У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 28 лютого 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Одесі та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-501/0305/2008. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 600 тис. доларів США, а останній зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого остання поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № ML-501/0305/2008.

У порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 серпня 2012 року його заборгованість складає: за кредитом - 4 363 388 грн 53 коп., за відсотками за користування кредитом - 247 378 грн 63 коп., пеня за прострочення виконання зобов'язань - 110 168 грн 48 коп., всього - 4 720 935 грн 64 коп.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 4 720 935 грн 64 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року, позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № ML-501/0305/2008 в сумі 4 720 935 грн 64 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 4 363 388 грн 53 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 247 378 грн 63 коп., пені за прострочення виконання зобов'язань - 110 168 грн 48 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення попередніх судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення попередніх судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що вимоги банку щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, відсотків та пені є підставними, ґрунтуються на вимогах закону та відповідають матеріалам справи.

Також, в матеріалах справи наявна заява представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи та копія довіреності на представництво інтересів ОСОБА_2, якою, зокрема, уповноважено її представника подавати позовні заяви та вчиняти від її імені всі процесуальні дії у справах в усіх судах загальної юрисдикції.

За таких обставин доводи касаційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що їй не було відомо про розгляд справи в судах попередніх інстанцій є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків попередніх судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова