З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/865/16-ц
Провадження №2/377/29/17
19 січня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Ахутіній А.А.,
за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
16 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 03 вересня 1983 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований Батьківською сільською Радою Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 7. На даний час неповнолітніх дітей немає. За час перебування у шлюбі з вини відповідача між подружжям виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.
Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка належним чином повідомлялась двічі про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, але в судове засідання не зявилась. Заперечень на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 03 вересня 1983 року Батьківською сільською Радою Зіньківського району Полтавської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 03 вересня 1983 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 7. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку Квітка, дружині Квітка.
Як вбачається із змісту позовної заяви, за час перебування у шлюбі з вини відповідача між сторонами постійно виникали непорозуміння. З часом він усвідомив, що у них різні погляди на життя. Вже з серпня 2010 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинились. Непвнолітніх дітей від шлюбу немає.
29 листопада 2016 року позивач звертався до Славутицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області з приводу розірвання шлюбу з відповідачкою (а.с. 10).
Листом начальника Славутицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03.12.2016 року позивачеві було розяснено, що державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі письмової заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке немає дітей, після закінчення одного місяця від дня подання такої заяви. Виходячи з того, що ОСОБА_2 не має наміру подавати таку заяву, то ОСОБА_1 рекомендовано вирішувати питання в судовому порядку(а.с. 11).
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідачки.
Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Заяви про відновлення дошлюбного прізвища відповідачка до суду не подала.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03 вересня 1983 року Батьківською сільською Радою Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 7.
Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишити Квітка.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька