Справа № 663/163/16-ц
Провадження № 2/663/12/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Артеменка А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що з 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, спільний сімейний бюджет, вважали повноправними чоловіком і дружиною з правами і обов'язками по відношенню один до одного. Друзі, знайомі, сусіди та родичі знали їх як чоловіка і дружину, з деякими дружили сім'ями, разом відзначали сімейні свята, виїздили на відпочинок. Виходячи із вказаного, вважає, що на них розповсюджуються положення ст.3 СК України, за якою сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім'ї народилася донька ОСОБА_2 ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована разом з померлим за адресою: АДРЕСА_1, з 17.12.2003 по 09.06.2010, та здійснювала його поховання, що також зазначено в рішенні Скадовського районного суду та Апеляційного суду Херсонської області. Посилаючись на п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України просить визнати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 дійсним та визнати факт проживання однією сім'єю з 2002 року по день смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_4 було з'ясовано, що будинок, в якому вони проживали по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, колишній дружині померлого, яка придбала цей будинок в радгоспі «Молодіждний» за договором купівлі-продажу від 12.08.1992. На час придбання будинку ОСОБА_5, до складу домоволодіння входили: будинок літ. «А», сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Д», водопровід, туалет-душ, огорожа. Під час сумісного проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_4 ними, за рахунок спільної праці та спільних коштів, було здійснено поліпшення, збільшено загальну та житлову площу, проведено капітальний ремонт, добудовано прибудови. Станом на 11.04.2013 на земельній ділянці було розташовано: будинок літ. «А», сарай літ. «Б», сарай з підвалом літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л», водопровід №1, огорожа №4-8, прибудова літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», , сараї літ. «Ж, Г, Д, З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л», залишаються недобудованими, мають статус незавершеного будівництва зі ступенем готовності 96%, оцінка незавершеного будівництва в позасудовому порядку сторонами не проводилась, в експлуатацію дані приміщення не здано, право власності на них не зареєстровано. Вказану обставину вважає підставою для стягнення з відповідачки компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, за рахунок яких здійснювалась реконструкція будинку у період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у цивільному шлюбі. Посилаючись на ч.3 ст.331 ЦК України, постанову ВСУ від 25.12.2013 №6-135цс13, ст.74 СК України, постанову Пленуму ВСУ від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», вважає наявним підстави для стягнення з відповідача 1/2 частини вартості будівельних матеріалів. Посилаючись на ч.2 ст.1223, ст.1261 ЦК України, просить визнати 1/2 частину компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт за єдиною спадкоємицею, дочкою померлого ОСОБА_2

За життя, з 1997 по 1999 рік ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 гроші, загальною сумою 3300 доларів США, що підтверджується розписками. Метою передачі грошей була купівлі-продаж будинку по АДРЕСА_1. Але сторонами договірні зобов'язання виконані не були, що встановлено у судових рішеннях. Посилаючись на ст.1218 ЦК України, просить включити до спадкової маси гроші у сумі 3300 доларів США по курсу НБУ на день розрахунку, сплачену померлим колишній дружині ОСОБА_3, та стягнути з відповідача суму повернення за розрахунок будинку у вказаному розмірі.

Крім того, позивачі вважають, що відшкодуванню підлягає і моральна шкода, оскільки вони зазнали глибоких душевних страждань через їх примусове виселення відповідачем з будинку, в якому позивачі проживали разом з померлим ОСОБА_4 також вказали на позбавлення відповідачем ОСОБА_2 спадкового майна, та на необхідність у зв'язку з діями відповідача винаймати житло, змінити спосіб життя. Посилаючись на ст. 440-1 ЦК УРСР, яка підлягає застосуванню за аналогією права через неврегульованість питання розміру відшкодування моральної шкоди у ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі не менше п'яти мінімальних заробітних плат, тобто не менше 6890 грн. кожному. Зважаючи на глибину моральних страждань позивачів та ступінь вини відповідача, вважає адекватним розмір відшкодування моральної шкоди по 10 000 грн. кожній особі, тобто 20 000 грн.

Просить встановити факт проживання однією сім'єю з 2002 по 2012 рік між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_1; визнати спільною сумісною власністю суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт щодо прибудов літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Ж, Г, Д, З», навісу літ. «Е», туалету літ. «І», душу літ. «Л» та визнати права власності позивачки ОСОБА_1 на 1/2 частину грошових коштів; включити до спадкової маси 1/2 частини суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт щодо вказаного майна, належних ОСОБА_4, та визнати за позивачкою ОСОБА_2, як єдиною спадкоємицею, право власності на належну ОСОБА_4 частину грошових коштів у порядку спадкування; стягнути з відповідачки на користь позивачів в рівних частках по 1/2 суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт щодо вищевказаного майна; включити до спадкової маси кошти у сумі 3300 доларів США по курсу НБУ на день виплати та стягнення з відповідачки цієї суми; а також стягнути з відповідачки кошти у сумі 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивач, представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили викладені в позові обставини, заявлені вимоги уточнили, надавши 22.11.2016 відповідну заяву, просили встановити факт проживання однією сім'єю з 2002 по 2012 рік між померлим ОСОБА_4 і ОСОБА_1; визнати спільною сумісною власністю суму компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт в основній будівлі житлового будинку літ. «А», прибудові літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», сараях літ. «Ж, Г, Д, З», навісі літ. «Е», туалеті літ. «І», душі літ. «Л», огорожах №4-8; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошових коштів; включити до спадкової маси 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт в основній будівлі житлового будинку літ. «А», прибудові літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Ж, Г, Д, З», навісі літ. «Е», туалеті літ. «І», душі літ. Л», огорожах №4-8, належних ОСОБА_4; визнати за донькою, ОСОБА_2, як єдиною спадкоємицею право власності на належну ОСОБА_4 частину грошових коштів у порядку спадкування; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт у вказаних будівлях і спорудах у розмірі 151 052,50 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт у вказаному нерухомому майні у розмірі 151 052,50 грн.; включити до спадкової маси 3 300 доларів США, що складає 85 4378,00 грн. по курсу НБУ станом на 29.09.2016; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2, 3 300 доларів США, що складає 85 437 грн. по курсу НБУ станом на 29.09.2016 в якості спадкового майна; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_1, грошову компенсацію 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів судові витрати загальною сумою 14 168,88 грн.

Представник відповідача адвокат Зіновкіна О. П. в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, в яких вказала на необґрунтованість та недоведеність вимог позивачів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, сімейних, земельних чи інших прав.

Заявляючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, позивач посилається на довідки видані селищною радою та рішення судів.

Так, згідно довідки Лазурненської селищної ради Скадовського району від 13.12.2012, виданої на підставі депутатського акту, ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, з 2002 року та здійснювала його поховання (т.1 а.с.13).

Крім того, Лазурненською селищною радою на підставі домової книги була видана довідка, відповідно до якої ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 дійсно проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, з 17.12.2003 по 09.06.2010 (т.1 а.с.13зв.).

З даних паспорта ОСОБА_1 вбачається, що з 17.12.2003 по 09.06.2010 мала зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.6).

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 04.08.2014 у справі №663/3526/13-ц на підставі довідки виконкому Лазурненської селищної ради від 14.11.2012, також рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04.11.2014 у цій же справі встановлено, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, був прописаний та проживав в АДРЕСА_1, і на день смерті з ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_8, 1928 р. н., його мати (т.1 а.с.16, 20).

Як вбачається з наведених документів, вони містять суперечливі відомості про осіб, які спільно проживали з ОСОБА_4, зокрема на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з тим, в судовому засіданні сторони пояснювали та не заперечували, що судом було розглянуто справу за позовом ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_2 з будинку по АДРЕСА_1. Вказаний факт суд розцінює як підтвердження спільного проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на час його смерті у спірному будинку, у зв'язку з чим вони залишились проживати в тому будинку і після смерті ОСОБА_9, звідки були виселені.

Щодо дати початку спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Таким чином, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

На підставі положень ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Тобто, вимога про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_4 у період з 2002 року по 01 січня 2004 року підпадає під застосування Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 р.), нормами якого чітко визначена реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому, зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Таким чином, вимога ОСОБА_1 в цій частині не підлягає задоволенню. Разом з тим, підлягає встановленню факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тобто, позивач ОСОБА_1 відповідно до вказаної норми закону відноситься до спадкоємців четвертої черги.

Щодо визнання спільною сумісною власністю сум компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, включення їх до спадкового майна та стягнення з відповідача на користь позивачів, в тому числі в порядку спадкування, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на певні об'єкти є набуття спадкодавцем зазначеного права у порядку, встановленому законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок по АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3

Судом встановлено та підтверджується судовими рішеннями в інших справах, що між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існувала домовленість щодо відшкодування вартості будинку з подальшим переходом права власності до ОСОБА_4 Разом з тим, померлий ОСОБА_4, передавши на виконання домовленості ОСОБА_3 частину грошей, будь-яких дій щодо належного оформлення набуття будинку у власність не здійснив. Як вбачається з розписок, останній платіж ОСОБА_4 здійснив у 1999 році, після чого жодних дій щодо оформлення переходу права власності або повернення сплачених коштів не вчиняв. Така поведінка свідчить про відсутність претензій до ОСОБА_3 з боку померлого ОСОБА_4, який протягом тривалого часу (з моменту останньої сплати коштів і до смерті) ніяких вимог, в тому числі щодо повернення сплачених коштів, до ОСОБА_3 не заявляв.

Таким чином, вимога про включення до спадкової маси коштів, сплачених ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, що протягом проживання по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 здійснював ремонт будинку, будував надвірні споруди.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що коли ОСОБА_4 був одружений вперше, після розлучення дружина поїхала з села; ОСОБА_4 сплачував їй кошти за будинок, він також був при передачі грошей. Коли ОСОБА_4 почав проживати з позивачкою, вони вирішили здійснити у будинку перепланування, добудувати будівлі. Гроші у ОСОБА_4 були і від продажу його матір'ю будинку, яка проживала з ними, а гроші від продажу будинку вклали в ремонт та будівництво. Він брав участь у будівництві, допомагав, у зв'язку з чим йому відомо, що купували цемент, камінь, пісок тощо, все необхідне для будівництва. Також він віддав свої старі вікна, коли замінив на нові у своєму будинку. Також допомагав у зварювальних роботах щодо опалення. Також зварював ворота, хвіртку, лавку. Робив це безкоштовно, по-товариські. Натомість, ОСОБА_4 також йому допомагав, як-то штукатурив відкоси на вікнах, за що він і віддав старі вікна. Також допомагав будувати сараї. У будівництві ще допомагав ОСОБА_12, спеціальних робочих не наймали, робили все самі, ОСОБА_1 також допомагала, носила пісок. Почали будівництво приблизно 7-8 років тому.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що товаришував з ОСОБА_4, який сплатив ОСОБА_3 кошти за половину будинку по АДРЕСА_1. Після розлучення він проживав з матір'ю по АДРЕСА_2, а потім незадовго до того, як почав проживати з ОСОБА_1 повернувся у будинок по АДРЕСА_1. З ОСОБА_1 проживали разом приблизно з 2002 року. Він допомагав у будівництві приміщень для відпочиваючих, та ремонті будинку. Йому відомо, що купували частину шиферу, пісок, цемент, ракушняк, труби. ОСОБА_1 допомагала у цих роботах.

Відповідно до висновку експерта №16/337 від 13.06.2016 кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних у будинку літ. А» по АДРЕСА_1 в цінах станом на 13.06.2016 з урахуванням фізичного зносу - 27 064 грн., в тому числі матеріалів - 15 587 грн.; кошторисна вартість будівництва прибудови літ. «а-3», сараїв літ. «Ж, Г, Д, З», навісу літ. «Е», туалету літ. «І», душу літ. «Л» за вказаною адресою з урахуванням фізичного зносу станом на 13.06.2016 становить 109 366 грн., в тому числі матеріалів - 83 512 грн.; кошторисна вартість будівництва огорожі №4-8 за цією ж адресою в цінах на 13.06.2016 з урахуванням фізичного зносу становить 36 448 грн., в тому числі вартість матеріалів - 29 686 грн. (т.2 а.с.22).

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 07.09.2016 № 68, вартість ремонтних робіт, в тому числі вартості матеріальних ресурсів, основної будівлі літ. «А» по АДРЕСА_1, згідно переліку робіт за матеріалами цивільної справи становить 68 394 грн., в тому числі вартість матеріальних ресурсів становить 38 548 грн.; загальна вартість ремонтних робіт будівель за вказаною адресою становить 183 389 грн., в тому числі вартість матеріальних ресурсів - 116 375 грн.; вартість будівництва огорожі №№4, 5, 7 за вказаною адресою становить 44 077 грн., в тому числі вартість матеріальних ресурсів - 32 727 грн.; вартість будівництва огорожі №№6, 8 - 6 245 грн., в тому числі матеріальних ресурсів - 3 872 грн. (т.2 а.с.148).

Як вбачається з довідки Скадовського БТІ прибудова літ. «а-3», до ж/б літ. «А», сараї літ. «Ж, Г, Д, З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л» побудовано самовільно (інв.справа №991, а.с.32).

Як встановлено в судовому засіданні, усі ремонтні роботи, будівництво надвірних споруд і будівель ОСОБА_4 здійснював без погодження з власником будинку, власними коштами та на власний розсуд.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові, лежить саме на позивачеві.

У справі відсутні належні та допустимі докази купівлі матеріалів, необхідних для проведення ремонту та будівництва, а не безоплатної передачі іншими особами, їх переліку та кількості, час придбання, спільність коштів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо придбання цих матеріалів.

Крім того, суд звертає увагу, що померлий ОСОБА_4 за період після проведення ремонтних робіт та будівництва не звертався до відповідача з питання відшкодування здійснених ним витрат, при цьому, під час судового розгляду сторонами не заперечувалося, що ОСОБА_3 разом з сином приїздила в гості влітку на відпочинок, проживала п у будинку по АДРЕСА_1. Таку поведінку ОСОБА_4 суд розцінює як відсутність матеріальних претензій до ОСОБА_3, що свідчить про відсутність порушень його прав з боку останньої.

З огляду на викладене, доводи позивача не знайшли своє підтвердження, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю сум компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, включення їх до спадкового майна та стягнення з відповідача, не можна вважати такими, що ґрунтуються на законі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є недоведеними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем майнових прав позивачів, а також за життя померлого ОСОБА_4

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, на підставі ст.88 ЦПК України, роз'яснень, викладених у постанові Пленуму ВСС України №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. як за вимогою немайнового характеру, в частині, яка задоволена судом.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 нам користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя К. М. Шульга

Повний текст рішення

виготовлено 20.01.2017