АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/568/2017 Головуючий у І інстанції - Лужецька О.Р.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.07.2014 року між ним та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки АДРЕСА_1. На вищезазначеній земельній ділянці знаходився садовий будинок. Оскільки він проживав за іншою адресою, то дозволив на підставі усної домовленості проживати у даному садовому будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом строку, що був відведений для укладення основного договору купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки. Незважаючи на те, що відведений строк на укладення основного договору закінчився в 16 годин 00 хвилин 20.01.2015 року, відповідно до Договору про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу 2/3 часток у праві власності на земельну ділянку від 29.12.2014 року і основний договір не був укладений, відповідачі продовжують проживати в садовому будинку без наявних на те правових підстав. Враховуючи вищевикладене, звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просив суд усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 з садового будинку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року позов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_5 у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 із садового будинку АДРЕСА_2 Вирішено питання розподілу судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідачів подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, мотивуючи тим, що суд не врахував доказів сторони відповідачів, неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, суд не врахував, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 в присутності нотаріуса кошти за 2/3 частини земельної ділянки і за ј частину будинку. Крім того, саме з вини позивача не було укладено основний договір, оскільки станом на 20.01.2015 року позивач не мав правовстановлюючих документів.

В суді апеляційної інстанції представники апелянтів підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 та садового будинку АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності.

01.07.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу 2/3 часток земельної ділянки, відповідно до умов якого сторони домовились на умовах, встановлених цим договором, у строк до 31.12.2014 року укласти договір купівлі-продажу 2/3 часток земельної ділянки - Основний договір, згідно якого ОСОБА_5 зобов'язується передати у власність ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобов'язується прийняти у власність і оплатити нерухоме майно, що складається з 2/3 часток земельної ділянки, що становить площу 0,022 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення садівництва.

На земельній ділянці АДРЕСА_1 розташований садовий будинок АДРЕСА_2.

29.12.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу 2/3 часток у праві власності на земельну ділянку, відповідно до умов якого сторони зобов'язались у строк не пізніше 16 годин 00 хвилин 20 січня 2015 року укласти основний договір купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2015 року основний договір укладений не був, про що був повідомлений приватний нотаріус Волошенок Л.О. та ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки та садового будинку, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселились у спірний будинок з дозволу ОСОБА_5 на відповідний строк - до укладення основного договору. Проте, як встановлено судом, самостійного права на садовий будинок АДРЕСА_1 на підставах, передбачених законом, відповідачі не набули, але, продовжують проживати в спірному садовому будинку без належних на те правових підстав, тримають свої особисті речі , чим створюють перешкоди власнику у користуванні його власністю, а тому суд усунув ці перешкоди з боку відповідачів шляхом їх виселення.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.16) та садового будинку по АДРЕСА_2, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.14), а тому він має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Та обставина, що сторони по справі уклали попередній договір купівлі-продажу та договір про наміри і мали намір укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, навіть сплативши значну суму коштів, не свідчить про те, що вони набули права власності на спірне майно, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про усунення перешкод, які створюють відповідачі позивачу у користуванні його власністю шляхом їх виселення без надання іншого жилого приміщення.

Доводи апелянтів про те, що вони сплатили значну суму за попереднім договором, що вони власною працею створювали будинок та присадибну ділянку, в даному випадку не має правового значення, оскільки власником нерухомості є позивач.

Однак, відповідачі не позбавлені можливості захистити свої права шляхом звернення до суду з позовом про захист своїх прав щодо спірного майна.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі звернулися до суду з позовом про стягнення з позивача коштів, які вони передали йому за попереднім договором про наміри, тобто вони не ставили питання про визнання за ними права власності на спірне майно, відповідно не оспорювали право власності позивача на це майно.

На час розгляду справи відповідачі проживали в будинку по АДРЕСА_1 без достатніх правових підстав як тимчасові мешканці, договір найму між сторонами укладений не був, а тому суд прийшов до правильного висновку про виселення відповідачів із спірного будинку без надання іншого жилого приміщення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їїпроголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :