АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/402/16-ц Номер провадження 22-ц/786/385/17Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на заочне рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" про визнання недійсним договору та стягнення коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати договір фінансового лізингу № 003780 від 14 квітня 2016 року, укладений між ним і ТОВ "Лізингова компанія "ВАШ АВТО", недійсним та стягнути з відповідача на його користь сплачені позивачем грошові кошти у сумі 153 200 грн.

В обґрунтування позову вказував, що укладений договір не відповідає закону щодо предмету договору, містить істотний дисбаланс стосовно прав та обов'язків лізингодавця та лізингоодержувача, нотаріально не посвідчений, містить несправедливі умови.

Заочним рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано договір фінансового лізингу №003780 від 14.04.2016 року, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО», недійсним; стягнуто з ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 153 200 гривень. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2016 року заяву ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми спеціального закону, які регулюють цивільно-правові відносини, які виникають із договорів фінансового лізінгу, що свідчить про неповне встановлення судом, фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14.04.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш Авто" укладено договір фінансового лізингу № 003780, згідно умов якого відповідач зобов'язався придбати предмет лізингу у власність та передати його на умовах фінансового лізингу у користування ОСОБА_2, а він зобов'язувався сплачувати лізингові та інші платежі по договору (а.с. 17-22).

Згідно п.1.1. Договору предметом лізингу є транспортний засіб, а саме транспортний засіб трактор Беларус - МТЗ-892 (а.с.17)

14 квітня 2016 року ОСОБА_2 сплачено адміністративний платіж у розмірі 102 700 грн. та платіж в сумі 50 500 грн., що підтверджується наявною у справі квитанцією, із зазначенням призначення платежу «згідно договору фінансового лізингу №003780 14.04.2016 р.» (а.с. 23).

27.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про відкликання згоди на укладення договору лізингу від 14 квітня 2016 року та повернення сплачених коштів в зв'язку з тим, що йому не переданий трактор (а.с.24,25).

14.04.2016 року ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» письмово повідомила позивача, що договір буде розірваний згідно статті 12 п.12.1. умов договору (а.с.26).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дав їм правильну юридичну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, при цьому суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, з якими закон пов'язує недійсність оспорюваного договору лізінгу.

Згідно ч.1 ст.806 ЦК України договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 статті 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Пунктом 1.2 договору визначено, що вартість предмета лізингу на момент укладення даного договору зазначається у даному договорі, розмір авансового платежу вказується у договорі та в додатку № 1, який є невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 1.3 договору, лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.1.7 договору, предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця Адміністративного платежу, Авансового платежу та Комісії за передачу предмету Лізингу, у разі наявності, сплати різниці (а.с.7 зворотна сторона).

В пункті 8.2 договору визначено вартість предмета лізингу на момент укладення договору, що становить 195 73,64 доларів США. Згідно обмінного курсу долара США до української гривні гривневий еквівалент вартості предмета лізингу на дату укладання цього договору становить 505 000 грн. з ПДВ.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 відсотків від вартості предмета лізингу зазначеного у даному договорі та у специфікації.

Пунктом 9.2 договору визначено, що лізингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж на умовах викладених в договорі впродовж 12 місяців з моменту підписання даного Договору, платежами, які визначені в додатку №1 Договору.

Відповідно до п.9.7 договору кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції, зараховуються у наступному порядку: адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізингу.

Згідно п.10.1 договору розмір щомісячних лізингових платежів розраховується наступним чином: вартість предмета лізингу помножена на коефіцієнт.

Пунктом 10.3 передбачено, що на момент укладання договору сторонами визначено розмір щомісячного лізингового платежу, що складає 304,72 долари США, що за курсом до української гривні становить 7861,78 грн. Також, вказаним пунктом договору передбачено, що у випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобов'язані підписати додаток № 3 до даного договору, що встановлює графік сплати лізингових платежів або план відшкодування.

Крім того, п. 12.1 договору передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Судом першої інстанції також встановлено, що предмет лізингу не був переданий позивачу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст.18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п.2,3 ч.3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону).

З оскаржуваного договору вбачається, що в ньому виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, договором встановлено, що розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися, проте формули перерахунку не передбачено. Такі умови суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно пункту 1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо.

Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Як із договору, так і додатків до нього вбачається, що відомості про продавця взагалі відсутні, його найменування та місце знаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Окрім того, згідно п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 11-1 ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що договір фінансового лізингу №003780 від 14.04.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО»», нотаріально посвідчено не було.

Наведені вище висновки по встановленим обставинам узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року, висловленою ним у справі № 6-2766.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Доводи апеляційної скарги, не підтверджуються матеріалами справи, так як колегією суддів встановлено, що суд виконав вимоги ст.212 ЦПК України та обґрунтовано відповідно до ч.3 ст.215 ЦПК України навів мотиви з яких він взяв до уваги одні докази та відхилив інші.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи та дав їм належну правову оцінку, об'єктивно оцінив докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, ст.307, ст.308, ст.315, ст.319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО" відхилити.

Заочне рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді : П.С.Абрамов

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов