Справа № 727/2898/16-ц
Провадження № 2/727/112/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.02.2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з умовами надання кредиту, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком умовами надання кредиту, тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір.

Згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 31 грудня 2012 року , з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 1000 грн., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг строки. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач станом на 31.03.2016 року має заборгованість 11032,56 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 716,30 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6714,71 грн.; заборгованість по пені та комісії 2600 грн.; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг (фіксована частина) 500 грн. та штраф процентна складова 501,55 грн.

Однак, відповідач свої обов'язки по договору виконує неналежним чином, продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає.

А тому просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 11032,56 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом 716,30 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6714,71 грн.; заборгованість по пені та комісії 2600 грн.; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг (фіксована частина) 500 грн. та штраф процентна складова 501,55 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути у її відсутність.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились, представник відповідача звернувся до суду з письмовою заявою в якій просив застосувати строк позовної давності і відмовити в його задоволення, а також справу розглянути у її та відповідача відсутність.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 25.02.2010 р. відповідач уклав з ними договір б/н на отримання кредиту у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6).

Згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 31 грудня 2012 року, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 1000 грн., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг строки. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

31.10.2013 року Банком, без згоди ОСОБА_2, був змінений кредитний ліміт, і встановлений в розмірі 3900 грн.

03.12.2015 року ОСОБА_2 підписала нову Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. У пункті 1.1.7.31 якої строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

У ОСОБА_2 перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» існує заборгованість за договором № б/н від 25.02.2010 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 підписала лише заяву про виявлення бажання оформити договір № б/н від 25.02.2010 року. З іншим документами, зокрема з Умовами та Правилами надання банківських послуг в 2010 році її не було ознайомлено і вона нічого не підписувала. 03.12.2015 року нею була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку згідно з п. 1.1.7.31 якої строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розуміла відповідач, підписуючи 25.02.2010 року заяву про виявлення бажання оформити договір № б/н від 25.02.2010 року, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.12.2015 року, а також що договір містить умови щодо збільшення строку позовної давності. У звязку з цим, ОСОБА_2 не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та такі умови не можна вважати складовою частиною заяви про виявлення бажання оформлення договору № б/н від 25.02.2010 року та анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.12.2015 року.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Останній особистий платіж перед зверненням кредитора до суду здійснено 13.09.2011 року в сумі 100 грн., тому строк позовної давності розпочався 14.09.2011 року.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача у справі, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 257, 267 ч.4, 549-552, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: