Справа № 676/3130/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Чемеровецький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Борсука В.О., з участю секретаря Цугель Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

з участю відповідача ОСОБА_3,

з участю представника відповідача

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

В червні 2016 року ОСОБА_1, звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого вказала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2000 року. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 07.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу, сторонами було придбано житлове цегляне приміщення бані, що знаходиться в с.Юрківці, Чемеровецького району Хмельницької області шляхом укладання договору купівлі-продажу від 07.03.2006 року. Позивач зазначає, що не зважаючи на те, що зазначений договір купівлі-продажу нежитлового цегляного приміщення бані було оформлено на ОСОБА_3, вказана нерухомість є їх спільною сумісною власністю подружжя. У звязку із чим позивач просить здійснити поділ майна подружжя, а саме: визнати за нею право власності в спільному майні подружжя на 2/3 частину нежитлового цегляного приміщення бані, що знаходиться в с.Юрківці Чемеровецького району та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судове засідання зявилися проти задоволення позову заперечили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 04.06.2000 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та донька -ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-БВ № 107699 від 09.06.2001 року та серії І-БВ№ 254653 від 21.07.2015 року.

Згідно рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 17.09.2015 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, розірвано.

Так, в матеріалах справи міститься договір купівлі продажу від 07.03.2006 року в якому вбачається, що ОСОБА_3, купив нежитлове цегляне приміщення бані, що знаходиться в с.Юрківці, Чемеровецького району. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Тобто законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, і обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, або іншої особи покладений на останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ч.1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до пп.2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

В матеріалах справи міститься рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23.05.2014 року в якому зазначено, що у період з 19 грудня 2005 року по 01 жовтня 2007 року ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_3 грошові перекази на загальну суму 5223 Євро і 6672 доларів США, що підтверджується заявами на одержання переказу і заявами на видачу готівки від 19 грудня 2005 р., 27 грудня 2005 р., 13 березня 2006 р., 17 квітня 2006 р., 10 травня 2006 р., 03 липня 2006 р., 10 вересня 2007 р., 01 жовтня 2007 р. Згідно договору купівлі-продажу від 07 березня 2006 року ОСОБА_3 купив нежитлове цегляне приміщення бані по вул..Чапаєва,1а у с. Юрківці Чемеровецького району. У період 2006 - 2009 років проводив його реконструкцію під пекарню для випікання хліба. Даний факт відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Твердження представника позивача в судовому засіданні проте, що ОСОБА_3 всі кошти на придбання приміщення бані ОСОБА_7 були повернуті після продажу квартир відповідно до договорів купівлі-продажу від 12.07.2006 року та 20.11.2009 року, спростовуються рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 27.01.2016 року згідно якого в судовому засіданні було встановлено, що відповідач, тобто ОСОБА_3 не подав доказів того, що він всі кошти повернув ОСОБА_7 Даний факт відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що приміщення бані, яке знаходиться в с. Юрківці по вул.. Чапаєва 1А, придбано за особисті кошти відповідача, і не являється спільною сумісною власністю подружжя, а тому не може бути предметом поділу.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,11,60, 212-215, 235 ЦПК України, пп.2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

На рішення, через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів.

Суддя Чемеровецького

районного суду ОСОБА_8