№2-з/638/83/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого, судді: Руднєвої О.О.

при секретарі: Гребінник А.Ю.

розглянувши заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності.

В обґрунтування позову посилається на те, що 10 січня 2006р. ним, ОСОБА_3 та ВАТ «Трест Житлобуд-1» укладено договір №04/27-33 пайової участі в будівництві житлового будинку (надалі Договір).

Предметом Договору є двокімнатна квартира №261 за адресою: пр.Перемоги, 66-Д в м.Харкові.

Відповідно п.2.4 Договору ОСОБА_3, ОСОБА_1 прийняли на себе зобовязання сплатити вартість комплексу робіт з будівництва квартири в сумі 59464,50 дол. США. ОСОБА_3 повинна була внести 50% вартості квартири до 15.05.2007р. ОСОБА_1 вносить залишок 50% від вартості квартири щомісяця рівними частинами до 01.12.2008р.

22 жовтня 2008р. ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ВАТ «Трест Житлобуд-1» підписано акт звірки взаєморозрахунків, який свідчить про виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань згідно Договору.

Як зазначає ОСОБА_1, грошові кошти, які сплачено ним за 1/2 квартири, належали йому особисто та перебували у нього в повній сумі на момент виникнення зобовязання перед ВАТ «Трест Житлобуд-1».

15 вересня 2007р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_3, укладено шлюб. ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_2.

20.04.2010р. виконавчим комітетом прийнято рішення від 20.04.2010р. №82/71 про видачу свідоцтва про право власності на квартиру №261 загальною площею 70,9 кв.м., розташовану за адресою: м.Харків, пр.Перемоги 66-Д, на імя ОСОБА_3 та нею отримано свідоцтво про право власності.

29.06.2011р. ОСОБА_3 оформила договір дарування квартири №261 загальною площею 70,9 кв.м., розташованої за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, 66-Д, на імя ОСОБА_2

Не зважаючи на оформлення права власності на імя ОСОБА_2, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 ніколи не оспорювали факт сплати ОСОБА_1 за особисті кошти 1/2 вартості квартири та наявність його права на зазначену частку.

В червні 2014р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали до квартири 261 за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, 66-Д.

З моменту оформлення права власності на квартиру 261 за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, 66-Д, ОСОБА_1 сплачував комунальні послуги.

В листопаді 2015р. ОСОБА_1 покинув зазначену квартиру. ОСОБА_2 з дітьми залишилась проживати в зазначеній квартирі.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.12.2015р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набуло законної сили 15.12.2015р.

13 липня 2016р. ОСОБА_2 разом із дітьми виїхала до Автономної Республіки Крим строком до 01 вересня 2016р. Однак до теперішнього часу вона разом з дітьми не повернулась.

Як зазначено ОСОБА_1 йому стало відомо, що ОСОБА_2 має намір продати квартиру.08 січня 2017р. до квартири № 261 за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, 66-Д вселились невідомі особи, у звязку із чим їх знаходження в квартирі може призвести до пошкодження або знищення квартири та майна, що знаходиться в ній. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2, може умисно дозволити реєстрацію місця проживання стороннім особам в квартирі, враховуючи, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано на імя, що також порушуватиме його права.

Суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 ЦПК України, позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

З огляду на наведене, враховуючи, що між сторонами виник спір, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, та вважає, що необхідно забезпечити позов шляхом накладання арешту на нерухоме майно та заборонити вчиняти певні дії.

Керуючись ст.ст.151-154 ЦПК України,

СУД УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру №261 за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, 66-Д, що зареєстрована на праві власності на імя ОСОБА_2, 16.06.1985р.н., адреса реєстрації: АДРЕСА_2,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Заборонити здійснення реєстрації місця проживання будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_2.

Заборонити будь-яким особам, за виключенням: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, користуватися квартирою №261 за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, 66-Д.

В іншій частині в задоволення заяви відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Департаменту реєстрації Харківської міської ради Центр надання адміністративних послуг та до відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом 3 (трьох) років.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу, після її виконання, негайно надіслати відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя: Руднєва О.О.