Справа № 621/68/16-ц
Провадження № 2-п/621/2/17
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

встановив:

05 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року, ухваленого за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій зазначила, що про заочне рішення їй стало відомо 28.12.2016 року. З огляду на зміст заочного рішення та зміст раніше наданих до суду заперечень ОСОБА_1 звертала увагу, що її доводи, викладені в запереченнях, взагалі не були проаналізовані судом, суд ухилився від обовязкового застосування правових позицій Верховного Суду України та не мотивував свого відступлення, а, отже, судом ухвалено завідомо неправосудне рішення. ОСОБА_1 зазначала, що навіть документально не висловлювала бажання отримання кредитної картки, не отримувала її на руки та не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг. Крім того, ОСОБА_1 просила застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. На підставі викладеного заявник просила переглянути та скасувати заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року, а також призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням доводів, що викладені в її Заяві про перегляд заочного рішення, яку вона підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, надавши письмові заперечення проти заяви ОСОБА_1, в яких вказано, що при вирішенні питання щодо скасування заочного рішення повинно бути додержано дві умови причини неявки відповідача у судові засідання визнані поважними, а також відповідачем повинно бути надано достатні докази того, що рішення могло б бути іншим з урахуванням викладених відповідачем фактичних обставин справи на підтвердження своєї позиції. Крім того, в матеріалах справи наявні достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було отримано кредит, яким остання користувалася та частково здійснювала погашення. Підстав для застосування строку позовної давності немає, оскільки ані строк дії картки не закінчився, а також відповідачем, як зазначалося вище, було здійснено періодичні платежі з погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в ній, суд дійшов до наступного висновку:

Встановлено, що 13.01.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 17.11.2010 року у розмірі 17821 грн. 94 коп., який заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року було задоволено в повному обсязі, а саме: стягнено з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 17.11.2010 року у розмірі 17821 грн. 94 коп., а також судовий збір у розмірі 1378 грн. (а.с. 162-164).

Частиною 1 статті 232 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, у заяві про перегляд заочного рішення відповідач повинен навести обставини та докази, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, а також посилання на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Якщо на підставі таких доказів судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, заочне рішення підлягає скасуванню. Використання законодавцем в конструкції коментованої статті сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що б його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Верховний Суд України також зробив аналогічний висновок - правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Однак, непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення, не переконавшись, чи є достатні для цього підстави, передбачені законодавством. Деякі суди не проводять оцінки поважності причин неповідомлення відповідачем про причини своєї неявки в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи, і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать: повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, а також довідки про успішну доставку СМС-повідомлень (а.с. 45, 59, 60, 84, 88, 91, 93, 97, 113, 121, 129, 157, 159).

Про причини неявки ОСОБА_1 суду не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності була надана, коли справа перебувала в провадженні судді Зміївського районного суду Харківської області Чигриної Л.Г., а після перерозподілу справа повинна розглядатися спочатку, отже нових заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 остання не надавала, тому суд розглядав справу згідно зі ст. 225 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була сповіщена про розгляд справи належним чином, в той же час, в порушення ст. 10, 11, 60 ЦПК України, відповідач в своїй заяві про перегляд заочного рішення не навела жодних обставин, які б свідчили про поважність причин її неявки у судові засідання та не надала жодного доказу на підтвердження своїх посилань. А викладені в заяві обставини, фактично є повторенням викладеного в письмових запереченнях проти позову, які суд враховував при ухваленні заочного рішення.

Перелічені ОСОБА_3 підстави для скасування заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року, а саме відсутність в матеріалах справи документу, який підтверджує факт видачі кредиту; відсутність первинних бухгалтерських документів, які повязані з рухом коштів по операціям за кредитним договором не визнаються судом, як такі, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки при ухваленні заочного рішення в матеріалах справи містилися достатні докази, які свідчили про наявність у ОСОБА_1 заборгованості, яку вона зобовязана погасити.

З огляду на вищевикладене, судом не встановлено двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, необхідних для скасування заочного рішення, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року.

Керуючись ст. ст. 228-229, 231-232 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року по справі № 621/68/16-ц залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі сторін, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

Головуючий: