Справа №337/2487/15-ц
Провадження №2/337/46/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Гончар В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» у якому просить суд, відповідно до уточнених позовних вимог, визнати незаконним та скасувати наказ №8-к від 30.01.2015 року про переведення з посади завідувача лабораторії на посаду старшого наукового співробітника; визнати незаконним та скасувати наказ №20-к від 14.04.2015 року про звільнення; поновити на посаді завідувача лабораторії з 15.04.2015 року; стягнути з середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.04.2015 року по 19.08.2015 року у сумі 15117,52 грн.; стягнути моральну компенсацію у розмірі 5000 грн.; стягнути матеріальну компенсацію за ліки у розмірі 2800 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 30.03.2012 року працював на посаді завідувача лабораторії біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва, та 14.04.2015 року його звільнили на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. У наказі про звільнення вказано підставу звільнення: «У звязку з відсутністю на робочому місті 06.04.2015 року та 07.04.2015 року без поважних причин.». Наказ вважає незаконним та таким що підлягає скасуванню оскільки посадові обовязки він виконував належним чином, не порушував трудову дисципліну та своїми діями сприяв досягненню цілей і завдань, поставлених перед Запорізьким науково - дослідним центром з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства», до нього жодного разу не застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, не було жодної догани чи зауваження. Отримавши трудову книжку з записом про звільнення він дізнався про те, що 30.01.2015 року він був переведений з посади завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ на посаду старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічнпх систем кормо забезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ. Позивач був ознайомлений з наказом №8-к від 30.01.2015 року лише 09.04.2015 року, відповідач не здійснив попередження про зміну істотних умов праці за 2 місяці, як це передбачено діючим законодавством України та не отримав згоди позивача на продовження роботи за новими умовами праці, чим порушив ст. 32 КЗпП України. 06.04.2015 року та 07.04.2015 року позивач виконуючи свої посадові обовязки, відповідно до програми наукових досліджень на 2012-2015 року Національної академії аграрних наук України і договору № б/н від 02.06.2014 року з ЗНДЦМТ, знаходився на громадських слуханнях, за межами ЗНДЦМТ. Про те що позивач 06.04.2015 року та 07.04.2015 року знаходився на громадських слуханнях, в Дніпропетровській області було відомо директору та завідуючому лабораторією.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов у яких вказано, що позивач знаходився на невідомих громадських слуханнях в іншої області. Жодного запрошення на зазначенні слухання до роботодавця - ЗНДЦМТ ні надходили. Жодної службової записки з цього приводу від ОСОБА_3 до директора, або навіть інших керівників зазначеного підприємства не надходило. Відповідно ОСОБА_3 ні на які громадські слухання ЗНДЦМТ не відряджався. Всі посилання на пункти посадової інструкції завідувача лабораторії біотехнологічної конверсії відходів тваринництва є безпідставними, тому, що на час звільнення зазначена лабораторія вже не існувала, а існувала лабораторія техніко-технологічних систем кормо забезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, в якої позивач не є завідувачем. В жодному пункті інструкції не зазначено, що позивач самостійно регулює свій робочий час і має право порушувати трудову дисципліну. Участь у громадських слуханнях не входила до обов'язків, обумовлених трудовим договором чи посадовою інструкцією позивача. Жодного розпорядження директора ЗНДЦМТ з приводу відрядження на громадські слухання не видавалось, жодне службове доручення на громадських слуханнях позивач не виконував. Жодного запрошення для участі у слуханнях на адресу не надходило. Жодного контракту, чи інших документів, які б встановлювали або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини між відповідачем та Новомосковській РДА яка проводила громадські слухання - відсутні. Це стосується і відсутності позивача 07.04.2015 року на робочому місці, яка була пояснена ним його знаходженням в СФГ «Агрофортуна». Але позивач будь-яких погоджень про відсутність на робочому місці не отримував, жодного службового доручення не виконував. Просить у позові відмовити.

У судовому засіданні та у судових дебатах, позивач і представник позивача підтримали позовні вимоги просять їх задовольнити, пояснили, що відносно позивача відбулась адміністративна розправа так як він не лояльно відносився до адміністрації. Розпорядження на відрядження на конференції надавалося усно директором підприємства. Запрошення Новомосковської РДА не було, та позивачу воно було не потрібно. Так як був календарний план роботи, то й розпорядження директора про направлення до СФГ «Агрофортуна» позивачеві потрібно не було, і його не було. Також пояснив позивач, що він казав про його присутність на конференції. Наполягали на задоволенні позовних вимог, згодні з розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу наданих представником відповідача, та просили компенсувати понесені судові витрати.

У судовому засіданні та у судових дебатах представник відповідача позов не визнав з мотивів викладених у запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що з 01.04.2014 року ОСОБА_3 на підставі наказу №2-к від 01.04.2014 року, прийнятий на посаду завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва в порядку переведення з Національного наукового центру електрифікації та механізації сільського господарства.

