Справа № 342/880/16-ц
Провадження № 22-ц/779/121/2017
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І. Г. І.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Городенківського районного суду від 09 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 64143,46 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору від 19.11.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4552,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 20.07.2016 року заборгованість за кредитом становить 64143,46 грн., з яких 1962,47 грн. - заборгованість за кредитом; 1,34 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 58649,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 3030,64 грн. - штраф (процентна складова), позивач просив стягнути вказану суму боргу з відповідача.

Рішенням Городенківського районного суду від 09 листопада 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» на дане рішення подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду про недоведеність даного позову з тих підстав, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості не містить відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування заборгованості, строки виникнення заборгованості за кожним платежем за період з 19 серпня 2013 року до 20 липня 2016 року та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку.

Відповідач ОСОБА_2 не скористалася наданими їй цивільним процесуальним законодавством правом брати участь у судових засіданнях, подавати заперечення щодо заявленого до неї позову.

З огляду на зазначене, апелянт вважає, що спору між банком та ОСОБА_2 щодо розрахунку та визначеної ним заборгованості не існує.

Розрахунок заборгованості і визначений банком розмір заборгованості відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України вважається визнаний відповідачкою ОСОБА_3, відтак розмір заборгованості не підлягав доказуванню банком.

Суд при винесенні рішення не зазначив які саме відомості відсутні у наданому банком розрахунку заборгованості, що не дозволили суду перевірити вірність нарахувань й при цьому не зобов»язав банк надати інший розрахунок із зазначенням зрозумілих для нього критеріїв, і довести таку вимогу до банку шляхом постановлення і направлення на його адресу відповідної ухвали.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвалене судом рішення відповідає зазначеним вимогам з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № IFХRR011820206 від 19.11.2008 року ОСОБА_2 19.11.2008 року отримала кредит у розмірі 4552,72 грн. на строк 10 місяців з 19.11.2008 р. по 19.09.2009 р. на придбання товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначений кредит отримала на умовах, зазначених в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (стандарт).

Позивачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому в вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звертався в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором № IFХRR011820206 від 19.11.2008 року станом на 27.08.2013 р. в сумі 60181,11 грн.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2013 року в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Із змісту зазначеного рішення суду вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пред»явив позов про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка станом на 27.08.2013 року становила 60181 грн. 11 коп.

Суд дійшов висновку, що надані позивачем «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) підписані тільки головою правління ПАТ КБ «Приватбанк», вони не мають реквізитів, відсутня дата їх складання та погодження сторонами кредитного договору. Крім того, названі Умови не містять жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від Заяви позичальника. Доказів того, що вказані Умови і є тими Умовами, які розуміла ОСОБА_2, підписуючи заяву позичальника, матеріали цивільної справи не містять».

Зазначене рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» у встановленому законом порядку не оскаржено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись з позовом до ОСОБА_2 у серпні 2016 року посилався на те, що заборгованість за кредитним договором станом на 20.07.2016 року становить 64 143,46 грн., з яких 1962,47 грн. - заборгованість за кредитом; 1,34 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 58649,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 3030,64 грн. - штраф (процентна складова).

Із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що сума боргу - 64143,46 грн. обчислена з часу видачі кредиту з 19.11.2008 року по час звернення з позовом до суду по 20.07.2016 року та включає борг в сумі 60181,11 грн. за період з 19.11.2008 року по 27.08.2013 року, щодо якого судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

При цьому слід зазначити, що розрахунок суми заборгованості не містить даних (деталізації по місяцях та роках) щодо нарахування суми заборгованості за період з 26.12.2013 року по 20.07.2016 року.

Згідно представленої на вимогу апеляційного суду виписки по рахунку ОСОБА_5 встановлено, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 133,75 грн. мало місце 19.08.2013 року з карти НОМЕР_1, а 26.12.2013 року відбулося автоматичне погашення простроченої суми боргу в сумі 24,75 грн.

Таким чином, з огляду на те, що рішенням Городенківського районного суду від 04 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором за пропуском строку позовної давності, то автоматичне погашення банком боргу після ухвалення судом рішення - 26.12.2013 року в сумі 24,75 грн. не дає підстав для висновку про визнання відповідачем боргових зобов»язань.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача є недоведеним та правильно відмовив у їх задоволенні.

Посилання апелянта на те, що відповідач ОСОБА_2 не скористалася наданими їй цивільним процесуальним законодавством правом брати участь у судових засіданнях, подавати заперечення щодо заявленого до неї позову та фактично не заперечила поданий позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитним договором - не заслуговують на увагу оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк», як позивач, у відповідності до вимог положень ст. 60 ЦПК України зобов»язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. На підставі поданих сторонами доказів суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та ухвалює рішення по суті спору.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Городенківського районного суду від 09 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

Г.П. Мелінишин