Справа № 463/4557/16 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/781/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого- судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляка Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.,

за участю представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Лавришин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти" на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства "СЕТАМ", Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби рства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року заяву представника позивача - ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено.

В забезпечення позовних вимог ОСОБА_5 заборонено суб"єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь - яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на нежитлові приміщення загальною площею 524,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти". Вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою, а висновки такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти" є переможцем торгів з реалізації нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 524,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Також звертає увагу, що при постановленні ухвали суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки позивач не була власником реалізованого об"єкту нерухомості, в зв"язку з чим реалізація на торгах такого майна не могла порушити будь-які права чи інтереси позивача - ОСОБА_5. В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Лавришин М.М., перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства "СЕТАМ", Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач зазначав, що не вжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також, що існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам чи інтересам позивача до ухвалення рішення по даній справі, яка можлива в разі відчуження відповідачами майна, яке є об"єктом права приватної власності позивача, а також в разі внесення відомостей до реєстру речових прав.

Використовуючи надане законом право, передбачене ст. 151 ЦПК України, позивач просив вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони органам та суб"єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на нежитлові приміщення загальною площею 524,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вимоги закону та матеріали справи колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду, тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати враховуючи таке.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому, у даному випадку позивачем не оскаржується право власності суб'єктів правовідносин, а фактично оскаржуються дії ДП "СЕТАМ" та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, спрямовані на набуття такого.

Разом з цим, на даній стадії розгляду справи поняття співмірності позовних вимог є оціночним та розмежовується судом з врахуванням даних та доводів позивача і доказів, які містяться у матеріалах справи.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову можливе шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти лише особи, яка є відповідачем у справі.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Статтею 30 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_5 в позовній заяві визначив відповідачами ДП "СЕТАМ", Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та звернувся з позовом про визнання недійсними електронних торгів.

Таким чином, забороняючи вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме спірне майно, суд першої інстанції фактично не встановив дані про особу всіх належних відповідачів, як це передбачає закон та Роз'яснення надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з цим, з виділених матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу від 14.08.2016 року № 190816 проведення електронних торгів апелянт Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти" є переможцем таких, де реалізоване майно, яке є предметом іпотеки: нежитлові приміщення, загальною площею 524,9 кв.м., що знаходяться на вул.Дж. Вшингтона, 21 у м. Львові.

06.09.2016 року складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки на підставі протоколу № 190816 проведення електронних торгів від 14.08.2016 року, де іпотекодавцем виступало Приватне підприємство "Вітер-Плюс".

Таким чином, суд першої інстанції не взяв до уваги, що спірні приміщення не належать відповідачам у справі та в порушення вимог п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, у порядку передбаченому ст.32 ЦПК України, не з'ясував питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не вирішив питання про залучення до участі у справі як відповідача особи, яка визнана переможцем торгів, що в свою чергу призвело до порушення прав апелянта Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти", тому забезпечивши позов, обмежив права та інтереси останнього.

На думку колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти" задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року про забезпечення позову - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк