричинно відмовився видавати таку довідку та підписувати акт.

Як установлено у судовому засіданні, що не заперечувалось ніким із сторін, із 2001 року до сьогодні спірне приміщення фактично знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_1

Однак, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2006 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.02.2006 року, сільськогосподарський кооператив по обслуговуванню населення «Тур'є» є власником ремонтної майстерні в АДРЕСА_1, загальною площею 255,7кв.м.

Як убачається із матеріалів справи, 1 листопада 2001 між СГК «Тур'є» та ОСОБА_1 дійсно було укладено договір оренди «Майстерні» терміном на 1 рік; згідно договору про передачу в оренду механічної майстерні від 10.03.2004 року та виписки з протоколу №1 від 10.03.2004 року загальних зборів СКГ «Тур'є», ОСОБА_1 отримав в оренду терміном на один рік з подальшим викупленням, ремонтну майстерню, площею 255,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Разом із наведеним раніше, у судовому засіданні однаково як у письмових запереченнях на позов, чого жодним чином не спростовано стороною позивача, ані представником відповідача виконавчого комітету Тур'ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області Яворським С.Й., знайшла своє підтвердження позиція представників сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є» ОСОБА_3 та представника-адвоката Янишина В.І. про те, що посадовими особами сільськогосподарської спілки співвласників «Верховина» за рішенням зборів пайовиків було проведено реформування господарства шляхом розпаювання майна. У зв'язку з наявною кредиторською заборгованістю в ССС виникало питання способу її погашення, через що на той час йдучи шляхом усталеної практики, було вирішено виділити майно для погашення боргів та створити юридичну особу, яка була б правонаступником ССС «Верховина». 29.02.2000 року було створено сільськогосподарський кооператив по обслуговуванню населення «Тур'є», ким було прийнято дане майно для погашення боргів ССС «Верховина», як правонаступником. 1 листопада 2001 року між СГК та громадянином ОСОБА_1 укладено договір оренди «Майстерні» терміном на 1 рік, який неодноразово пролонговувався. 10 березня 2004 року за заявою ПП ОСОБА_1 СГК з ним укладено новий договір оренди приміщення «Майстерні» за спірною адресою: АДРЕСА_1; договір укладено терміном на 1 рік, встановлено орендну плату в розмірі 1200грн. у рік, а також зобов'язано орендаря «провести роботу по підготовці документів для приватизації». Договір оренди від 10 березня 2004 року неодноразово на підставі ст. 764 ЦК України поновлювався. Однак, з невідомих причин ФО-підприємець ОСОБА_1 з 1 червня 2006 року припинив сплачувати орендну плату, яка відповідно до ч. 5 ст. 762 ЦК України сплачувалась щомісяця.

Суд погоджується із твердженням представників відповідача, що Цивільним кодексом України визначено загальне правило розірвання договору, що допускається за згодою сторін. Як виняток без взаємної згоди сторін договір може бути розірвано тільки в тому випадку, якщо це (розірвання без згоди сторін) передбачено договором або законом. Норма щодо одностороннього розірвання договору оренди міститься у ст. 782 ЦК України від 16.01.2003р., коли орендодавець має право відмовитися від договору оренди та вимагати повернення речі, якщо орендар не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців поспіль. Ця позиція є підтриманою Верховним Судом України в постанові від 10.05.2005р. у справі №17/238. У цьому випадку орендодавцю для розірвання договору навіть не потрібно звертатися до суду. Орендар ОСОБА_1 не виконав свого обов'язку за договором щодо сплати орендної плати станом на 1 грудня 2006 року в розмірі 600грн. за 6 календарних місяців і при цьому фактичні дії орендаря свідчили, що він узагалі не має наміру сплачувати орендну плату, що знайшло як підтвердження заяви та звернення посадових осіб СГК до органів влади Старосамбірського району, до правоохоронних органів та до громадянина ОСОБА_1

