Справа № 487/4106/16-ц
Провадження № 2/487/182/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

за участю представника позивачка ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) до ОСОБА_3 по трудових спорах Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту), ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення комісії по трудових спорах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) (далі МФ ДП «АМПУ») звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 03 серпня 2016 року на адресу МФ ДП «АМПУ» надійшло рішення від 28.07.2016 № 4/1 ОСОБА_3 по трудових спорах Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) (далі - КТС МФ ДП «АМПУ») яким зобовязано позивача скасувати наказ від 17.03.2016 р. № 171; негайно виплатити ОСОБА_4 належну суму згідно п. 5.20. колективного договору Адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки. З діяльністю та рішенням КТС МФ ДП «АМПУ» не погоджується з наступних підстав. Пунктом 3.1. «Положення про Миколаївську філію Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрацію Миколаївського морського порту)», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №184 від 18.04.2014 року, встановлено, що філія є відокремленим підрозділом підприємства, який не має статусу юридичної особи та здійснює від імені підприємства частину господарської діяльності. Згідно ст. 223 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) комісія по трудових спорах обирається загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації з числом працюючих не менш як 15 чоловік. Кодексом визначено процедуру створення комісії по трудових спорах у філії. Зокрема, відповідно до ч.4 ст. 223 КЗпП України за рішенням загальних зборів (конференції) трудового колективу підприємства установи організації можуть бути створені комісії по трудових спорах в цехах та інших аналогічних підрозділах. Ці комісії обираються колективами підрозділів і діють на тих же підставах, що й комісії по трудових спорах підприємства, установи, організації. Відповідно до ч. 1 ст.252-1 КЗпП України трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Однак, загальні збори (конференція) трудового колективу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» не приймала рішення щодо створення у філії КТС, згідно ч. 4 ст. 223 КЗпП України. КТС у порядку, визначеному зазначеними вище нормами чинного законодавства України, не створювалась, тому її діяльність та прийняте рішення є незаконними. ОСОБА_1 того, згідно ч. 4 ст. 226 КЗпП України засідання КТС вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів. У оскаржуваному рішенні зазначено, що при його прийнятті були відсутні - 3 члени комісії, присутні - 5 членів комісії, що складає менше двох третин від її складу (8 осіб). Таким чином засідання КТС у складі 5 осіб з 8 не було правомочним приймати рішення. Всупереч вимогам ч. 2 ст. 227 КЗпП України оскаржуване рішення не містить повного найменування підприємства (ОСОБА_5 підприємство «Адміністрація морських портів України»); прізвища, імя та по батькові працівника, який звернувся до комісії (ОСОБА_4); дати звернення до комісії (дата не вказана); прізвищ представників ДП «АМПУ» або даних про їх відсутність; мотивоване рішення комісії. ОСОБА_1 того у рішенні зазначено, що у змісті наказу №171 від 17.03.2016 року не вказується конкретний пункт з Положення «Про відділ гідротехнічних споруд» ПП-18-28/01-01 (що суперечить ст.149 КЗпП України) стосовно, якого заявник ніби-то неналежно виконував свої посадові обовязки. Проте, чинним законодавством не передбачено обовязкового зазначення у наказах про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника порушення яких конкретно нормативно-правових та локальних нормативних актів він допустив. Відповідно до ч. 2 ст. 224 КЗпП України, трудовий спір підлягає розгляду в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або за участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим органом. Індивідуальний трудовий спір, це неврегульовані розбіжності між працівником і роботодавцем щодо укладення, виконання та розірвання трудового договору, дотримання норм трудового законодавства. ОСОБА_4 08.07.2016 року особисто звернулась із заявою до адміністрації з проханням визнати не обґрунтованим наказ №171 від 17.03.2016 року та скасувати його. Заява ОСОБА_4 отримана адміністрацією 08.07.2016 року. Згідно ст. 225 КЗпП України працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком. ОСОБА_4 22.03.2016 року ознайомилась з наказом «Про дисциплінарне стягнення» від 17.03.2016 року № 171, однак, звернулася до комісії по трудових спорах лише у липні 2016 року, чим пропустила строк, встановлений для звернення до КТС. Тому, в порушення вказаної норми закону, КТС розглянула вимоги ОСОБА_4 за якими був пропущений строк для звернення. Тобто, ОСОБА_4 порушила порядок звернення до КТС. За таких обставин, у КТС не було правових підстав розглядати по суті вказане звернення, як індивідуальний трудовий спір. ОСОБА_1 того, відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом чи прокурором порушена справа, після вирішення спору в КТС, суд розглядає її в порядку позовного провадження, як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації. З огляду на викладене позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 по трудових спорах Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) від 28.07.2016 року № 4/1, прийняте на підставі заяви ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту предявленого позову. При цьому представником позивача зазначено, що трудовий спір між працівником ОСОБА_4 та МФ ДП «АМПУ» відсутній, а саме: скасовано наказ про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності від 17.03.2016 року № 171 та виплачено належні суми. Наразі позивачем оспорюється сама суть створення та існування КТС, які є неправомірними.

Відповідач ОСОБА_3 по трудових спорах Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) (далі - КТС МФ ДП «АМПУ») надала заперечення на позов, в якому просила відмовити у задоволенні вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, КТС МФ ДП «АМПУ» посилалось на те, що КТС не має статусу юридичної особи та не може бути відповідачем у справі. Створення та функціонування КТС МФ ДП «АМПУ» є правомірним. Докази на підтвердження обставин неправильного вирішення трудового спору КТС позивачем надані не були. Наразі спір між працівником та підприємством відсутній. З огляду на викладене позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні представник відповідача КТС МФ ДП «АМПУ» підтримав заперечення та надав пояснення, аналогічні їх змісту; просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. ОСОБА_1 того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до ст. 221 КЗпП України, трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Згідно ст. 223 КЗпП України, комісія по трудових спорах обирається загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації з числом працюючих не менш як 15 чоловік. Порядок обрання, чисельність, склад і строк повноважень комісії визначаються загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації. При цьому кількість робітників у складі комісії по трудових спорах підприємства повинна бути не менше половини її складу. ОСОБА_3 по трудових спорах обирає із свого складу голову, його заступників і секретаря комісії. За рішенням загальних зборів (конференції) трудового колективу підприємства, установи, організації можуть бути створені комісії по трудових спорах у цехах та інших аналогічних підрозділах. Ці комісії обираються колективами підрозділів і діють на тих же підставах, що й комісії по трудових спорах підприємств, установ, організацій. У комісіях по трудових спорах підрозділів можуть розглядатись трудові спори в межах повноважень цих підрозділів.

За змістом ст. 224 КЗпП України, комісія по трудових спорах є обовязковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 цього Кодексу. Трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом.

Працівник, згідно ст. 225 КЗпП України, може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин установленого строку комісія по трудових спорах може його поновити. Заява працівника, що надійшла до комісії, підлягає обовязковій реєстрації.

Згідно ст. 226 КЗпП України, комісія по трудових спорах зобовязана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. Спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, представників власника або уповноваженого ним органу. Засідання комісії по трудових спорах вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів.

Відповідно до ст. 227 КЗпП України, комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні. У рішенні зазначаються: повне найменування підприємства, установи, організації, прізвище, імя та по батькові працівника, який звернувся до комісії, або його представника, дата звернення до комісії і дата розгляду спору, суть спору, прізвища членів комісії, власника або представників уповноваженого ним органу, результати голосування і мотивоване рішення комісії. Копії рішення комісії у триденний строк вручаються працівникові, власникові або уповноваженому ним органу.

У разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах, згідно ст. 228 КЗпП України, працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах.

Згідно ст. 231 КЗпП України, у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівника чи власника або уповноваженого ним органу, коли вони не згодні з рішенням комісії по трудових спорах підприємства, установи, організації (підрозділу).

Судом встановлено, що наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) від 17 березня 2016 року №171 «Про дисциплінарне стягнення» на виконання протоколу виїзної балансової наради Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 18 лютого 2016 року №10, керуючись Положенням «Про відділ гідротехнічних споруд» ПП-18-28/01-01 та ст.ст.147-149 КЗпП України, за неналежне виконання посадових обовязків, що призвело до не освоєння запланованих витрат у IV кварталі 2015 року, передбачених фінансовим планом адміністрації Миколаївського морського порту на 2015 рік начальнику відділу гідротехнічних споруд ОСОБА_4 оголошено догану.

Наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) від 07 квітня 2016 року №228 «Про зняття дисциплінарного стягнення» дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оголошеної начальнику відділу гідротехнічних споруд ОСОБА_4 наказом від 17.03.2016 року №171, було знято.

Рішенням ОСОБА_3 по трудових спорах Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) №4/1 від 28 липня 2016 року було зобовязано позивача скасувати наказ від 17.03.2016 р. № 171; негайно виплатити ОСОБА_4 належну суму згідно п. 5.20. колективного договору Адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки.

Пунктом 5.20. колективного договору Адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки передбачено, що всім працівникам при наданні щорічної відпустки виплачується матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі його середньомісячного заробітку. Матеріальна допомога надається один раз на рік при умові надання відпустки за графіком, крім працівників, які протягом року до надання відпустки мали порушення трудової дисципліни.

Наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) від 09 вересня 2016 року №667 «Про скасування наказів начальника Адміністрації Миколаївського морського порту» наказ від 17.03.2016 року №171 «Про дисциплінарне стягнення» відносно ОСОБА_4 скасовано.

Наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) від 26 вересня 2016 року №703 «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення», у звязку із скасування наказом ДП «АМПУ» від 09 вересня 2016 року №667 наказів про застосування дисциплінарного стягнення відносно начальника відділу гідротехнічних споруд ОСОБА_4, було наказано бухгалтерії підприємства виплатити ОСОБА_4 матеріальну допомогу на оздоровлення.

Згідно службової записки №18-16/10-432 від 10.11.2016 року, на виконання наказу МФ ДП «АМПУ» 26 вересня 2016 року №703 матеріальна допомога була нарахована ОСОБА_4 та 28 вересня 2016 року перерахована на картковий рахунок даного працівника.

Таким чином судом встановлено та визнано в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України сторонами, що трудовий спір між працівником ОСОБА_4 та підприємством МФ ДП «АМПУ» за наслідками розгляду якого КТС МФ ДП «АМПУ» було прийнято рішення №4/1 від 28 липня 2016 року на момент розгляду справи судом відсутній, оскільки оскаржуваний наказ від 17.03.2016 року №171 «Про дисциплінарне стягнення» відносно ОСОБА_4 скасовано та виплачено належні працівникові суми згідно пункту 5.20. колективного договору Адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки (матеріальну допомогу на оздоровлення).

Згідно пункту 5 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом чи прокурором порушена справа, після вирішення спору в КТС, суд розглядає її в порядку позовного провадження, як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації.

Вимог про розгляд судом трудового спору між ОСОБА_4 та МФ ДП «АМПУ» з приводу прийняття наказу 17.03.2016 року №171 та не виплати належних ОСОБА_4 сум позивачем заявлено не було з посиланням на те, що спір з цього приводу відсутній. Не було заявлено вказаних вимог і самою ОСОБА_4

Наведені в позовній заяві доводи щодо необхідності визнання незаконним та скасування рішення КТС МФ ДП «АМПУ» №4/1 від 28 липня 2016 року стосуються незгоди позивача з порядком утворення та функціонування КТС на підприємстві, а також оспорюванням правомірності та правомочності прийняття КТС будь-яких рішень.

Проте вказані доводи, по відношенню до предмету доказування за даним трудовим спором є неспроможними виходячи з наступного.

Як зазначалось судом раніше, незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом порушена справа після вирішення спору в КТС, суд розглядає її як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто на вимогу працівника до підприємства (пункт 5 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Стаття 228 КзПП України надає сторонам право оскаржити рішення КТС до суду. Фактично у даному випадку предметом судового розгляду є не рішення КТС, оскільки суд рішення КТС не ревізує, не змінює і не скасовує, а звернення до другого органу, а не до другої інстанції, бо суд по відношенню до КТС є другим органом по розгляду трудових спорів, а не другою інстанцією. Подана в порядку ст. 228 КзПП України заява власника або уповноваженого ним органу до суду повинна мати вимогу про розгляд спору, що був розглянутий КТС, з рішенням якої власник або уповноважений ним орган не згоден. При цьому, при розгляді спору в суді, хоч із заявою до суду звернувся власник або уповноважений ним орган, судом має розглядатись позов працівника до власника у такому ж обсязі, як він був заявлений для розгляду КТС.

Вказане було розяснено судом в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З огляду на викладене, у звязку із не заявленням вимог про розгляд трудового спору між працівником та підприємством, не наданням суду доказів щодо неправомірності вимог ОСОБА_4, які були розглянуті КТС, та враховуючи відсутність на момент розгляду справи судом трудового спору як такого, заявлені позивачем позові вимоги про визнання незаконним та скасування рішення КТС МФ ДП «АМПУ» від 28.07.2016 року № 4/1, яке є фактично виконаним, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 147, 148, 149, 221-228, 231, 252-1 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) до ОСОБА_3 по трудових спорах Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту), ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення комісії по трудових спорах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА