Справа № 202/7141/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (заінтересовані особи Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Державної фіскальної служби України, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №53»), -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначає, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходився виконавчий лист, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2/0202/4389/2014 від 26.02.2015 року про стягнення з Комунального підприємства "ЖЕП № 53 Дніпропетровської міської ради на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23283,60 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 4 січня 2016 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку з фактичним виконанням. З даною постановою він не згоден, оскільки юридична особа (боржник) під час нарахування доходу у вигляді середньої заробітної плати на підставі рішення суду за час вимушеного прогулу має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору з такого доходу, чого не було зроблено. У зв'язку з цим заявник просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 4 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та повернути виконавчий лист для подальшого виконання.

В судовому засіданні заявник свою скаргу підтримав.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена, заперечень проти скарги не надала.

Представник заінтересованої особи - Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 у судовому засіданні проти скарги не заперечувала, але вважала, що заявником обрано неналежний спосіб захисту.

Представник Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце судового розгляду, заперечень проти скарги не надав.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2014 року стягнуто з Комунального підприємства "ЖЕП № 53 Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23283, 60 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

На підставі вказаного рішення 26 лютого 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 2/0202/4389/2014, який пред'явлений стягувачем на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 4 січня 2016 року виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа було закінчено у зв'язку з фактичним виконанням.

Заявляючи в порядку статті 383 ЦПК України вимоги про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа для подальшого виконання, заявник посилається на те, що боржник не виконав функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору з його заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час вимушеного прогулу, у зв'язку з чим, на його думку, виконавче провадження закінчено передчасно.

Але з такими вимогами ОСОБА_1 суд погодитися не може, оскільки вони є необґрунтованими.

Законом України "Про державну виконавчу службу" № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року та Законом України Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Тобто, обов'язком державної виконавчої служби (державних виконавців) є примусове виконання рішень судів.

Згідно зі статтею 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 вказаної статті закріплені основні права та обов'язки державного виконавця, серед яких не передбачено здійснення державним виконавцем контролю за виконанням боржником функцій податкового агенту.

За змістом частини 8 статті 65 Закону № 606-ХІV у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Так, згідно п. 18.1 статті 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування (пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України).

Отже, роботодавець є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору та несе відповідальність за їх нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету.

Наведене свідчить, що справляння і сплата податків та інших обов'язкових платежів є обов'язками відповідно роботодавця та працівника.

Пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону № 606-ХІV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Між тим, заявником не було доведено, що державним виконавцем під час виконання рішення суду про стягнення на його користь з КП "ЖЕП" № 53 ДМР середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди були порушені його права.

Як встановлено судом, рішення суду виконано в повному обсязі в грудні 2015 року, що заявником не заперечується.

Отже, державним виконавцем правомірно було винесено 4 січня 2016 року постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням та підстави для скасування цієї постанови і повернення виконавчого документу для подальшого виконання відсутні, оскільки законом не передбачено отримання державним виконавцем підтвердження виконання боржником функцій податкового агенту, як і не було передбачено виконавчим документом обов'язку боржника виконати функцій податкового агенту.

Виходячи з наведеного, в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити. При цьому заявник не позбавлений права звернутися до суду безпосередньо з позовом про зобов'язання юридичної особи - боржника виконати обов'язки податкового агенту.

Керуючись ст. ст. 386-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (заінтересовані особи Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Державної фіскальної служби України, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №53») відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ю. Марченко