Через наведене із 1 грудня 2006 року СГК відповідно до наказу №5 від 27.11.2006 року прийняло рішення договір оренди приміщення ремонтної майстерні розірвати в односторонньому порядку та запропонувало купити ремонтну майстерню громадянину ОСОБА_8, котрий згідно касових ордерів №8 від 20.12.2006 року та №9 від 21.12.2006 року оплатив вартість механічної майстерні в сумі 20936грн., про що листами від 23 та 26 грудня 2006 року було повідомлено ОСОБА_1 Проте останній категорично відмовився повертати орендоване майно, а також свідоцтво про право власності та технічний паспорт на об'єкт нерухомості, через що було подано оголошення в газету №10 від 17 лютого 2007 року Народного часопису Старосамбірщини «Прикарпаття» «Вважати недійсним Свідоцтво про право власності» на цей об'єкт нерухомості. Із 17 лютого 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність; до сьогоднішнього дня ОСОБА_1 приміщення ремонтної майстерні не повернув і фактично продовжував його використовувати для порізки деревини як пилораму, без видозмінення приміщення ремонтної майстерні, при цьому ніяких платежів за користуванням приміщенням не сплачував. 31 березня 2016 року СГК «Тур'є» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою повернути приміщення ремонтної майстерні, однак, відповіді не отримано. У квітні 2016 року СГК «Тур'є» знову змушений звернутися із заявою до правоохоронних органів у зв'язку з порушенням права власності на вищевказане приміщення, а саме права користування приміщенням ремонтної майстерні. 25 квітня 2016 року на ім'я керівника СГК «Тур'є» ОСОБА_3 ОСОБА_6 відділенням поліції направлено лист-відповідь №3087 про результати розгляду заяви СГК щодо самовільного захоплення нежитлового приміщення ремонтної майстерні за адресою: АДРЕСА_1; із якої встановлено, що з 2010 року по даний час у вищевказаному приміщенні здійснюється підприємницька діяльність по переробці деревини відповідачем - громадянкою ОСОБА_9, котра являється дружиною ОСОБА_1

Зазначене спонукало сільськогосподарський кооператив по обслуговуванню населення «Тур'є» на звернення до Господарського суду Львівської області із спором про витребування нежитлового приміщення з чужого незаконного володіння до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_9, що ухвалою від 30.08.16р. у справі №914/1649/16 зупинено до вирішення цього спору у справі №455/1025/16ц місцевим судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно передбачених Цивільним Законом засад захисту права власності держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів прав власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; також власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 391 ЦК України у спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ураховуючи наведене, судом встановлено, що власником ремонтної майстерні у АДРЕСА_1 є сільськогосподарський кооператив по обслуговуванню населення «Тур'є» і на жодних правових підставах ОСОБА_1 не може претендувати на спірне майно. Питання оплати ним коштів на заблокований рахунок товариства, припинення сплати орендної плати без поважних причин ФО підприємцем ОСОБА_1 із 01.06.2006 року, фактичне використання спірного приміщення дружиною позивача ОСОБА_9 чи про факти порушення антикорупційного законодавства позивачем як особою, котра на сьогодні далі є посадовою особою органу місцевого самоврядування, - є окремими питаннями і не є досліджуваними у даному цивільному спорі в місцевому суді.

Судом із позиції позивача не з'ясовано, які реально його права порушені відповідачами, ким саме і, які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього це порушення; а також те, чи є метою пред'явлення позову позивачем ОСОБА_1 захист (відновлення) його прав і законних інтересів і чи можливо при обраному ним способі захисту відновити (захистити) його права.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваль А.Ф. не доводять жодними письмовими доказами, ані в своїх поясненнях під час судового розгляду справи про необхідність визнання незаконним та скасування рішення виконкому, свідоцтва про право власності, рішення реєстратора, а також не наводять юридичних підстав набуття ОСОБА_1 у власність майна, а саме ремонтної майстерні площею 255,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; не зазначають жодних доказів, які б підтверджували кожну обставину, наведену ними в зверненні до суду, що ОСОБА_1 за власні кошти нібито здійснив державну реєстрацію спірної ремонтної майстерні, у який спосіб він став власником майна; відтак, суд у даному позові відмовляє за безпідставністю. Разом з тим як було наведено раніше, дане майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2006 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.02.2006 року знаходиться у власності сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є»; а СКГ «Тур'є» відмовилося від дії договору оренди від 10 березня 2004 року відповідно до ст. 782 ЦК України, через припинення з 1 червня 2006 року сплати ОСОБА_1 орендної плати, про що позивачем та його представником не спростовано суду наведеного представниками відповідача СГК; а надалі формально продало ремонтну майстерню громадянину ОСОБА_8 21.12.2006 року за 20936грн.

Тому, враховуючи наведене, пояснення сторін про обставини правовідносин під час провадження у цивільній справі у сукупності з поданими ними матеріалами, суд з'ясовує про відсутність у позивача ОСОБА_1 суб'єктивного права, про захист якого ним подано власний позов до наведених відповідачів, тобто його позовні вимоги спрямовані на захист неіснуючого суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу. Окрім цього його пред'явлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі, тобто заявлені з підстав, не передбачених законодавством. Крім того суд звертає увагу позивачу, що з огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред'явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

Відтак, суд у позові ОСОБА_1 повністю відмовляє; документально підтверджені судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є», виконавчого комітету Тур'ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, КП ЛОР «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на майно.

Стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави 754,68(сімсот п'ятдесят чотири гривні 68коп.)грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя