АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/6519/16-ц
Провадження № 22-ц/792/112/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Спірідонової Т.В.,

секретар Лапко Ю.В.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» про розірвання договору про надання послуг з теплопостачання та скасування боргу за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року,

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» (далі МКП «Хмельницьктеплокомуненерго») про розірвання договору про надання послуг з теплопостачання та скасування боргу.

ОСОБА_3 зазначила, що 1 лютого 2014 року сторони уклали договір про надання послуг з теплопостачання № 3922/831, за умовами якого споживачем послуг є юридична особа або фізична особа - підприємець. Позивачка не здійснює підприємницьку діяльність, однак МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» нараховує їй плату за комунальні послуги за тарифами для юридичних осіб і відмовляється внести зміни до договору. Це призвело до того, що станом на 1 травня 2016 року відповідач неправомірно нарахував їй 8 232 грн. 05 коп. боргу за послуги з теплопостачання.

Отже, ОСОБА_3 просила суд розірвати вказаний договір про надання комунальних послуг і скасувати нараховану МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року позов задоволено частково. Розірвано договір про надання послуг з теплопостачання від 1 лютого 2014 року № 3922/831, який укладений між сторонами, з 1 січня 2016 року. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що мають місце підстави для розірвання укладеного сторонами договору, разом із тим, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» правомірно нараховує ОСОБА_3 плату за ці послуги за тарифами для інших споживачів.

В апеляційній скарзі МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» просить скасувати рішення суду про розірвання договору та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Рішення суду в частині відмови в позові про скасування боргу сторонами не оскаржується.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зробив неправильно, не застосував закон (ст.ст. 4, 24 Закону України від 2 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон № 2633-ІV), який підлягав застосуванню, та неправильно витлумачив норми ст. 651 ЦК України.

У звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального права оскаржуване рішення про розірвання договору на надання комунальних послуг підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири № 32, по вул. Шевченка, 101, в м. Хмельницькому, яка реконструйована та використовується нею під офісне приміщення.

МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» є підприємством комунальної власності та виконавцем послуг з теплопостачання.

За вищевказаною адресою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає ОСОБА_3 комунальні послуги, при цьому постачання теплової енергії до приміщення відбувається за допомогою системи централізованого опалення жилого будинку.

1 лютого 2014 року сторони уклали договір про надання послуг з теплопостачання № 3922/831 на строк до 1 лютого 2015 року з можливістю його подальшої пролонгації.

МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» нараховує ОСОБА_3 плату за комунальні послуги за тарифами для інших (друга група) споживачів, а не за тарифами для населення. Станом на 1 травня 2016 року відповідач обчислив заборгованість ОСОБА_3 за цими послугами у розмірі 8 232 грн. 05 коп.

30 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача з вимогою про розірвання укладеного сторонами договору про надання комунальних послуг, однак МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» відмовило їй в цьому з посиланням на неможливість відключення окремого приміщення в житловому будинку від системи централізованого опалення.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 1 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-ІV) встановлено, що комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-ІV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

В силу ч. 6 ст. 26 Закону № 1875-ІV у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

З положень ст. 651 ЦК України слідує, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 29 укладеного сторонами договору про надання послуг з теплопостачання від 1 лютого 2014 року № 3922/831 цей договір може бути розірваний у разі: зникненні потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця і тільки при технічній можливості припинення постачання теплової енергії в приміщення споживача у відповідності до діючих нормативно-правових актів з питань надання послуг з теплопостачання; переходу права власності (користування) на приміщення до іншої особи; прийняття рішення господарським судом; ліквідації сторін.

Статтею 4 Закону № 2633-ІV встановлено, що проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація обєктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обовязковими для виконання всіма субєктами відносин у сфері теплопостачання.

В силу ч. 1 ст. 24 Закону № 2633-ІV споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

У відповідності до п.п. 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Як передбачено п.п. 1.2, 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлового-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758), для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що відключення споживача від централізованої тепломережі відбувається лише на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. До того ж, відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання можливе лише багатоквартирного житлового будинку в цілому, а не окремої квартири у ньому.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постановах від 26 вересня 2012 року (справи № 6-95цс12 і № 6-96цс12), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Сторони не досягли згоди щодо розірвання договору про надання послуг з теплопостачання.

Разом із тим, у справі відсутні докази істотного порушення договору відповідачем і наявності технічній можливості припинення постачання теплової енергії в приміщення ОСОБА_3 у відповідності до діючих нормативно-правових актів з питань надання послуг з теплопостачання.

Висновок експертного дослідження будівельно-технічної експертизи від 2 серпня 2016 року № 78/16 (а.с. 25-33) щодо можливості технічного відєднання опалювальних приладів приміщення ОСОБА_3 від централізованого опалення не ґрунтується на нормах чинного законодавства та є неналежним доказом.

Неврахувавши вказаних норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що мають місце підстави для розірвання укладеного сторонами договору про надання комунальних послуг. До того ж, суд не навів цих підстав у своєму рішенні.

На думку апеляційного суду, позов ОСОБА_3 про розірвання договору про надання послуг з теплопостачання від 1 лютого 2014 року № 3922/831 є безпідставним і необґрунтованим. У звязку з цим, він не підлягає задоволенню.

З ОСОБА_3 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» слід присудити витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 606 грн. 32 коп. (1378х0,4х110%).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року в частині розірвання договору про надання послуг з теплопостачання скасувати й ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» про розірвання договору про надання послуг з теплопостачання від 1 лютого 2014 року № 3922/831 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» 606 грн. 32 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_4

Судді: /підпис/ОСОБА_5

/підпис/ОСОБА_6

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.І.Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 24