Єдиний унікальний номер 235/5692/16-ц Номер провадження 22-ц/775/164/2017
Єдиний унікальний номер 235/5692/16-ц Головуючий у 1 інстанції Величко О.В.
Номер провадження 22-ц/775/164/2017 Доповідач Дундар І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Корчистої О.І., Курило В.П.

за участю секретаря Молдованова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що з червня 1995 року вона постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 15 жовтня 1996 року зареєстрована за вказаною адресою. Власником 1/2 частини вказаного будинку була ОСОБА_3. Інша 1/2 частина вказаного будинку перебувала на балансі КП «Красноармійський центр з ремонту та експлуатації житла» в якості майна, конфіскованого у ОСОБА_4 за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2006 року. Оскільки вона з червня 1995 року до цього часу, тобто більше 21 року відкрито, безперервно володіє будинком № 25 по провулку Менделєєва в м. Покровськ Донецької області, просила визнати за нею право власності на будинок № 25 по провулку Менделєєва в м. Покровськ Донецької області за набувальною давністю.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, просила скасувати рішення, ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки суд безпідставно вважав відсутньою таку складову умову набуття права власності як добросовісне заволодіння, в той час як позивачем надано достатніх доказів в обґрунтування даної обставини; суд помилково послався в якості підстави для відмови в задоволенні позову на те, що право власності зареєстровано за іншою особою, в той час як саме ця обставина і є підставою для визнання права власності за набувальною давністю, також не має правового значення посилання суду першої інстанції на відсутність доказів, які підтверджують факт смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином телефонограмами, які передані 11 січня 2017 року та зареєстровані в Журналі телефонограм за №98, 99, 100.

Представник Покровської міської ради надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживає з 15 жовтня 1996 року по теперішній разом з сином ОСОБА_5. Крім того за даною адресою зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником спірного житлового будинку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при заволодінні чужим майном вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Але таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. ст. 321 та 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставі, що не заборонено законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, ч. 3 - якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Отже, у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

Із матеріалів справи вбачається, що 1/2 частина спірної квартири належить на праві власності ОСОБА_3 (арк. спр. 13), 1/2 частина спірної квартири належала на праві власності ОСОБА_4 (арк..спр.24), але була конфіскована в дохід держави (арк..спр.21).

В той же час з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої 6 грудня 2016 року вбачається, що з 26 лютого 2004 року єдиним власником будинку №25 по пров. Воровського в м.Красноармійську є ОСОБА_4 (арк..спр.81-82).

Отже, власники спірного будинку не були залучені до участі у справі.

Враховуючи, що предмет заявлених позовних вимог безпосередньо стосується прав та обовязків власників спірного будинку, які участь у розгляді справи не приймали, апеляційний суд позбавлений можливості у повній мірі зясувати всі обставини справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених цим кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Розглядаючи справу суд першої інстанції в порушення ст.33 ЦПК України не обговорив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів власників будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, цими діями обмежив їх у правах, встановлених ст.31 ЦПК України, порушивши принцип здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, а суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень, не має права залучити таких осіб до участі у справі на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли, але суд першої інстанції дані обставини не зясував та у разі їх підтвердження не обговорив питання про залучення до справи їх спадкоємців в якості правонаступників.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом при розгляді справи були неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставами для скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: