Провадження №22-ц/784/185/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий по 1 інстанції: Подзігун Г.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 20 листопада 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Між тим, відповідач свої зобовязання належним чином за договором не виконувала. Станом на 30 червня 2014 року заборгованість склала 6256 грн.92 коп., із них: 2049 грн.99 коп. - заборгованість за кредитом, 1879 грн.54 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1553 грн.25 коп. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, штраф відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф ( фіксована частина), 274 грн.14 коп. ( процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 6256 грн.92 коп. та судові витрати.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2016 року, ухвалою цього ж суду від 15 листопада 2016 року про усунення описки, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6256 грн.92 коп., із них: 2049 грн.99 коп. - заборгованість за кредитом, 1879 грн.54 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1553 грн.25 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф ( фіксована частина), 274 грн.14 коп. ( процентна складова та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з останньої. Крім того, зазначив, що не вбачає підстав для застосування позовної давності.

Проте не з усіма висновками суду першої інстанції можна погодитися.

Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 20 листопада 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ними договір про надання банківських послуг.

Згідно з умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% ( базова процентна ставка за кредитом 2.5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році).

Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної карти.

15 грудня 2008 року відповідач отримала кредитну карту. Строк дії картки, як зазначено у заяві - 2 роки ( а.с.82)

Але відповідач свої зобовязання за даним договором виконував не належним чином.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитом станом на 30 червня 2014 року становить 6256 грн.92 коп., яка складається з 2049 грн.99 коп. - заборгованості за кредитом, 1879 грн.54 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 1553 грн.25 коп. - заборгованості по пені та комісії, 774 грн.14 коп. штрафу (500 грн. - фіксована частина, 274 грн.14 коп. - процентна складова).

У червні 2010 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, в звязку з чим змінила прізвище на ОСОБА_4 ( а.с.49).

Згідно п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий термін.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Крім того, із наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості та витягу з особового рахунку вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало в себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки. Відтак, ОСОБА_2 своїми діями підтвердила наявність між сторонами кредитних правовідносин. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 ставить питання про застосування позовної давності.

Позовна давність за ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( закінчення строку дії картки) (ст. 261 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки 12/10. Нової картки відповідач не отримувала, про що не заперечує представник позивача ( а.с. 101).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу ч.3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/ або сум санкцій.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами передбачено Законом України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» .

Відповідно до п.1.2 ст.1 цього Закону банківський автомат самообслуговування (банківський автомат) - програмно-технічний комплекс, що надає можливість держателю електронного платіжного засобу здійснити самообслуговування за операціями одержання коштів у готівковій формі, внесення їх для зарахування на відповідні рахунки, одержання інформації щодо стану рахунків, а також виконати інші

операції згідно з функціональними можливостями цього комплексу.

Пунктом 1.27 ст.1 визначено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Платіжний пристрій - технічний пристрій (банківський автомат, платіжний термінал, програмно-технічний комплекс самообслуговування тощо), який дає змогу користувачеві здійснити операції з ініціювання переказу коштів, а також виконати інші операції згідно з функціональними можливостями цього пристрою ( п.1.32-2 ст.1 Закону).

Програмно-технічний комплекс самообслуговування - пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира);

На підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання платіжної картки та користування нею за допомогою банкоматів, терміналів самообслуговування, терміналів для розрахунку в різноманітних торгівельних мережах та часткової сплати заборгованості по кредитному ліміту на платіжну картку позивачем надано виписку по основній карті( картковому рахунку) відповідача (а.с. 73-81).

Із цієї виписки основної карти 4149****6074 вбачається, що на відкритий на ім'я боржника у банку картковий рахунок, через термінали самообслуговування, незважаючи на сплив дії картки у 2011 та 2012 році, відповідачем періодично вносилися платежі. Вказана обставина свідчить про продовження дії договору й позивач, отримуючи кошти, засвідчував факт існування між сторонами договірних відносин та не заперечував проти виконання боржником своїх зобов'язань.

Відповідач не надала до справи належних та допустимих доказів того, що вона зверталася до банку із заявами щодо помилкового зарахування на її картрахунок коштів, за 2011 та 2012 роки.

Оскільки вказані погашення заборгованості відповідачем не оспорені, то вказана обставина свідчить про визнання ОСОБА_2 свого боргу по кредиту та підтверджує, що вказані кошти були внесені нею особисто чи іншою особою з її згоди на її рахунок, адже саме на відповідачеві лежить обов'язок не передавати картки, пін-коди третім особам (п. 6.1 Умов та правил надання банківських послуг).

Отже, незважаючи на те, що строк дії картки сплинув у грудні 2010 року, відповідач продовжувала виконувати зобов'язання, на відкритий у позивача картковий рахунок, періодично вносила грошові кошти й останній платіж по кредиту здійснила 02 липня 2012 року, в той час як позивач звернувся до суду з позовом 12 серпня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для застосування строку позовної давності. Доводи апеляційної скарги в цій частині, з урахуванням викладеного, не заслуговують на увагу.

Між тим не можна погодитися з висновком суду щодо розміру стягнутої суми заборгованості.

Так, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна ГОЛД» яка підписана відповідачем і оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, розмір щомісячного платежу за користування кредитними коштами становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним;

-за несвоєчасне погашення заборгованості передбачено сплату пені за формулою пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за Договором) / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. у місяць, нараховується 1 раз у місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентах 5 або більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. і більше днів при виникнення прострочки на суму більше 50 грн.

-комісія за зняття готівкових коштів( в рахунок власних коштів) та комісія за зняття готівкових коштів ( в рахунок кредитних коштів) в банкоматах і пунктах видачі готівки, комісії за отримання балансу на чек в банкоматах Банку, комісія за безготівковий платіж в системі Приват-24.

Із наданого Банком розрахунку заборгованість ( а.с. 6-8) станом на 30 червня 2014 року становить 6256 грн.92 коп., яка складається з 2049 грн.99 коп. - заборгованості за кредитом, 1879 грн.54 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 1553 грн.25 коп. - заборгованості по комісії, заборгованість по пені - 0 грн., 774 грн.14 коп. штрафу (500 грн. - фіксована частина, 274 грн.14 коп. - процентна складова).

Нараховуючи суми заборгованості по комісії та штрафу Банк керувався Умовами та правилами про надання банківських послуг ( далі Умови) та Привалами користування платіжною карткою ( далі - Правила).

Стягуючи, зазначені в розрахунку суми комісії та штрафу, суд першої інстанції не звернув уваги, що ні Умови, ні Правила не містять підпису відповідача.

Так, відповідно до п.5.5.1 Правил ( на які посилається позивач у позові) за несвоєчасне виконання боргових обовязків ( використання простроченого кредиту та овердрафту) власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які викладені на банківському сайті. В розрахунку зазначено розмір комісії 1553 грн.25 коп., при цьому не зазначає за який період, за які дії та виходячи з якої процентної ставки така комісія нарахована. Тоді як відповідно до довідки про умови користування даною кредитною картою комісія нараховується за дії, які споживач здійснює на користь банку - за видачу готівки у банкоматах та пунктах видачі Банку, за отримання балансу на чек в банкоматах Банку.

Крім того, відповідно до п.8.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яке із грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до наданого розрахунку розмір штрафу становить 774 грн.14 коп., з яких 500 грн. фіксована частина, 274 грн.14 коп. - процентна складова. Проте стягнення штрафу умовами користування даною кредитною картою, які підписано відповідачем, не передбачено.

Пеня Банком, виходячи із наданого розрахунку, не нараховувалася.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила розуміла відповідач, підписуючи заяву, а також те, що Правила передбачали сплату комісії за несвоєчасне виконання боргових зобовязань, а Умови нарахування штрафу за порушення строків платежів за будь-яке із грошових зобовязань на момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі умови не змінювалися, ураховуючи, що п.5.5.1 Правил та п.8.6 Умов та довідка про умови кредитування, які підписала відповідач, містять розбіжності.

Позивач в силу ст.60 ЦПК України таких доказів суду не надав.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість у розмірі 3929 грн.53 коп., яка складається з 2049 грн.99 коп. - заборгованості за кредитом, 1879 грн.54 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом. Підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії та штрафу, з врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі про відсутність підстав для стягнення процентів за користування кредитним коштами є безпідставними, оскільки за змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача.

За такого в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині розміру стягнутої суми заборгованості слід змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 3929 грн.53 коп., яка складається з 2049 грн.99 коп. - заборгованості за кредитом, 1879 грн.54 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом. Це ж рішення суду в частині стягнення заборгованості по комісії та штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В силу ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Банку належить стягнути судовий збір у розмірі 152 грн.98 коп., а з Банку на користь ОСОБА_2 ( за подачу апеляційної скарги) - 168 грн.28 коп.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2016 року в частині розміру стягнення суми заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3929 грн.53 коп., із них: 2049 грн.99 коп. - заборгованість за кредитом, 1879 грн.54 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 152 грн.98 коп. судового збору.

Це ж рішення в частині стягнення заборгованості по комісії та штрафу за порушення умов кредитного договору скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комісією та штрафу за порушення умов кредитного договору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 168 грн.28 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

ОСОБА_5