РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі Кудряшовій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

16.02.2014 року Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.02.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір,що підтверджується підписом у заяві.

У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, відповідач станом на 04.12.2014 року має заборгованість у розмірі 30937,30 гривень, що складає 3466,20 гривень заборгованість за кредитом, 25521,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;, а також штрафи у розмірі 500 гривень штраф (фіксована частка), 1449,40 гривень штраф (процентна складова).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 30937,30 гривень та судові витрати.

У судове засідання позивач не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи повідомлявся завчасно, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.31).

У судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи повідомлявся завчасно, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить суд про застосування строку позовної давності, суд вважає за можливе розглянути справу по наявних матеріалах у відсутність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вприходить до наступних висновків.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, у тому числі з рішення апеляційного суду Запорізької області від

11 червня 2013 року, яке набрало законної сили 11.06.2013 року, ухваленого між тими ж

сторонами за тим самим договором, на підставі ст. 61 ЦПК України наступне.

Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Встановлено, що 16 лютого 2006 року Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на місяць на залишок заборгованості.

Цього ж дня позичальнику була видана картка №4405 8850 3157 4798 зі строком дії до липня 2008 року.

При оформленні кредитної картки позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про видачу кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

В заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір, укладений між нею і банком про надання банківських послуг.

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено , що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в памятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі „відмітки Банку. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. При порушенні строків платежів позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми позову. Картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Строк дії картки зазначений на лицьовій стороні ОСОБА_2. По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку її дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій з карткового рахунку і при дотриманні інших умов, передбачених договором (п.п.3.1; 3.3; 8.6; 9.3; 9.12; 3.1.3 Умов і правил: а.с.6-9).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобовязання не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, на погашення кредиту 2 квітня 2008 року сплатив 1 000 грн., станом на 04.12.2014 року має заборгованість у розмірі 30937,30 гривень, що складає 3466,20 гривень заборгованість за кредитом, 25521,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;, а також штрафи у розмірі 500 гривень штраф (фіксована частка), 1449,40 гривень штраф (процентна складова). (а.с.6-9).

Як вбачається з умов кредитування, строк дії картки, який відповідає строку повернення кредиту липень 2008 року і саме з цієї дати, на думку суду, починається перебіг трирічного строку позовної давності (вказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2013 року).

Позивач звернувся до суду 16.12.2014 року, тобто через 6 років з дня спливу строку виконання зобов'язань за кредитним договором.

Норми ст. 256 Цивільного кодексу України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно п.7 частини тринадцятої ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Крім того, оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 частини тринадцятої ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи), у тому числі й щодо стягнення пені.

Як зазначено у п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг строк дії договору встановлено 12 місяців, а якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про його закінчення, дія договору автоматично продовжується на такий же строк, тобто ще на 12 місяців. Договір укладено 16.02.2006 року і після спливу 12 місяців його дія продовжена ще на такий же строк, тобто до 16.02.2008 року. Кінцевий строк повернення кредиту співпадає зі строком дії кредитної картки липень 2008 року. Зважаючи на те, що за отриманням нової кредитної картки відповідач до Банку не звертався, ніяких заходів на погашення кредиту після цієї дати не вживав, початок перебігу строку позовної давності співпадає з датою закінчення дії кредитної картки (вказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2013 року).

З огляду на те, що факт звернення Банку за захистом своїх прав був за межами позовної даності, відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування.

При цьому слід зазначити, що у жовтні 2012 року Банк вже звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за цим же договором, але за інший період і в іншому розмірі та рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2013 року у задоволенні ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було відмовлено з підстав пропуску строку звернення до суду із позовом.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з даним позовом, пропустив без поважних причин позовну давність тривалістю у три роки, установлену ст.257 ЦК України, а відтак, це є підставою для відмови у задоволені позову у звязку із пропуском строку позовної давності.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 57- 61,212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ю.В. Апаллонова