Справа № 344/1792/16-ц
Провадження № 22-ц/779/149/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.,

суддів Матківського Р.Й., Максюти І.О.

з участю секретаря Капущак С.В.

представників: ОСОБА_2- ОСОБА_3;

ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго»

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 3388,28 грн. та стягнення судових витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та із врахуванням уточнених позовних вимог зазначало, що позивач надавав послуги теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1 де проживають відповідачі, які є споживачами послуг, особовий рахунок боржників №Ев. Посилаючись на те, що відповідачі не виконали зобовязання по оплаті наданих їм послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, внаслідок чого станом на 01 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 3388,28 грн., яку просив стягнути з відповідачів та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2016 року задоволено частково позов. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.06.2015 року в сумі 2322,19 грн. (дві тисячі триста двадцять дві гривні 19 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 459,33 грн. Відмовленов в задоволенні решти заявлених вимог .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволені позову, вказуючи на те, що суд неповно зясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що за період 2012-2016 років відсутня заборговансть зі сплати теплопостачання перед позивачем, так як згідно наданих розрахунків оплата послуг теплопостачання здійсненена в повному обсязі. Крім того, позиваче пропущено строк позовної давності, так як заборгваність сятгується за період до 2012 року, а всуд подана заява у 2016 році, просить застосувати строк позовної давності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заперечує щодо скасування рішення суду і вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року, Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Крім того,споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Висновок суду є передчасним і повністю погодитись з ним не можна.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в рівних долях є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та споживачами послуг централізованого опалення (за особовим рахунком №Ев), які надаються ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненергот на площу 60.51 м.кв.Даний факт підтверджується копією свідоцтва про аправо власності на житло (а.с.56).

За цим особовим рахунком існує заборгованість за послуги теплопостачання за період з 1 січня 1999 року до 1 жовтня 2016 року в розмірі 2332,19 грн. яку позивач просить стягнути з відповідачів як осіб, які користуються комунальними послугами (а.с.137).

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (частина перша статті 355 ЦК України) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 цього Кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 цього Кодексу).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизовані житлові приміщення передавались у спільну часткову або спільну сумісні власність, а утримання приватизованих житлових приміщень здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Правовідносини між співвласниками майна як суб'єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами.

Таким чином, стягнувши з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.06.2015 року в сумі 2322,19 грн. (дві тисячі триста двадцять дві гривні 19 копійок) суд, в порушення статті 322 ЦК України дійшов помилкового висновку про стягнення несплачених сум солідарно.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Заборгованість, яку просить стягнути ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з відповідачів, утворилась з 1 січня 1999 року до 1 жовтня 2016 року склала в розмірі 2332,19 грн., що підтвередується поданим позивачем розрахунком (а.с.157-163).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості у серпні 2008 року нараховано 90,89 грн. оплачено 390, грн.., за жовтень нараховано 100,50 грн. оплачено 3180 грн., за листопад нараховано 293,72 грн. оплачено 821,97 грн.

За квітень 2009 року нараховано 128, оплачено 369,28 грн. З травня по вересень плата за надані послуга нараховувалась по 108,82 грн. щомісяця. Оплачено за травень 478,10 грн. за червень 370,62 грн., за липень 370,61 грн. за серпень 479, 44 грн., за вересень 482,28 грн. за жовтень нараховано 207,46 грн. оплачено 373,46 грн. У 2011 році за травень нараховано 108,82 грн. оплачено 200грн. Такіж переплати мали місце у 2011 році. За попалення у квітні 2012 року нараховано 182,56 грн. оплачено 200 грн. Крім того, відповідачами у серпні 2013 року та травні 2014 року ополачено та 200 грн., а у квітні 2016 року оплачено 102,52 грн. при відсутності нарахувань за надані послуги у зазначений період.

Отже, відповідачами неодноразово проводились оплати у більшому розмірі, ніж становили нарахування, відповідно ним вчинялись дії, які свідчать, в силу положень ч.1 ст.264 ЦК України, про визнання основного боргу і які спрямовані на його погашення. Крім того, скасування судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача є підставою для переривання строку позовної давності відповідно до вимог ч.2 ст.264 ЦК України.

Тому, відхиляє заяву представника позивача про застосування позивної давності за вимогами позивача.

Згідно ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в рівних долях є співвласниками квартири№28 в АДРЕСА_2, то послуги централізованого опалення,відповідно ст.ст. 322,815 ЦК України зобов'язні сплачувати самостійно по 464,43 грн. кожен. (2322,19 грн. : 5 = 464,43 грн.)

Так як позов предявлений до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тому із них слід стягути заборгованість за надані позивачем послуги.

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго».

За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі наведеного,керуючись ст.ст. 307, 309, 313,314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 3388,28 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.06.2015 року по 464 грн. 43 коп. кожного та по 81грн.20 коп. судового збору кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Судді: В.Д.Фединяк

ОСОБА_10

ОСОБА_11