АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1261/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/789/15/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Костів О. З., Загорський О. О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Бережанського районного суду від 06 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі-ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилалось на те, що відповідно до кредитного договору від 22 травня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. У результаті неналежного виконання умов договору утворилась заборгованість, яку позичальник, незважаючи на вимоги, не погасив.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 7051 грн. 21 коп.

Рішенням Бережанського районного суду від 06 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд не дав належної оціни доказам у справі, які підтверджують укладення з відповідачем кредитного договору та суму заборгованості по даному договору.

У судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач на надав докази укладення сторонами кредитного договору від 22 травня 2012 року, у зв'язку з чим визнав позовні вимоги недоведеними.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить діючому законодавству, зроблений на неповно з'ясованих судом обставинах, які мають значення для справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для ухвалення нового рішення.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 23 травня 2012 року, ОСОБА_1 подав до ПАТ КБ "Приватбанк" анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк" щодо оформлення кредиту у розмірі 3000 грн.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, то вона була підписана відповідачем 23 травня 2012 року з проханням надати кредит у розмірі 3000 грн. (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість.

Обов'язок боржника сплатити 7051,21 грн. заборгованості за кредитним договором, станом на 31.07.2015 року, з яких:

327,76 грн. - заборгованості за кредитом;

3331,49 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом;

2580,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 - штраф (фіксована частина);

311,96 грн. - штраф (процентна складова).

Саме на таких умовах Банк і ОСОБА_1 уклали Договір карткового кредиту від 23 травня 2012 року. (а.с.5-33)

При цьому, наведені Банком розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення відповідачем умов договору і часткове погашення ним заборгованості.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 року у справі 6-63цс12 у спорі щодо дійсності кредитного договору, у кредитному договорі момент укладення договору законодавець пов'язує з моментом досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України), а не з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Передача грошей відбувається на стадії виконання кредитного договору, а не його укладення, відтак посилання позичальника на неотримання грошей не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Проте суд першої інстанції на ці вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачені останнім 1218,00 грн. судового збору за розгляд справи районним судом та 267,96 грн. і 1071,84 грн. за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується платіжним дорученням від 19.08.2015 року № PROM9BRP9V та від 14.12.2015 року № PROM4BIDPM і від 22.01.2016 року № PROM2B3LJT. (а.с.2, 77, 87)

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги підставні і знаходять своє підтвердження в матеріалах справи, а тому апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Бережанського районного суду від 06 листопада 2015 року - скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7051 грн. 21 коп. за кредитним договором № б/н від 23.05.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - 1218,00 грн. судового збору за розгляд справи районним судом та 1339,80 судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма