У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що він є інвалідом першої групи по зору, отримує пенсію по інвалідності, якої не вистачає на придбання ліків, продуктів харчування та оплати комунальних послуг. Зазначає, що здоров'я постійно погіршується, лікування потребує додаткових витрат. Відповідач у справі є його сином та має змогу надавати йому матеріальну допомогу, проте не надає, а тому просив стягнути аліменти на його утримання в розмірі 600 грн щомісячно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року і довічно.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою від 29 листопада 2016 року судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у зв'язку з необґрунтованістю касаційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеної ухвали апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.

Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що зміст наведених статей дає підстави для висновку, що обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків виникає за наявності у сукупності двох обставин, а саме: непрацездатності батька (мами), а також потреба в матеріальній допомозі. Встановивши наявність цих обставин, суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання непрацездатного батька. При цьому суд апеляційної інстанції погодився з визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів, а саме 300 грн на місяць, відхиливши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він офіційно не працює, має заборгованість по кредиту, а батько має неофіційні доходи, крім того батько про нього в дитинстві не піклувався.

Дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, врахувавши матеріальне та сімейне становище сторін по справі, непрацездатний стан батька заявника та його потребу в лікуванні, відповідно, в матеріальній допомозі, зважаючи на передбачений законом обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, апеляційний суд в оскаржувані ухвалі дійшов правильного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є законними, обґрунтованими та справедливими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 щодо наявності у батька регулярного доходу від підробітку на вулицях музикантом, а у зв'язку з цим відсутністю у батька потреби в матеріальній допомозі, а також щодо ухилення батька від виконання своїх обов'язків щодо відповідача не заслуговують на увагу, оскільки були предметом оцінки суду апеляційної інстанції та відхилені ним. Крім того, у відповідності до наведеної вище ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Посилання у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції ст. 61 ЦПК України не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, оскільки визнання позивачем у справі того факту, що від підробляє на вулиці музикантом, не спростовують факту наявності потреби позивача у матеріальній допомозі працездатних дітей, а навпаки її підтверджує та свідчить про те, що отримуваної позивачем соціальної допомоги по інвалідності у розмірі 1620 грн (на час розгляду справи судом першої інстанції) недостатньо для життя.

Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак