Справа №591/4902/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/268/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Білопільська районна державна нотаріальна контора

про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

19 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, яку мотивує тим, що 19 липня 2002 року померла його тітка ОСОБА_5. За життя вона мала земельну частку (пай) розміром 4,557 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в агрофірмі ім. Ватутіна, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0271511, виданого на підставі рішення Білопільської РДА від 22 травня 2000 року №207, зареєстрованим 18 липня 2000 року в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №741. За життя тітка в шлюб не вступала, власної сімї не мала. Він є спадкоємцем померлої тітки, оскільки фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном. В той же час він не оформив спадщину через відсутність документів, що підтверджують його родинні стосунки з тіткою. Крім того, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) місце проживання тітки зазначено с. Марківка, проте даний запис закреслено та виправлено на с. Москаленки. Тому просив встановити факт родинних відносин з померлою тіткою ОСОБА_5 та факт належності сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ №0271511 померлій ОСОБА_5

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, посилаючись на необґрунтованість, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду, суд керувався ч.6 ст.235 ЦПК України й виходив із того, що під час розгляду справи виник спір про право.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.234, ст.256 ЦПК України та розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наведений у ст. 256 ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити факти родинних відносин з померлою 19 липня 2002 року ОСОБА_5, яка є йому рідною тіткою, та факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0271511, виданого на підставі рішення Білопільської РДА від 22 травня 2000 року №207, померлій ОСОБА_5

Встановлення даного факту необхідно заявнику для визначення, яким шляхом здійснювати дії для прийняття спадщини, що вбачається як з поданої заяви так і з апеляційної скарги.

З розяснень викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

На законодавчому рівні не визначено поняття - спір про право. Однак, аналіз ст. 3 ЦПК дає можливість дійти висновку, що спір про право - об'єктивно виражене протиріччя волевиявлень двох сторін, що складається з вимоги одного боку і фактичного невиконання цієї вимоги з іншого боку.Для того, щоб з'ясувати наявність спору про право необхідно виконати вимоги закону щодо розгляду справ окремого провадження. Зокрема, залучити до участі в справі заінтересованих осіб та розглянути справу за їх участю.

З матеріалів справи вбачається, що до участі у справі в якості заінтересованої особи залучена Білопільська районна державна нотаріальна контора, яка не заперечувала проти задоволення заяви.

Також з матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після ОСОБА_5, померлої 19 липня 2002 року не заводилась, а тому відсутні підстави вважати, що заявник просить суд про встановлення таких фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. Відсутні відомості також і про наявність інших спадкоємців померлої і спору між ними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку про наявність спору про право, а отже і необхідності залишення без розгляду зави ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -