Справа № 695/1390/16-ц
У Х В А Л А

"07" лютого 2017 р. Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

при секретарі Оніщенко Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Дана справа перебуває в провадженні Золотоніського міськрайонного суду.

06.02.2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову по вказаній цивільній справі. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона із відповідачем за час перебування в зареєстрованому шлюбі набула певне майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і на даний час воно підлягає поділу. Однак відповідач, як вважає заявник, може розпорядитися вказаним майном на власний розсуд, а саме відчужити будь-яким способом майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по даній цивільній справі, а тому ОСОБА_1 просить суд постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору та іншим компетентним особам вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вже зверталася до суду із відповідною заявою про забезпечення позову і ухвалою суду від 23.05.2016 року, її вимоги були задоволенні частково та накладено заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким способом того самого майна, яке вказане і в повторній заяві про забезпечення позову.

Вказана ухвала суду набрала законної сили, та згідно з вимогами ст. 14 ЦПК України є обовязковою для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування та підлягає виконанню на всій території України.

Вивчивши обидві заяви про забезпечення позову судом вбачається, що в повторній заяві про забезпечення позову підстави її застосування та вид забезпечення позову, а також майно стосовно якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову заявником не змінені.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи ОСОБА_1 про необхідність повторного вжиття заходів забезпечення позову у звязку із можливістю продажу відповідачем ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєктів нерухомості на підставі договорів купівлі-продажу від 26.05.2012 року суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані правовідносини виникли ще в 2012 році, окрім того, як зазначає сам заявник, вказані договори не пройшли державної реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку, а згідно вказаної ухвали суду від 23.05.2016 року заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким способом вказаного майна.

Таким чином суд приходить до висновку, що вказані вимоги ОСОБА_1 вже розглядалися судом, їм була дана правова оцінка та застосовані відповідні заходи забезпечення позову.

За вказаних обставин, враховуючи наявність чинної ухвали суду про забезпечення позову по вказаній справі від 23.05.2016 року та відсутність будь-яких інших підстав для винесення повторної ухвали про забезпечення позову відносно того ж майна та з тих самих підстав, суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову від 06.02.2016 року необхідно відмовити повністю.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст.., 151, 152, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні поданої заяви від 06.02.2017 року ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поділ майна подружжя відмовити повністю.

Суддя: Середа Л.В.