Справа №760/9521/15-ц
Провадження №6/760/514/16
У Х В А ЛА

17 січня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про стягнення з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14 листопада 2016 року звернувся до суду із заявою про стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 28 квітня 2016 року про поновлення на його роботі, мотивуючи тим, що станом на 14.11.2016 наказ про його поновлення згідно з рішенням Апеляційного суду м. Києва Відповідачем не було видано, що дає йому підстави, як він вважає, вимагати стягнення на свою користь середнього заробітку за час затримки з розрахунку 940,83 грн за 1 робочий день, як встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2016.

У судовому засіданні Заявник та його представник заяву підтримали, доповнивши її вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період до 30.11.2016, оскільки 01 грудня 2016 року наказ про його поновлення на посаді був виданий.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» в судовому засідання заперечував проти заяви, звертаючи увагу суду на те, що представник банку не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення рішення у справі, а коротка та резолютивна частина рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2016, яка була надана Позивачем разом із заявою про поновлення на посаді, містила невірне найменування банку, що унеможливлювало, на переконання Банку, виконання рішення. Крім того, представник Банку звернув увагу на те, що виконання рішень судів здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», проте Позивач після ухвалення рішення про його поновлення так і не звернувся до органів виконавчої служби.

Заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2016 ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника управління координації мережі департаменту регіонального управління мережею Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 247438,29 гривень.

Відповідно до ст.235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

На цій підставі рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» не був присутній під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення, проте ОСОБА_1 разом із заявою від про поновлення його на посаді 28 квітня 2016 року надав до канцелярії її копію. (Том 2, а.с. 199)

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що наказ про поновлення Позивача на роботі був виданий Відповідачем лише 01 грудня 2016 року, тобто з затримкою у 147 робочих днів.

Наявність в резолютивній частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2016 описки в частині точного найменування Відповідача (зазначення Відповідача як «Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»» замість «Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»») не заважало виконанню рішення суду в частині поновлення Позивача на роботі, оскільки Відповідач був обізнаний з наявністю в провадженні Апеляційного суду м. Києва справи між сторонами, його представник брав участь у судових засіданнях, а тому Банк був спроможний ідентифікувати себе як боржника у зобов'язанні щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді. Крім того, у своїй відповіді від 29.04.2016 на ім'я ОСОБА_1 за №1171/4644/2016 ПАТ АБ «Укргазбанк» жодним чином не посилався в якості причин неможливості виконання рішення суду від 28.04.2016 на наявність в ньому описки. (Том 3, а.с. 83)

Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов'язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»).

Так, частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п'ята статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов'язковості з моменту проголошення.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п'ята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи звертався працівник до органів виконавчої служби.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 14 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення,.

Таким чином, суд приходить до висновку про затримку з вини відповідача виконання судового рішення у розумінні статті 236 КЗпП України, яка зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою.

Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з невиконанням рішення про поновлення на роботі, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Розмір середньоденного заробітку Позивача встановлений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2016 і складає 940,83 гривень, а тому загальний розмір компенсації за затримку виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі становить:

147 х 940,83 грн = 138302,01 грн

Керуючись ст.ст. 235, 236 КЗпП України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі за період з 29.04.2016 по 30.11.2016 в розмірі 138302,01 гривень (з вирахуванням усіх обов'язкових податків, платежів та зборів).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя