Справа № 371/852/16-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/553/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 29 17.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Сліпченка О.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом з уточненнями, мотивуючи тим, що 14 вересня 2015 року відповідач, керуючи автомобілем, їдучи по автомобільній автодорозі «Київ - Знам'янка» здійснив наїзд на неї, чим спричинив тілесні ушкодження, внаслідок чого вона стала інвалідом. Позивачка, посилаючись на те, що оскільки шкода її здоров'ю була завдана джерелом підвищеної небезпеки, і підлягає відшкодуванню незалежно від вини заподіювача шкоди, просила стягнути з відповідача спричинену їй шкоду в розмірі 22323 гривні 60 копійок.

Відповідач позов визнав частково посилаючись, що шкода позивачці була спричинена із-за її грубої необережності, у зв'язку із чим кримінальне провадження було закрито.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 14882 грн. 40 коп. та судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що за фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, за яким було проведено необхідні слідчі дії, допитано очевидців події, проведено необхідні експертизи та на підставі отриманих даних винесено постанову про закриття кримінального провадження, однак суд першої інстанції не повно дослідив ситуацію та вину самої ОСОБА_3, оскільки відповідно до правил ПРД України, велосипедист є учасником дорожнього руху і під час руху повинен дотримуватись згаданих правил. Однак, рухаючись в попутному напрямку по правому краю дороги велосипедист в темному одязі і в плащі - дощовику з одягнутим капюшоні на перехресті, не попереджаючи про свій маневр, різко почала змінювати рух, зокрема перетинати проїжджу частину автодороги справа наліво відносно руху автомобіля, що зробило неможливим уникнути зіткнення. Крім того, послався у скарзі, що не всі матеріальні витрати на лікування підтверджено фіскальними чеками, тому просить скасувати рішення суду, як ухвалене з порушенням матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що14 вересня 2013 року близько 18 години 50 хвилин на 93км + 300 м автодороги «Київ - Знам'янка» в селі Зеленьки Миронівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Сітроєн», моделі «Берлінго», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_3, яка рухалась на велосипеді.

В ході досудового розслідування кримінального провадження, вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді не встановлено, тому кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Дані обставини підтверджені постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 30 червня 2016 року (а.с.8).

Внаслідок ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження, тривалий час лікувалась, їй встановлено діагноз «відкритий багатоуламковий внутрішньо суглобовий перелом дистального епіметафізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, уламковий перелом с/з та н/з лівої малогомілкової кістки в АЗФ», проведено оперативне втручання, встановлено групу інвалідності.

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст. 1187, 1193, 1195 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, повинен відповідати за завдану шкоду, оскільки обставин, передбачених п.5 ст.1187 ЦК України не встановлено.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування витрат позивачки на ліки, суд припустився помилки, прийнявши до уваги позовні вимоги у розмірі 22323 грн. 60 коп., які не підтверджені належним чином, оскільки довідки про вартість ліків не є належними та допустимими доказами про те, що позивачка понесла ці витрати.

Крім того, суд дійшов висновку, що ступінь вини потерпілої становить 30 відсотків, тому заявлену позивачем суму матеріальної шкоди в розмірі 22323 грн. 60 коп. повинно бути зменшено на третину до 14882 грн. 40 коп.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що частиною 3 ст. 1193 ЦК України, передбачено, що вина потерпілого взагалі не враховується у разі відшкодування витрат, передбачених ч.1 ст.1195 ЦК України, викликаних необхідністю придбання ліків, лікування.

За таких обставин, перевіряючи надані позивачкою докази про її витрати на придбання ліків, колегія суддів вважає за можливе рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих з відповідача на користь позивачки грошових коштів змінити, визначивши їх у розмірі 5935 грн. 90 коп. (7,26+18,02+18,70+90,60+11,31+15,87+28,80+250+7,84+16,34+83,31+122,42+8,16+1131,42+1347+400,90+119,97+557,85+130,71+186,59+15,19+94,20+4,98+408,48+23,07+18,64+36,38+169,82+8,72+603,35), оскільки саме така сума витрат підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с.14-21).

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів змінити, визначивши їх у розмірі 5935 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 90 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :