Справа № 524/9473/16-ц
Провадження №2/524/621/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Рибалка Ю.В.,

при секретарі - Денисенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 наніс тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_3, яка була матір'ю позивача.

Внаслідок колото-різаного ушкодження ОСОБА_3 померла.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2016 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Внаслідок скоєння відповідачем ОСОБА_2 злочину йому завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з втратою назавжди однієї із самих близьких йому людей - матері. Йому зараз доводиться докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя, в зв'язку з чим порушений встановлений життєвий уклад.Він отримав душевну травму, втратив душевний спокій, не може нормально жити.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 100000 грн.

Крім того, позивач витратив значну суму коштів у розмірі 13029 грн. під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження (на квитки, проживання та харчування).

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 13029 грн. завданої матеріальної шкоди та 100000 грн. завданої моральної шкоди.

Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив заяву в якій проти позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до наступних висновків.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 вересня 2015 року, близько 11 години, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_2 розпивав спиртні напої разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 та своїм приятелем ОСОБА_4 Під час розпивання, між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виникла сварка з причин, що остання не ночувала вдома. В ході зазначеної сварки, діючи з прямим злочинним умислом, направленим на нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, з мотивів ревнощів, ОСОБА_2 став наносити ОСОБА_3 численні удари кулаками в голову, тулуб і кінцівки, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді: синців на обличчі, лівій сідниці та лівому стегні, які за ступенем тяжкості, відносно живої особи мають ознаки легких тілесних ушкоджень; закритої травми грудної клітини у вигляді переломів ребер зліва з крововиливами в міжреберні м'язи в проекції переломів, які за ступенем тяжкості відносно живої особи мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричиняють довготривалий розлад здоров'я.

В цей час ОСОБА_2 помітив на столі в кімнаті кухонний ніж, який він схопив в свою праву руку і, діючи з прямим умислом на заподіяння ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, а також з необережності у вигляді її смерті, підійшов з ножем до ОСОБА_3, яка стояла в коридорі спиною до ОСОБА_2 і закривала руками обличчя, та наніс їй один удар ножем в праву пахвову ділянку, чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного ушкодження правої пахвової ділянки з локалізацією рани по середнє-пахвинній лінії справа, з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини та м'язів даної анатомічної області, повним пересіченням правої пахвової артерії, підшкірно-жирової клітковини правого плечового суглобу з крововиливом по периферії та синцем на дельтоподібній області справа (верхня поверхня правого плечового суглобу), які по ступеню тяжкості відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення і знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням смерті.

Від заподіяних ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 впала на підлогу в коридорі зазначеної квартири, де від гострої масивної зовнішньої крововтрати, яка виникла в результаті колото-різаного ушкодження правої пахвової ділянки з пересіченням правої пахвової артерії, наступила смерть ОСОБА_3

ОСОБА_2 вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2016 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука від 03.10.2014 у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді 9 (дев'яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України яка визначає підстави, порядок та розмір відшкодування моральної шкоди особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України ової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Внаслідок скоєння відповідачем ОСОБА_2 злочину позивачу завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з втратою назавжди однієї із самих близьких йому людей - матері. Йому зараз доводиться докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя, в зв'язку з чим порушений встановлений життєвий уклад. Він отримав душевну травму, втратив душевний спокій, не може нормально жити.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними наступними змінами, а саме п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При встановлені розміру моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 суд, враховуючи тяжкість, характер та обсяг вимушених змін у життєвих стосунках та страждань, яких зазнав позивач у зв'язку із заподіянням смерті його матері, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе стягнути у відшкодування моральної шкоди з відповідача на його користь - 75000 (сімдесят п'ять) грн.

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Положеннями ст. 121 КПК України встановлено, що витрати, пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, - це витрати обвинуваченого, підозрюваного, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника, представника потерпілого, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, найманням житла, виплатою добових (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також втрачений заробіток чи витрати у зв'язку із відривом від звичайних занять.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що за своєю правовою природою понесені позивачем витрати пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, найманням житла, виплатою добових, в порядку Кримінального процесуального кодексу України в розумінні ст.118 КПК України, є процесуальними витратами, не відносяться до складу матеріальних вимог цивільного позову, їх не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні, тому питання про їх відшкодування підлягає вирішенню при розгляді кримінальної справи згідно ст. 124, 126 КПК України.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Витрати пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, найманням житла, виплатою добових не є шкодою, завданою майну позивача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення понесених витрат пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, найманням житла, виплатою добових у сумі 13029 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 749,95 грн.

Керуючись ст. 1166-1168, 1187, 1201 ЦК України, ст.14, 57 - 59, ч. 4 ст. 130, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, завдану моральну шкоду у розмірі 75000 (сімдесят п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 749 (сімсот сорок дев'ять) грн. 95 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка