Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/4222/16 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/299/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року про виправлення описки по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 лютого 2016 року по 31 травня 2016 року (включно) в розмірі 14 519,70 грн. Стягнуто з ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року виправлено описки в рішенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2016 року.

Викладено 3 абзац описової частини рішення суду в наступній редакції: «29 серпня 2014 року її було звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, про що підприємством було видано відповідний наказ № 72-к.».

Викладено 2 абзац мотивувальної частини рішення суду в наступній редакції: «29 серпня 2014 року ОСОБА_3 було звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, про що підприємством було видано наказ № 72-к від 14 серпня 2014 року. (а.с. 7)».

Викладено 17 абзац мотивувальної частини рішення суду в наступній редакції: «Стороною відповідача не надано суду будь-якого належного чи допустимого доказу того, що підприємством вживаються залежні від нього заходи щодо належного виконання покладеного на нього зобовязання, а тому суд приходить до висновку, що повний розрахунок при звільненні ОСОБА_3 з підприємства не проведений з вини роботодавця».

Викладено 20 абзац мотивувальної частини рішення суду в наступній редакції: «Розмір середнього заробітку за термін затримки виплати заробітної плати з 01.02.2016 р. по 31.05.2016р. за розрахунком позивача становить: (21,90 грн. (середній заробіток за робочу годину) х 663 робочих годин) = 14519,70 грн.»

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду в частині викладення 17, 20 абзаців мотивувальної частини рішення, залишити викладення 3 абзацу описової частини рішення суду та 2 абзацу мотивувальної частини рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні були допущені описки, які підлягають виправленню в порядку ст. 219 ЦПК України, а саме:

- в абзаці № 3 описової частини рішення та в абзаці № 2 мотивувальної частини рішення - дата звільнення позивача з підприємства «14 серпня 2014 року», що є невірним, оскільки її було звільнено «29 серпня 2014 року», про що свідчить копія наказу № 72-к від 14 серпня 2014 року, додана до матеріалів справи (а.с. 7);

- в абзаці № 17 мотивувальної частини рішення прізвище позивача «ОСОБА_4О.», що є невірним, оскільки прізвище позивача «ОСОБА_3В.», про що свідчить копія паспорту СЮ № 096999, виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 11.07.2008р. на імя ОСОБА_3, додана до матеріалів справи (а.с. 4-5);

- в абзаці № 20 мотивувальної частини рішення питання щодо розрахунку середнього заробітку «(21,90 грн. (середній заробіток за робочу годину) х 663 робочих днів) = 14519,70 грн.», що є невірним, оскільки за розрахунком «(21,90 грн. (середній заробіток за робочу годину) х 663 робочих годин) = 14519,70 грн.», про що свідчить відповідний розрахунок, складний позивачем 03.06.2016р. (а.с. 10).

Виходячи з положень ст. 215 ЦПК України ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Враховуючи визначений ст.159 ЦПК України принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтовано лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Опискою вважається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання, а також неправильність в діях і висновках.

Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановлюється ухвала.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму ВС України N 14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі", вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред'явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено.

З матеріалів справи вбачається, що внесені судом виправлення стосувалися описок, допущених у описовій та мотивувальній частинах рішення.

Зміст резолютивної частини судового рішення при виправленні зазначених описок змінений не був.

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання щодо виправлення описки в 20 абзаці мотивувальної частини рішення суду за заявою ОСОБА_3 є безпідставними і матеріалами справи вони не підтверджуються.

Окрім того, вбачається, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року апеляційна скарга ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2016 року залишено без змін (а.с. 107-111).

Отже, законність рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2016 року та наведені у ньому арифметичні розрахунки перевірялися апеляційним судом Запорізької області в порядку апеляційного провадження та їм була надана відповідна правова оцінка.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги її не спростовують.

Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року про виправлення описки у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: