Справа № 536/2013/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області, Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування посилаючись, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3, якому належав житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1. Вона являється спадкоємцем його майна за законом, але 20 грудня 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Олійник Л.М. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач Салівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується випискою про відстеження пересилання поштових відправлень.

Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засіданні свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність.

Третя особа Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим 12 березня 2005 року Виконкомом Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 10.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася ОСОБА_1.

Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 59984063.

20 грудня 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши її законні права і інтереси, які необхідно поновити.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідки виконкому Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23 листопада 2016 року за № 1117 на підставі запису погосподарської книги № 5 за особовим рахунком НОМЕР_2 ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, 1965 року забудови.

Згідно технічного паспорта виданого 08 грудня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», сараю літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Г», убиральні літ. «Д», трубопроводу літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2, інвентаризаційна вартість якого становить 50 118 грн.

Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена відповідно до довідки Комунального господарства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 14 грудня 2016 року № 61/4867.

Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, тому ОСОБА_1 набуває на нього право власності в порядку спадкування.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Керуючись ст. ст.10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», сараю літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Г», убиральні літ. «Д», трубопроводу літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя С. М. Клименко