АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у суді першої інстанції - Гаврилова О.В.
№ 22-ц/796/234/2017 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ПономаренкаО.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2016 позовну заяву ПАТ «Родовід Банк» визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про неналежну сплату позивачем судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позивачем, у визначений судом строк, не було усунуто виявлених недоліків позовної заяви.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2016 до Дніпровського районного суду м.Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2016 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме позивачу для усунення недоліків позовної заяви слід долучити документ, що підтверджує доплату судового збору.

Судом надано п'ятиденний термін, з дня отримання ухвали, для усунення виявлених недоліків.

На виконання ухвали позивачем, 11.11.2016 направлено до суду заяву з поясненнями щодо порядку сплати судового збору, яка одержана судом 14.11.2016 (а.с. 19-21).

Оскаржуваною ухвалою суду від 15.11.2016 позовну заяву повернуто позивачу.

Суд першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху посилався на невідповідність позовної заяви вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки до позовної заяви долучено документ, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 378 грн. (ставка судового збору за подання немайнового позову), однак суд зазначав, що позов є майнового характеру, у зв'язку з чим, позивачу належить доплатити судовий збір на суму 105 298,83 грн.

У заяві про усунення недоліків позивач зазначав, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки подано як немайновий з огляду на попереднє вирішення майнового спору між сторонами про виконання основного зобов'язання та відповідні приписи, що містяться в Постанові №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» і в даному випадку підлягають обов'язковому застосуванню.

Частиною 2 пункту 6 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

При поданні даного позову, позивач повідомляв суд про те, що 08.07.2013 Оболонським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі за позовом AT «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 414,02 дол. США та 822 229,59 грн., а також судовий збір в розмірі 3 441,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2014 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2013 змінено в частині розміру пені, позовні вимоги банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь AT «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 05.04.2005 у розмірі 74 414,02 дол. США, пеню в сумі 201 120,98 грн. та 3% річних в сумі 67 846,77 грн. В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2013 залишено без змін.

Вищевказані рішення, що підтверджують факт вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання, набрали законної сили, встановлюють та додатково підтверджують факти порушення відповідачем умов кредитного договору та відповідні суми заборгованості, належні до стягнення.

Вищезазначені обставини викладені як в змісті позовної заяви, так і в заяві банку про усунення недоліків.

Таким чином, банк звернувся до суду з позовом немайнового характеру, сплативши при цьому суму судового збору у відповідності до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви позивачу, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва