Справа № 2/331/34/2017
№ 331/2711/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представників :

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до приватного підприємства « ПФ Флайт» про стягнення боргу за договором зворотної фінансової допомоги,

ВСТАНОВИВ :

В березні 2016 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства « ПФ Флайт» ( далі ПП « ПФ «Флайт») про стягнення боргу за Договором зворотної фінансової допомоги від 4 травня 2006 року, який в подальшому уточнював, та станом на день ухвалення рішення остаточно просив суд стягнути з ПП « ПФ Флайт» на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 105 132, 93 грн. ( з яких : 50 000, 00 грн. - сума основного боргу ; 4 545, 21 грн.- три проценти річних ; 50 587, 72 грн. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів), а також судові витрати на загальну суму 10 136, 62 грн. ( з яких : 1051, 33 грн. судовий збір ; 22, 03 грн. банківська комісія; 9 063, 26 грн. витрати на правову допомогу) ( а.с. 3-5, 138-139).

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 4.05.2006 р. між ОСОБА_3 та ПП « ПФ Флайт» було укладено Договір зворотної фінансової допомоги № 1, згідно умов якого ОСОБА_4 ( Позикодавець) зобов»язався надати ПП « ПФ Флайт» ( Позичальник) грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн., а відповідач зобов»язався повернути зазначені кошти у строки та на умовах, передбачених договором.

Позивач зобов»язання за вищезазначеним договором виконав належним чином та передав у власність 50 000, 00 грн.

Відповідно до п. 5 Договору ( з урахуванням змін, внесених до нього 16.03.2009 р.) відповідач зобов»язався повернути позивачеві зворотню фінансову допомогу до 31.12.2013 р. Однак станом на 30.03.2016 р. відповідач зобов»язання з повернення грошових коштів не виконав. Станом на 11.01.2017 р. заборгованість відповідача перед позивачем за Договором зворотної фінансової допомоги № 1 від 4.05.2006 р. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми становить 105 132, 93 грн. ( з яких : 50 000, 00 грн. - сума основного боргу ; 4 545, 21 грн.- три проценти річних ; 50 587, 72 грн. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів).

В суді представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених по тексту позову, та керуючись ст. ст. 11, 526, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в суді проти позову заперечував з наступних підстав.

По-перше, відповідно до п. 10 Договору про надання зворотної фінансової допомоги від 4.05.2006 р. встановлено, що всі зміни та доповнення у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

Директор ПП « ПФ «Флайт» жодної додаткової угоди до зазначеного Договору зворотної фінансової допомоги не підписував, жодного листування з цього приводу між підприємством та ОСОБА_3 не відбувалось. Взагалі, за весь час взаємовідносин між сторонами по справі жодного надіслання та/або отримання листів, жодних відміток про отримання та реєстрацію отримання листів, жодного обміну листами не було.

В якості доказу заявлених вимог позивачем надано лист директора ПП « ПФ Флайт» на ім.»я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 16.03.2009 р. за № 1, яким начебто пункт 5 Договору від 4.05.2006 р. викладено у наступній редакції « 5. Позичальник зобов»язується повернути Позикодавцю зворотню фінансову допомогу до 31 грудня 2013 року».

Як на думку представника відповідача наданий стороною позивача лист є підробленим, оскільки його текст виготовлений з використання бланку та реквізитів підприємства, які є недійсними з 2007 року.

По-друге, загальна позовна давність встановлюється отривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що після спливу трирічного строку дії Договору зворотної фінансової допомоги від 4.05.2006 року, жодної додаткової угоди про продовження строку дії договору, з обов»язковим дотриманням встановленої форми не підписувалось, вважає, що судом необхідно застосувати строки позовної давності. Як на правові підстави такої позиції посилається на ст.ст. 257, 261, 267, 536, 625 ЦК України.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 4 травня 2006 року між ОСОБА_3 ( Позикодавець) та ПП « ПФ Флайт» в особі директора ОСОБА_6 ( Позичальник) було укладено Договір зворотньої фінансової допомоги № 1 ( далі Договір) ( а.с.8).

Згідно п.1 Договору Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн., а Позичальник, згідно п. 5 Договору, зобов»язується повертати ти Позикодавцю зворотню фінансову допомогу протягом трьох років шляхом видачі готівки з каси підприємства.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 5 ОСОБА_3, згідно п.1 Договору, передав відповідачу 50 000 , 00 грн. ( а.с.9).

Строк дії договору встановлений сторонами до 4 травня 2009 року.

По своїй правовій суті Договір № 1 від 4.04.2006 р., укладений між ОСОБА_3 та ПП « ПФ Флайт» , є договором позики.

Так, із змісту ст. 1046 ЦК України вбачається, що договір позики є підставою і правовою формою регулювання позикових відносин, які передбачають передачу однією стороною у власність іншій стороні грошей або речей, визначених родовими ознаками, під зустрічне зобов»язання повернути в майбутньому таку саму кількість грошових коштів або речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи із змісту ст.1047 ЦК України , у письмовій формі необхідно укладати будь-які договори позики за участю юридичної особи, незалежно від того, в якості якої сторони вона виступає позикодавця чи позичальника, оскільки договір позики не може бути повністю виконаний сторонами у момент його вчинення, що випливає із змісту статей 206 і 208 ЦК.

В даному випадку форма укладеного договору № 1 від 4.05.2006 р. відповідає вимогам наведених норм чинного цивільного законодавства.

Позиція позивача по цій справі ґрунтується на наступних обставинах.

Як зазначив в суді представник позивача листом від 2.03.2009 р. позивач запропонував відповідачеві внести зміни до п. 5 Договору зворотньої фінансової допомоги № 1 від 4.05.2006 р. шляхом викладення його в новій редакції : « 5. Позичальник зобов»язується повернути Позикодавцю зворотню фінансову допомогу до 31 грудня 2013 року.» Лист підписано позивачем.

Листом № 1 від 16.03.2009 р. відповідач повністю та безумовно прийняв вищезазначену пропозицію позивача та зобов»язався повернути позику до 31 грудня 2013 року. Лист підписано директором та скріплено печаткою відповідача.

Виходячи з наведеного, позивачем не пропущений строк позовної давності звернення до суду з чим позовом, про що заявляє представник відповідача.

Представник відповідача в суді проти обставин, на яких ґрунтується позиція позивача, заперечує з наступних підстав.

По-перше, директор ПП « ПФ Флайт» жодного листування з приводу внесення будь-яких змін до Договору № 1 від 4.05.2006 р. з позивачем не вів.

Наданий стороною позивача суду лист від 2.03.2009 р. з відповідною пропозицією він не отримував, про його існування дізнався після звернення ОСОБА_3 до суду з цим позовом.

По-друге, директор ПП « ПФ Флайт» ОСОБА_6 не оспорює справжність його підпису та рукописного запису під тестом Листа № 1 від 16.03.2009 р., адресованого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Проте зазначає, що невідомі особи використали старий бланк ПП « ПФ Флайт» та виготовили на ньому документ, на який позивач посилається як на доказ заявлених вимог. Сам директор ОСОБА_6 вказаний документ не виготовляв та не надсилав його ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Про існування такого листа дізнався після звернення ОСОБА_3 до суду з цим позовом.

Виходячи з наведеного, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з цим позовом.

Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4).

Кожна сторона у відповідності до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Розподіл обов»язків щодо доказування здійснюється на на підставі принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ч.3 ст. 10 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Аналізуючи зміст Договору № 1 від 4.05.2006 р., суд приходить до наступного.

Виходячи з положень ч.1 ст. 638 ЦК України, сторони договору повинні досягнути згоди з усіх істотних його умов.

Пункти 10, 11, 12 Договору № 1 від 4.05.2006 р. містять істотні умови щодо яких сторони правочину досягли згоди.

Так, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору ( пункт 10).

Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено умовами додаткової угоди, цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві ( пункт 11).

Додаткові угоди та Додатки до цього Договору є його невід»ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані Сторонами ( пункт 12).

З вищенаведених пунктів Договору вбачається, що його сторони, керуючись принципом свободи на вступ у договірні відносини та визначення змісту договору, закріпили своє право на внесення змін до договору.

За правилами ч.1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 653 ЦК України при згоді ( домовленості) сторін діє диспозитивне правило про те, що зобов»язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Оскільки угода ( домовленість) про зміну договору є сама договором, то відповідно момент її укладення повинен визначатись за загальними правилами, встановленими щодо моменту укладення договору ( ст. 640 ЦК). Проте, виходячи із змісту ст. 654 ЦК України зміна умов договору може відбуватися у загальному порядку, встановленому для укладення договорів статтями 638-644 ЦК України, якщо тільки у самому договорі або законі не визначеного іншого порядку зміни договору.

В даному випадку сторони визначили порядок та форму внесення змін до Договору № 1 від 4.05.2006 року.

В суді встановлено, що в порушення обумовлених умов Договору № 1 від 4.05.2006 р. ( пункти 10, 11, 12) сторони будь-яких додаткових угод до цього договору, які є його невід»ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами, не укладали.

З цього приводу представник позивача в суді зазначив, що, виходячи із змісту ст. 1047 ЦК України договір позики у письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і обміну листами, телеграмами, за допомогою телетайпного , електронного або іншого технічного засобу зв»язку ( ч.1 ст. 207 ЦК). Виходячи з наведених норм права, ОСОБА_3 звернувся до директора ПП « ПФ «Флайт» з листом, який містив пропозицію внести зміни до договору.

В якості доказу тієї обставини, що позивач звертався до керівництва ПП « ПФ Флайт» з пропозицією внести зміни до пункту 5 Договору № 1 від 4.05.2006 р., суду представником позивача наданий лист від 2 березня 2009 р. ( а.с.35).

В суді представник позивача пояснив, що лист від 2.03.2009 р. з пропозицією внести зміни до п. 5 Договору ОСОБА_3 передав особисто директору ПП « ПФ Флайт».

Представник відповідача існування цього листа на день його виготовлення та отримання своїм довірителем в суді заперечує.

Коли саме, де саме та при яких обставинах передавався вказаний лист представник позивача в суді не пояснив.

В сенсі ст. 641 ЦК України пропозиція укласти договір, внести до нього зміни може бути зроблена усно або в письмовій формі. Коли йдеться про письмову оферту, то вона може мати форму єдиного документа або листа, телеграми тощо, які надсилаються акцептанту поштою чи за допомогою іншого технічного засобу зв»язку.

В даному випадку письмова оферта позивача має форму листа.

Лист це будь-яке повідомлення однієї особи, адресоване іншій особі, передане поштою, кур»єром, факсом, електронною поштою тощо. Лист це поштове відправлення з вкладенням письмового повідомлення або документа.

Наданий суду в якості доказу лист від 2.03.2009 р. засобами поштового зв»язку відповідачеві не направлявся ; відміток на підтвердження того, що будь - яка повноважна особа ПП « ПП Флайт » його отримувала - не містить.

При відсутності належних доказів вручення цього листа повноважній особі відповідача та при вищевказаній позиції відповідача щодо наданого стороною позивача доказу, суд ставить під сумнів достовірність листа від 2.03.2009 р.

Надалі, із змісту ст. 642 ЦК України вбачається, що для того, щоб договір вважався укладеним, а в даному випадку внесені зміни до п. 5 Договору, дії однієї сторони ( оферента) недостатньо. Друга сторона повинна виявити згоду на укладення цього договору на умовах, запропонованих в оферті. Тому відповідь особи, якій адресована пропозиція, про її прийняття ( акцепт) має бути повною і безумовною. Це означає, що акцептант повністю погоджується з тими умовами договору, які йому запропоновані в оферті, і не має будь-яких застережень щодо зробленої пропозиції.

Акцепт вчинюється, в даному випадку шляхом вчинення конклюдентних дій, установлених договором, а саме укладанням додаткової угоди, яка є невід»ємною частиною основного договору.

Позивач в суді зазначив, що в даному випадку акцепт був вчинений шляхом відправлення ПП « ПФ Флайт» в особі директора ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_3 листа № 1 від 16.03.2009 р. та в якості доказу надав суду відповідний документ ( а.с.10).

Представник відповідача в суді вказує на недостовірність цього доказу.

Перевіркою зазначеного доказу щодо його допустимості встановлено наступне.

З наданого суду документу вбачається, що лист №1 від 16.03.2009 р. підготовлений юридичною особою ПП « ПФ Флайт», яка здійснює свою діяльність за загальними правилами діловодства Діловодство включає правила складання текстів та оформлення службових документів, яке здійснюється за встановленою формою і на бланках установи за певними встановленими вимогами до тексту документа.

Текст наданого суду документа розміщений на бланку ПП « ПФ Флайт».

В суді встановлено, що бланк ПП « ПФ Флайт», на якому розміщено текст, датований 16.03.2009 р., є недійсним з 2007 року, що підтверджується листом обласного відділення ПАТ « Промінвестбанк» м. Запоріжжя в м. Запоріжжі № 108-20-2 -14/287 БТ від 20.04.2016 р. про закриття 12.05.2007 р. поточного рахунку № 2387 ( а.с.37).

В суді представник відповідача підтвердив, що підприємство , починаючи з 2007 року, здійснює діловодство з використанням бланку іншої форми та надав суду бланк іншого змісту а ніж той, на якому підготовлений документ, датований 16.03.2009 р. ( а.с.36) Крім того, посилаючись на висновки експертизи, проведеної у справі, зазначає, що бланк підприємства та текст листа роздруковані на різних пристроях, електрографічним методом копіювання, тобто шляхом пропуску невідомою особою (старого, списаного) бланку через копіювальний апарат. При цьому посилався на відповіді по питаннях № 3 та 4 Висновку комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів № 305/306/307-16 від 07.11.2016року.

Крім того, судом були витребувані від відповідача за клопотанням експерта додаткові документи, необхідні для проведення експертного дослідження. З наданих суду документів вбачається, що листи № 29 від 30.07.2009 р., № 51 від 24.11.2009 р., підписані директором ПП « ПФ Флайт» підготовлені на бланку іншого змісту а ніж той, на якому підготовлений документ, датований 16.03.2009, що в свою чергу підтверджує доводи відповідача.

Надалі, представник відповідача в суді пояснив, що на документі від 16.03.2009 р. міститься підпис директора підприємства ПП « ПФ Флайт» та печатка підприємства. Раніше, директор ОСОБА_6, у зв»язку з багаточисельними відрядженнями, залишав бланки підприємства з його підписами на випадок термінової необхідності підготовки листа на бланку за його підписом. До цих бланків мав вільний доступ ОСОБА_3 , який є співвласником статутного фонду Підприємства ( а.с.27,28).

Стороною позивача такі доводи відповідача не спростовані та не надано пояснень та на їх підтвердження будь-яких доказів того, що лист від 16.03.2009 р. дійсно був виготовлений на підприємстві, підписаний директором ПП « ПФ Флайт», щоб свідчило про волевиявлення підприємства, та надсилався на адресу ОСОБА_3 засобами поштового або іншого зв»язку, або вручався під відповідну розписку відповідно до загальних правил діловодства на підприємстві.

Згідно висновку експертів № 305/306/307-16 за результатами проведення комплексної судової технічної експертизи документів від 7.11.2016 р. ( а.с. 104-118), судовим експертом по питанню № 3 встановлено, що в оригіналі листу № 1 від 16 березня 2009 року, адресованого директором ПП «ПФ Флайт» на імя ОСОБА_3, ОСОБА_5, відтиск печатки перетинається з підписом та рукописним записом. Надрукований текст не перетинається з рукописним записом, підписом та печаткою, тому встановити послідовність виконання надрукованого тексту з рукописним записом, підписом та печаткою не представляється можливим у звязку з відсутністю ділянок перетину штрихів.

Така відповідь судового експерта підтверджує свідчення представника відповідача щодо замощення (нанесення) тексту на раніше роздрукований бланк приватного підприємства «ПФ Флайт».

При вирішенні питання №4 експертом встановлено, що надрукований текст на оригіналі листу № 1 від 16 березня 2009 року, адресованого директором ПП «ПФ Флайт» на імя ОСОБА_3, ОСОБА_5, виконаний на друкувальному пристрої (копіювальному апараті, багатофункціональному пристрої) із електрографічним способом друку в монохромному режимі тонером чорного кольору.

При цьому експерт встановив, що при порівнянні надрукованого тексту, розташованого в верхній частині документа і основного тексту між ними встановлені розбіжності за морфологічними ознаками барвника штрихів.

Встановлені розбіжні ознаки істотні і стійкі, а їх сукупність дає підставу для висновку про те, що надрукований текст, розташований в верхній частині оригіналу листа № 1 від 16 березня 2009 року, адресованого директором ПП «ПФ Флайт» на імя ОСОБА_3, ОСОБА_5, та основний надрукований текст, розташований в середній частині досліджуваного документу, виконані на однотипних друкувальних пристроях з електрографічним способом друку (багатофункціональному пристрої) в яких використовувався різний модуль друкувального пристрою.

Тобто, свідчення представника відповідача про використання списаного бланку підприємства невідомими особами, в сукупності з іншими письмовими доказами, знайшли своє підтвердження.

Проте в будь-якому випадку суд враховує, що експертний висновок є не беззаперечним фактом, а одним із доказів, який повинен оцінюватись у сукупності з іншими доказами у справі.

На підставі встановлених в суді обставин в їх сукупності, при відсутності належних доказів обставин, на які посилається представник позивача, суд ставить під сумнів достовірність листа № 1 від 16.03.2009 р.

Суд, у відповідності до ст. 212 ЦПК України оцінив докази, надані позивачем, а саме - лист від 2 березня 2009 р. ( а.с.35) ,лист № 1 від 16 березня 2009 р. ( а.с.10) з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК України і прийшов до висновку про їх недопустимість.

Відсутність додаткової угоди про внесення змін до основного договору щодо умови , яка має істотне значення строку повернення боргу , що є обов»язковим у даному випадку, визнання вищенаведених доказів, наданих стороною позивача, на яких базується її позиція недопустимими, свідчить про недоведеність та необґрунтованість вимог, заявлених в позові.

На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити.

В суді представник відповідача, посилаючись на ст. ст. 257, ч.1 ст. 261, ч.4 ст. 267, ст.ст. 536, 625 ЦК України , просить суд застосувати позовну давність.

Клопотання обґрунтовує тим, що після спливу трирічного строку дії договору зворотньої фінансової допомоги від 4.05.2006 р., жодної додаткової угоди про продовження строку дії договору, з обов»язковим дотриманням встановленої форми не підписувалось. Зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплати коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів і сум інфляційних нарахувань

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 « Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд вважає заяву відповідача про застосування позовної давності доведеною та обґрунтованою, проте такою, що не може слугувати самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 626, 628, 638, 639, 640, 1046 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до приватного підприємства « ПФ Флайт» про стягнення боргу за договором зворотної фінансової допомоги, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

20.01.2017