Відповідно до наказу №8-к від 30.01.2015 року «Про зміни у штатному розписі» у звязку із скороченням фінансування на 2015 рік, та у відповідності до змін структури штатного розпису і затвердженням нового штатного розпису з 01.02.2015 року, приєднано лабораторію біотехнологічної конверсії відходів тваринництва до лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення шляхом створення лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва; ОСОБА_4 призначено завідувачем лабораторії; ОСОБА_3 переведено на посаду старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормо забезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва.

Відповідно до наказу №20-к від 14.04.2015 року «Про звільнення працівника», у звязку з відсутністю на робочому місті 06.04.2015 року та 07.04.2015 року без поважних причин, ОСОБА_3 звільнений за ст.40 п.4 КЗпП України. З наказом №20-к від 14.04.2015 року ОСОБА_3 ознайомлений. Згідно до власноручному напису у наказі, ОСОБА_3 не згоден зі звільненням так як виконував виробничі завдання. Трудову книжку ОСОБА_3 отримав 14.04.2015 року, що сторонами не оспорювалось.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Суд встановив, що 06 та 07 квітня 2015 року були для позивача робочими днями, в ці дні він не знаходився у відпустці, не був відсутній у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно службової записки, у матеріалах справи, завідуючого лабораторією техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ОСОБА_4 від 10.04.2015 року, ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці 06 та 07 квітня 2015 року, про що повідомив його вранці 06.04.2015 року, вказавши, що він знаходиться в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області на публічних слуханнях з утилізації відходів свинарського підприємства. Попереднього погодження з завідуючим лабораторією на поїздку та відсутність на роботі не було. При прибутті 08.04.2015 року на роботу будь яких пояснень або звіту не надав.

10.04.2015 року директором ЗНДЦМТ затверджений акт, що ОСОБА_3 не зявлявся на роботі з 06.04.2015 року по 07.04.2015 року, в наслідок чого не виконував свої службові обовязки і порушив трудову дисципліну.

Відповідно до доповідної записки провідного спеціаліста з кадрової роботи ОСОБА_5 від 14.04.2015 року, ОСОБА_3 з 06.04.2015 року по 07.04.2015 року, не зявлявся на робочому місці без надання пояснень стосовно своєї відсутності.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 14.04.2015 року, зареєстрованих в ЗНДЦМТ 14.04.2015 року в 12-00 годин, він 06.04.2015 року, на телефонне запрошення, приймав участь в громадських слуханнях, а 07.04.2015 року здійснив за власний рахунок виїзд до СФГ «Агрофортуна» з метою вирішення організаційних питань.

Відповідно до довідки Управління агропромислового розвитку Новомосковської РДА №162 від 27.04.2015 року, ОСОБА_3 дійсно 06.04.2015 року знаходився на громадських слуханнях щодо реконструкції системи зберігання, переробки та утилізації гноєвих стоків на свинофермі.

Відповідно до довідки СФГ «Агрофортуна» від 15.04.2015 року вих. №10, ОСОБА_3 07.04.2015 року прибув до підприємства з метою обговорення питань виконання календарного плану згідно договором б/н від 02.06.2014 року.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

У судовому засіданні, із пояснень сторін, наданих документальних доказів вбачається, що участь в громадських слуханнях 06.04.2015 року, власником або уповноваженим органом позивачу не доручалася, та участь у громадських слуханнях не входила до обовязків, обумовлених трудовим договором, чи посадовою інструкцією позивача. Сам ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти того, що будь-яких розпоряджень з цього приводу не видавалося, і наголошував, що вони йому не були потрібні.

Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 знаходився 07.04.2015 року СФГ «Агрофортуна», однак суду не надано документального підтвердження виконання порядку оформлення відрядження позивачем, та не надано підтвердження наявності доручення керівника підприємства на його участь в обговоренні питань виконання календарного плану за господарським договором в іншій місцевості.

Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59 передбачає, що службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Документами, що підтверджують зв'язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

Посилання позивача на посадову інструкції завідувача лабораторії біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва, суд не приймає до уваги так як наказом №8-к від 30.01.2015 року, який не скасовано, позивача було переведено з посади завідуючого лабораторії на посаду старшого наукового співробітника.

Також вимоги позивача про поновлення на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва не підлягають задоволенню, оскільки судом не було скасовано наказ №8-к від 30.01.2015 року, про переведення на посаду старшого наукового співробітника.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2017 року, закрито провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу №8-к від 30.01.2015 року.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної і матеріальної компенсації не можуть бути задоволені з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі.

Враховуючи викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог.

Куруючись ст.10, 11, 57, 60, 61, 88, 212-218 ЦПК України, ст. 40, 139, 142 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу №20-к від 14.04.2015 року про звільнення; поновлення на посаді завідувача лабораторії з 15.04.2015 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної і матеріальної компенсації, стягнення судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: