Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

при секретарі Голота О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

До Літинського районного суду Вінницької області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначає, що 10.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики, згідно якого відповідач отримав у позивача грошові кошти в позику в сумі 80 000 доларів США і зобов'язався повернути позику в повному обсязі до 10.08.2019 року. Між ними було досягнуто згоди про сплату позики щомісячними частинами як рівними та і не рівними частинами (на вибір відповідача). Однак на сьогоднішній день, а саме починаючи з грудня 2015 року відповідач вже тривалий час не платить позику взагалі. Станом на 25.07.2016 року неповернута сума позики складає 80 000 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ (24,81/1 станом на 25.07.2016 року) 1984800 гривень. За час користування позикою відповідач жодного разу не сплачував процентів, а тому їх розмір за період з 10.08.2014 року по 25.07.2016 року складає 39856,44 доларів США еквівалентно 988838,28 гривень. Сума 3% річних за період з 01.01.2016 року (враховуючи виникнення прострочення з грудня 2015 року) по 25.07.2016 року складає 1361,10 доларів США еквівалентно 33768,89 гривень. Під час судового розгляду ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог і просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти за договором позики в сумі 2699145,42 гривень, що складається з 1862994,59 гривень борг за позикою, 799707,70 гривень проценти за користування позикою, 36443,13 гривень 3% річних відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що ОСОБА_2 в 2014 році позичив у нього 80 000 доларів США, про що ними було укладено договір позики, який ними було підписано. Відповідач не виконує свого обов'язку по поверненню коштів та відсотків за користування, тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просить позов задовільнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Суду пояснив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики 10 серпня 2014 року. Позивач зі своєю сторони виконав умови договору, передав ОСОБА_2 грошові кошти обумовлені обумовлені в договорі. Відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань та не повертає кошти. Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача борг за договором позики.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позову не визнали, просять в задоволенні позову відмовити. Суду надали заперечення проти позову та копію аркушу паперу, на якому містяться дати, суми грошових коштів та підписи. Суду пояснили, що на зазначеному аркуші папері відображено інформацію, згідно якої ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 кошти на погашення згідно договору позики. Крім зазначили, що позов є передчасним, оскільки в договорі у п.2 передбачено, що кошти ОСОБА_2 зобов'язується повернути до 10 серпня 2019 року, а тому строк повернення коштів ще не настав, і їх довіритель має час для повного повернення коштів. Вважають, що оскільки їх довіритель частково повертав кошти ОСОБА_1 згідно договору позики та не настав кінцевий строк їх повернення, тому за таких підстав в задоволенні позову просять відмовити.

Із копії договору позики від 10.08.2014 року (а.с.3) судом встановлено, що ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 кошти в сумі 80 000 доларів США на період до 5 років і зобов'язується повернути їх до 10 серпня 2019 року, що підтверджено їх підписами, також позичальник має право повертати кошти як рівними та і не рівними частинами. Із копії аркушу паперу (а.с.36) встановлено, що в ньому зазначені дати, суми коштів, підписи та дати отримання коштів. Із копії Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.39) видно, що 15.07.2014 року на підставі свідоцтва про право власності від 12.05.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1. Із копії Інформації Державного земельного кадастру (а.с. 223) судом встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0736 га в АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються помісячно до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем) у строк та в поярдку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК Ураїни, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову сум відповідно до ст..625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ст..ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що дійсно 10.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики 80 000 доларів США строком на 5 років та кінцевим терміном повернення 10.08.2019 року. Також судом встановлено, що відповідач частково повертав позичені кошти, що підтверджено відомостями відображеними на аркуші, який міститься в матеріалах справи (а.с.36).

Факт часткового повернення коштів згідно договору позики, позивач ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні.

В судовому засіданні, під час розгляду позивач ОСОБА_1 подав заяву про залишення без розгляду позову в частині стягнення відсотків за користування позикою та 3 % річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, яку було ухвалою суду задоволено і позов в цій частині залишено без розгляду.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 також подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельну джіялнку належну відповідачу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 за наступних підстав, оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір позики укладено строком на 5 років - до 10.08.2019 року тобто строк його виконання ще не настав і відповідач частково повертає суму позики тим самим не заперечує щодо повернення решти суми позики.

Вирішуючи питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належному відповідачу ОСОБА_2, суд вважає , що заява до задоволення не підлягає, оскільки суду не надано доказів, що відповідач намагається його відчужити, а також те, що він ухиляється від виконання договору.

На підставі ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 256 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на нерухоме майно належного ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до апеляційного суду Вінницької області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Желіховський Віктор Миколайович