Справа № 296/1822/17
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"13" березня 2017 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шалота К.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі №296/1822/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 51026,40 грн. за кредитним договором № б/н від 19.08.2013 та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Одночасно ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на домоволодіння загальною площею 95,85 кв.м., житловою площею 68,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобовязання. Найчастіше за порушення зобовязань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна и коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно і кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведені інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявника, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно п. 4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір, проте вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння загальною площею 95,85 кв.м., житловою площею 68,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження є не співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Окрім того, доводи позивача про можливість утруднення виконання рішення суду є безпідставними та не підтверджені жодним доказом, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі №296/1822/17 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 294-296 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя К. В. Шалота