Провадження № 22-ц/780/1967/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 22.06.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступним: він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 15 серпня 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітніх синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також він є батьком двох малолітніх дітей ОСОБА_4, з якою у зареєстрованому шлюбі не перебував, а саме: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2011 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання їх синів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у розмірі 6000 грн., починаючи з 26.01.2011 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 25.06.2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за №930, він та ОСОБА_4 встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_12, а саме: у розмірі 1/6 частини від будь-якого доходу /заробітку/ платника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, або в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі - до його закінчення.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

25.06.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким його позов до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах було задоволено частково, зменшено розмір аліментів на утримання їх двох дітей за рішенням суду від 15.02.2011 року з 6000 грн. до 5900 грн. щомісячно.

Посилаючись на скрутне матеріальне становище та на зміну його сімейного стану, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_8 за рішенням суду від 25.06.2015 року, на утримання синів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 1/4 частини з усіх видів його заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 за рішенням суду від 27.07.2016 року на утримання дочки ОСОБА_13 до 1/8 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 за Договором про сплату аліментів від 25.11.2013 року на утримання сина ОСОБА_12 до 1/8 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати ту ухвалити нове про задоволення його позову в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи його позовної заяви, не надано належної оцінки наданим доказам по справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Вказана позиція відображена й у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обовязок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

В ході розгляду справи належних та допустимих доказів того, що після встановлення судом розміру аліментів у позивача змінився матеріальний або сімейний стан, як і доказів погіршення його стану здоровя, позивачем до суду представлено не було. Більшість обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, вже були неодноразово досліджені судами під час розгляду справ за позовами про стягнення аліментів та про зменшення їх розміру аліментів. Окрім наведеного, судом першої інстанції були критично оцінені посилання позивача на зміну його доходів у звязку з тим, що на даний час в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Креді ОСОБА_14» про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду по справі ще не прийнято. Не може вважатися таким доказом й наявність рішення суду щодо стягнення з позивача боргових коштів, оскільки жодного доказу фактичного виконання такого рішення та сплати таких кошів до суду представлено не було.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем його посилань на виникнення нових обставин з приводу зміни вже після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів його майнового, сімейного стану або стану здоровя, які б зумовлювали наявність передбачених законом підстав для зміни розміру аліментів. З наведеним висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та аргументованими. При цьому підстав для критичної оцінки висновків суду першої інстанції під час апеляційного перегляду справи позивачем представлено не було.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, відтак передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду при апеляційному розгляді колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_15