Справа № 496/1993/16-ц
Провадження № 2/496/119/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

При секретарі - Камочкіної А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення переважного права на спадкування та встановлення факту прийняття спадщини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2; ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просить суд встановити факт його переважного права перед відповідачами шляхом їх усунення від спадкування після смерті ОСОБА_5; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка ОСОБА_6

В свою чергу, ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд встановити факт проживання не менш як 5 років ОСОБА_5 та ОСОБА_7

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, наполягає на задоволенні позову. Позовні вимоги зустрічного позову не визнає, проти його задоволення заперечує. Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні його правову позицію та доводи підтримав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з*явився, неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, проти їх задоволення заперечує, зустрічний позов ОСОБА_4 підтримує.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав її зустрічний позов, на його задоволенні наполягає, заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного:

Згідно свідоцтва про смерть І-ЖД №344326, 25 вересня 2013 року померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Миру, 31. Вказана спадщина, в свою чергу, отримана нею в спадщину від свого чоловіка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВАК 712329. ОСОБА_5 мала брата ОСОБА_8, який помер 08.03.1994 року та сестру ОСОБА_9, яка померла 27.02.2012 року. Вказані особи, згідно ст. 1262 ЦК України, є спадкоємцями другої черги, в разі, якщо були б живими на час відкриття спадщини. Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є сином ОСОБА_8, та, відповідно, племінником спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_9 мала двох синів ОСОБА_10 та ОСОБА_7, які, відповідно, також є племінниками спадкодавця ОСОБА_5 Згідно ст. 1266 ч.3 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Вказана норма не застосовується до сина ОСОБА_9 ОСОБА_10, оскільки він помер у 2004 році. Таким чином, згідно права представлення, спадкоємцями ОСОБА_5 в рівних частках та з рівними правами є ОСОБА_1 та ОСОБА_7, як спадкоємці другої черги. Вказані особи у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, тому, згідно ст. 1269 ЦК України, є такими, що прийняли спадщину.

18.07.2014 року ОСОБА_7 помер. Спадкоємцем після його смерті є його донька, відповідачка за первісним позовом ОСОБА_4 Остання вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини, тому, відповідно наведеної вище статті 1269 ЦК України, є такою, що прийняла спадщину. Суд не погоджується з твердженням представника ОСОБА_4 про застосування у вказаному випадку спадкової трансмісії, оскільки згідно ст. 1276 ЦК України, спадкова трансмісія застосовується, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти. Але, відповідно вищевикладеного, ОСОБА_7 спадщину прийняв, тому до його доньки ОСОБА_4 право на спадкування частки в спадщині ОСОБА_5 переходить в порядку прямого спадкування згідно ст.ст. 1261,1269 ЦК України.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 є колишньою дружиною ОСОБА_7, на час його смерті та відкриття спадщини вони не мешкали разом, після його смерті вона не зверталася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, тому ОСОБА_3 не може бути спадкоємицею після смерті ОСОБА_7, та, відповідно, після смерті ОСОБА_5

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 не може бути спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 нарівні з ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки його батько ОСОБА_10 помер до відкриття спадщини після ОСОБА_5, тому приписи ст. 1266 відносно нього не діють.

Враховуючи викладене, судом встановлено коло спадкоємців після смерті ОСОБА_5 це позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та відповідачка за первісним позовом ОСОБА_4, які є спадкоємцями другої черги, та, згідно ст. 1267 ЦК України, спадкують в рівних частках.

На підтвердження позовних вимог зустрічного позову, ОСОБА_4 наданий письмовий доказ акт депутата Біляївської міської Ради про те, що ОСОБА_7 по день смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце мешкання ОСОБА_5В.); типовий договір на водопостачання та водовідведення будинку за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 31, від 21.12.2013 року, однією зі сторін якого вписаний ОСОБА_7; квитанції про сплату комунальних послуг, отриманих за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 31 за період 2013-2014 роки. Також, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (який є рідним дядьком позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_4М.) підтвердили факт проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, але без вказання років проживання. З аналізу письмових доказів вбачається, що вони охоплюють період 2013-2014 років, тобто один рік до дня смерті ОСОБА_5 ОСОБА_13 депутата Біляївської міської Ради також не містить посилання на період проживання ОСОБА_7 за вказаною адресою. З боку відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_13, ОСОБА_20 Також, в якості свідка допитаний відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 Вказані свідки беззаперечно підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_7 з цивільною дружиною ОСОБА_18 за іншими адресами та заперечували факт постійного проживання не менш як пять років ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до дня смерті ОСОБА_5 Таким чином, належних та допустимих доказів постійного проживання не менш як пять років ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до дня смерті ОСОБА_5 в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи наведене, суд приходить до наступного:

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, в частині встановлення його переважного права перед ОСОБА_2, ОСОБА_3 на спадкування після смерті ОСОБА_5 та похідні вимоги про усунення ним ОСОБА_2, ОСОБА_3 від спадкування після смерті ОСОБА_5; встановлення факту прийняття ОСОБА_5 спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Миру, 31 після смерті ОСОБА_6 Позовні вимоги ОСОБА_21 про встановлення факту проживання задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1262, 1266, 1267, 1268, 1269, ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення переважного права на спадкування та встановлення факту прийняття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт переважного права ОСОБА_1 на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та усунення ОСОБА_1 від спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_22 ОСОБА_23 та ОСОБА_3.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Миру, 31, після смерті ОСОБА_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення, бо з дня отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_24