У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана», треті особи: Реєстраційна служба Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, відділ Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області

від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області

від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 22 травня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» (далі - ТОВ «Украгроінвест Холдинг») та ОСОБА_4 укладено договір оренди належної останньому на праві власності земельної ділянки площею 2,95 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, терміном на п'ять років.

Договір зареєстровано 01 жовтня 2006 року у Державному реєстрі земель Ружинської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 08.

22 грудня 2009 року між ними укладено додаткову угоду про продовження строку дії договору до 10 років, яка зареєстрована 25 грудня 2009 року у Державному реєстрі земель Ружинської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 57.

Посилаючись на те, що 01 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та приватним акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (далі - ПрАТ «ТАКО») укладено договір оренди спірної земельної ділянки, вважає правочин таким, що порушує права та інтереси товариства, у зв'язку з чим просив суд визнати його недійсним із скасуванням державної реєстрації.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області

від 11 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року, позов задоволено частково.

Ухвалено визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 01.08.2014 р. між ОСОБА_4 та ПрАТ «Технологічна аграрна компанія» на земельну ділянку площею 2,95 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначена до ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15 червня 2004 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «Технологічна аграрна компанія» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного судуі ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що при укладенні 22 травня 2006 року договору оренди спірної земельної ділянки та додаткової угоди до нього від 25 грудня 2009 року сторони (ОСОБА_4 та ТОВ «Украгроінвест Холдинг») досягли згоди з усіх істотних умов договору, після чого було здійснено його державну реєстрацію.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_4 під час дії договору оренди від 22 травня 2006 року та додаткової угоди до нього від 25 грудня 2009 року, продовжуючи отримувати орендну плату від позивача, 01 серпня 2014 року уклав з ПрАТ «ТАКО» договір оренди, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання оспорюваного правочину недійсним, оскільки на час його укладення та державної реєстрації був чинним договір оренди від 22 травня 2006 року та зазначивши, що постанова окружного адміністративного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року, якою визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію договору оренди від 22 травня 2006 року та додаткової угоди до нього (на яку посилається відповідач як на підставу недійсності правочину) не існувала.

Вирішуючи спір в частині вимог про скасування державної реєстрації спірного правочину, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку прийняття та розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення змін про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав не нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України того ж дня за № 1429/20167, повноваження щодо скасування державної реєстрації договору оренди належать державному реєстратору, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області

від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області

від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана