Справа № 2-3235/14
Провадження № 6/316/27/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2017 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

секретаря судового засідання: Лохматової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі Запорізької області подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач- ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов`язань,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2017 року головний державний виконавець Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним поданням, в обґрунтування якого зазначила, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Енергодарського МУЮ перебуває виконавче провадження № 52623035 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3235/14 від 05.08.2015 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ПП «Таможенка» на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості в сумі 14872,20грн.

04.10.2016 року за вказаним виконавчим провадженням винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

При першому надходженні вказаного виконавчого листа на виконання, 02.06.2014 року постановою головного держвиконавця був накладений арешт та майно боржника.

21.11.2016 року при виході за юридичною адресою ПП «Таможенка» (вул. Молодіжна (Комсомольська) буд. 4, м. Енергодар, боржника за вказаною адресою не виявлено.

02.12.2016 року на юридичну адресу боржника направлено вимогу про явку до відділу для надання пояснень щодо несплати заборгованості та виконання судового рішення, однак боржник до відділу ДВС не зявився, будь-яких пояснень не надав.

Посилаючись на законодавство України, головний державний виконавець просить суд подання задовольнити.

В судове засідання головний державний виконавець Енергодарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1- зявилась, подання підтримала, надала пояснення, які фактично співпадають з письмовими поясненнями викладеними в поданні та просить суд подання задовольнити.

Вислухавши пояснення головного державного виконавця, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали подання, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Енергодарського МУЮ перебуває виконавче провадження № 52623035 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3235/14 від 05.08.2015 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ПП «Таможенка» на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості в сумі 14872,20грн.

04.10.2016 року за вказаним виконавчим провадженням винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

При першому надходженні вказаного виконавчого листа на виконання, 02.06.2014 року постановою головного держвиконавця був накладений арешт та майно боржника.

21.11.2016 року при виході за юридичною адресою ПП «Таможенка» (вул. Молодіжна (Комсомольська) буд. 4, м. Енергодар, боржника за вказаною адресою не виявлено.

02.12.2016 року на юридичну адресу боржника направлено вимогу про явку до відділу для надання пояснень щодо несплати заборгованості та виконання судового рішення, однак боржник до відділу ДВС не зявився, будь-яких пояснень не надав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Згідно ч.2 та п.5 ч.1 ст.6 зазначеного закону, громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, і якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Тобто, дія зазначеного Закону стосується лише громадян України.

Крім того, з аналізу вище зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання. Ухилення означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. При чому наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В поданні, головний державний виконавець зазначає, що не є можливим встановити громадянство боржника та доказів того, що боржник є громадянином України, представником ВДВС не додано.

Крім того, відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

В матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У звязку з тим, що відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Крім того, судом встановлено, що в порушення вимог ст. 377-1 ЦПК України подання не погоджене начальником відділу ДВС.

Таким чином, суд вважає подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач- ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов`язань,- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. О. Вільямовська