Справа №345/4270/16-ц
Провадження № 2/345/125/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Шмігель І.О.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калуша справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно, суд

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду в якому просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини та визнати його як такого, який має право на спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги, в розумінні ст. 1264 ЦК України, визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 28.10.2015 року, а саме, на садибний (індивідуальний) житловий будинок та господарські будівлі і споруди по вул.Франка,41 в с. Мостище Калуського району Івано-Франківської області.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2015 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Франка, 41 (колишня - XXVI з'їзду КПРС №39) в с.Мостище Калуського району Івано-Франківської області.

Дане домоволодіння належало ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлої 05.10.2005 року, яка була головою домогосподарства та власником згідно Свідоцтва про право особистої власності па жилий будинок від 21.01.1991 року. Чоловіка та дітей остання не мала. ОСОБА_4 являвся племінником ОСОБА_5, який постійно проживав та був зареєстрований в даному господарстві.

При житті ОСОБА_5 13.10.2003р. зробила заповіт, згідно якого, все належне їй на час смерті майно заповіла ОСОБА_4 Однак останній із заявами про оформлення спадщини за заповітом до нотаріуса не звертався, а продовжував проживати в спадковому домоволодінні, фактично вступивши в управління спадковим майном. Таким чином ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї тітки ОСОБА_5, померлої 05.10.2005 року.

23.04.2016 року позивач ОСОБА_2 подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки вважав, що в розумінні ч.З ст.1268 ЦК України прийняв її, так як після смерті ОСОБА_5, її рідна сестра Анастасія, не мала можливості доглядати за ОСОБА_4, оскільки проживала окремо разом зі своєю донькою ОСОБА_3 та не мала можливості надавати ОСОБА_4 будь-яку матеріальну допомогу. Позивач з дружиною добре знали родину ОСОБА_5, фактично перебували з ними в добросусідських відносинах, а також знали, що ОСОБА_4 потребує допомоги, тому допомагали їм. Вони почали спільно з ОСОБА_4 вести господарство, обробляти город, виконували різні роботи, дружина завжди готувала йому їсти, він фактично жив у них та ночував, позивач завжди купував йому необхідні ліки, також купував йому необхідний одяг. До дня смерті ОСОБА_4 28.10.2015 року, вони проживали з ним як одна сім'я майже 10 років. Позивач ОСОБА_2 здійснив його поховання та оплатив всі витрати на поховання ОСОБА_4

03.10.2016 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, однак приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_6 листом №585/01-30 від 03.10.2016 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не пред'явлено довідку Мостищенської сільської ради Калуського району в підтвердження місця відкриття спадщини; не встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5; відсутні підстави для закликання його до спадкування за законом.

Окрім позивача, спадкоємцем є двоюрідна сестра померлого ОСОБА_3, проте, вона не подавала заяви про прийняття спадщини та не заперечує: проти того, щоб позивач успадкував за померлим ОСОБА_4 жилий будинок по вул. XXVI з'їзду КПРС №39 (теперішня Франка, 41) в с. Мостище Калуського району. Також.вона може підтвердити той факт, що саме він зі своєю дружиною доглядали за ОСОБА_4 впродовж майже десяти років до дня його смерті та оплатили всі витрати на поховання.

Вважає, що наявні всі підстави для задоволення його позову і визнання за ним права власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_4 на підставі поданих ним документів.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив вищенаведене та просить позов задоволити.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про те, що позов визнає, а справу просить розглянути у її відсутності.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

В судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 2015 року помер ОСОБА_4 - (а.с.15), який до дня своєї смерті був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32).

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21.01.1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Франка, 41 (колишня -XXVI з'їзду КПРС №39) в с.Мостище Калуського району Івано-Франківської області в цілому належав ОСОБА_5 (а.с.20). ОСОБА_5 померла 05.10.2005 року.

ОСОБА_4 являвся племінником ОСОБА_5 та постійно проживав із нею в даному домогосподарстві. ОСОБА_4 фактично перебував на утриманні ОСОБА_5, так як не мав жодного джерела доходу та у звязку із хворобами потребував догляду.

При житті ОСОБА_5 13.10.2003р. зробила заповіт, згідно якого, все належне їй на час смерті майно заповіла ОСОБА_4 (а.с.19). Однак останній із заявами про оформлення спадщини за заповітом до нотаріуса не звертався.

Спадкодавець ОСОБА_4 не перебував у зареєстрованому шлюбі та не мав дітей.

Після смерті ОСОБА_5, її рідна сестра Анастасія, не мала можливості доглядати за ОСОБА_4, оскільки проживала окремо разом зі своєю донькою ОСОБА_3 та не мала можливості надавати ОСОБА_4 будь-яку матеріальну допомогу. Позивач з дружиною добре знали ОСОБА_4, фактично перебували з ним в добросусідських відносинах, а також знали, що ОСОБА_4 потребує допомоги, тому допомагали йому. Вони почали спільно з ОСОБА_4 вести господарство, обробляти город, виконували різні роботи, дружина завжди готувала йому їсти, він фактично жив у них та ночував, позивач завжди купував йому необхідні ліки, також купував йому необхідний одяг. До дня смерті ОСОБА_4 28.10.2015 року, вони проживали з ним як одна сім'я майже 10 років. Позивач ОСОБА_7 здійснив його поховання та оплатив всі витрати на поховання ОСОБА_4

Згідно довідки виданої Мостищенською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області від 28.09.2016 року №862/0224, вбачається, що виконавчий комітет Мостищенської сільської ради не володіє інформацією щодо нерухомого майна в с.Мотище Калуського району на імя ОСОБА_4, котрий помер 28.10.2015 року та не має мотивованих підстав вважати позивача ОСОБА_7 спадкоємцем після його смерті (а.с.22).

За положеннями ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населенному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, про факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

03.10.2016 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, однак приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_6 листом №585/01-30 від 03.10.2016 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не пред'явлено довідку Мостищенської сільської ради Калуського району в підтвердження місця відкриття спадщини; не встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5; відсутні підстави для закликання його до спадкування за законом.

Позивач стверджує, що на момент смерті ОСОБА_4 він з дружиною на протязі 10-ти років дбали про нього та допомагали йому, однак даного факту не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, позивач у відповідності до ЦК України не входив ні до однієї із черг спадкоємців за законом, як це передбачено ст.1261 ЦК України; ОСОБА_4І не являвся власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Франка, 41 (колишня - XXVI з'їзду КПРС №39) в с.Мостище Калуського району Івано-Франківської області, тому ОСОБА_2 не може бути спадкоємцем та претендувати на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Враховуючи наведене в позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі ст.256 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України та керуючись ст. ст. 213215 ЦПК України, суд

р і ш и в:

В задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: