АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1110/17 Головуючий І інстанції -
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів Доповідач - Міненкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

Пономаренко Ю.А.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_3, про стягнення аліментів на дитину в сумі 1000 грн. та на позивача в сумі 1000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що позивач в добровільному порядку щомісяця матеріальну допомогу на дитину не надає. Крім того, вона під час шлюбу захворіла, визнана інвалідом 2 групи. Наявність захворювання позбавляє її можливості працювати, оскільки вона постійно повинна лікуватися. Призначеної пенсії їй не вистачає, внаслідок чого вона просить стягнути аліменти з чоловіка. На теперішній час вирішується у судовому порядку питання щодо розірванню шлюбу.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частина усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 19.09.2016р. до досягнення дитини повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.09.2016 р., протягом строку інвалідності ОСОБА_4.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на період інвалідності та ухвалити в цій частині нове рішення яким відмовити в задоволенні позову а також скасувати рішення суду в частині стягнення суми судового збору в сумі 551, 20 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. Справу розглядати без участі відповідача, судове рішення направити з адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення в частинні стягнення аліментів на утримання дружини та судового збору є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Посилається, що ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції надала довідку що розмір її пенсії складає 1 400 грн. щомісяця, також позивач отримує державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісяця і допомогу по догляду за дитиною у розмірі 130 грн. щомісяця. Відповідачу відомо, що позивач отримує допомогу як особа переміщена з тимчасово окупованої території. Таким чином розмір доходів позивача забезпечують їй прожитковий мінімум, тобто позивач не може вважатися такою, що потребує допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в період перебування сторін у шлюбі визнана інвалідом 2 групи, тобто є непрацездатною та враховуючи її захворювання, згідно виписок із медичних карток, потребує матеріальної допомоги.

Позивач є працездатним, інших утриманців не має, тобто може надавати позивачу матеріальну допомогу.

Колегія суддів вважає вказаний висновок правомірним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно свідоцтва про одруження № НОМЕР_1 зареєстрували шлюб 11.01.2014 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно довідки до акта МСЕК № 454056 ОСОБА_4 має 2-гу групу інвалідності.

Підставами для звернення до суду позивач вважала, що під час шлюбу захворіла, визнана інвалідом 2 групи. Наявність захворювання позбавляє її можливості працювати, оскільки вона постійно повинна лікуватися. Призначеної пенсії їй не вистачає, внаслідок чого вона просила стягнути аліменти з чоловіка.

Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Згідно норм вказаної статті дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Дану правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066 цс15, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.

Враховуючи непрацездатність позивача та встановлену їй групу інвалідності, не спростовану відповідачем неможливість надавати матеріальну допомогу, судова колегія вважає стягнення аліментів в розмірі 1/5 частини цілком закономірним.

Апелянтом не надано суду доказів, які-б свідчили про його незадовільний майновий стан та неможливість надавати матеріальну допомогу, що в контексті ч. 2 ст.75 СК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується відповідачем, що він є працездатною особою за допомогою по безробіттю до органів соціального захисту населення не звертався.

Стосовно доводу апеляційної скарги в частині розподілу судових витрат судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду, а матеріали справи не дають підстав вважати, що суд при розгляді даної справи допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, які є підставами для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити .

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

Ю.А. Пономаренко