Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/6152/16 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т. А.
Провадження № 22-ц/778/649/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Бердянської міської ради, відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа - Бердянська міська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з квартири, визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа -Бердянська міська державна нотаріальна контора про зняття арешту з квартири, визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом.

Одночасно в позовній заяві ОСОБА_2 просила суд звільнити її від сплату судового збору так, як вона є пенсіонером, а розмір її пенсії складає 999 грн.

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Ревуцького С.І. від 01.09.2016 року клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задоволено частково та відстрочено їй сплату судового збору до першого судового засідання у справі.

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Троценко Т. А. від 19.10.2016 р. справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду на 12 грудня 2016 року.

З урахуванням того, що позивачем у встановлений судом строк судовий збір не сплачено, ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Бердянської міської ради, відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа - Бердянська міська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом залишено без розгляду.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність відмови їй у звільненні від сплати судового збору з огляду на надані докази про її незадовільний матеріальний стан, що позбавило її доступу до захисту своїх прав в судовому порядку, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з»ясування судом обставин, що маються значення для справи.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд виходив із того, що позивачем ОСОБА_2 не було сплачено судовий збір, сплату якого ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.09.2016 року було відстрочено до першого судового засідання у цій справі.

Проте, колегія вважає вказаний висновок суду передчасним з огляду на наступне.

Оскільки підставою для залишення позову ОСОБА_2 у відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України без розгляду стали обставини, встановлені та визначені в ухвалі судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 вересня 2016р., яка окремому апеляційному оскарженню не підлягає, то апеляційний суд вдається до її перевірки одночасно із оскаржуваною ухвалою від 12 грудня 2016р., що не виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення. А також у відповідності до ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно розяснень, що містяться в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до довідки Бердянського обєднаного УПФУ в Запорізькій області від 06 травня 2016 року № 2075 ОСОБА_2 отримує пенсію за віком у розмірі 999,00 грн. на місяць (а.с.16).

Крім того, як вбачається з доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 24 травня 2016 року, ОСОБА_2 було призначено адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.18).

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 14 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02.06.2011 право на безоплатну вторинну правову допомогу мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Отже, для забезпечення особі безоплатного правового захисту державою встановлені відповідні вищевказані розміри доходів, які мають бути не більшими двох прожиткових мінімумів.

На момент подачі ОСОБА_2 позову до суду 31.08.2016 року відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розрахунку на місяць становить 1 130 гривень.

В той же час з довідок Пенсійного фонду вбачається, що протягом лютого-липня 2015р. ОСОБА_2 отримувала пенсію у розмірі 999 грн. ( а.с. 52). Тобто, ОСОБА_2 отримує пенсію, яка є навіть нижчою за прожитковий мінімум.

Крім того, ОСОБА_2 є пенсіонеркою дуже похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 2014р. стала вдовою.

Отже, суддя першої інстанції, відмовивши ОСОБА_2 у звільненні від сплати судового збору, а лише відстрочивши його до першого судового засідання, не врахував вказаних обставин, помилково вважаючи, що майновий стан ОСОБА_2 надає їй можливість сплатити судовий збір у встановлений ним строк.

До того ж, вирішуючи це питання, суддя навіть не визначив, яку саме суму судового збору має сплатити ОСОБА_2

Так, у даній позовній заяві містяться дві вимоги: одна немайнового характеру про зняття арешту, друга майнового характеру про визнання права власності на ? частину квартири. Суддя правильно визначив суму судового збору, яка підлягає сплаті за подачу позовної заяви за вимогою немайнового характеру, у розмірі 551,20 грн., але з сумою судового збору, яка підлягає сплаті за подачу позову з вимогою майнового характеру, не визначився, а лише зазначив, що позивачу необхідно надати оцінку вартості спірного майна, з якої і буде вираховано іншу частину судового збору.

Таким чином, не визначивши всю суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання позову ОСОБА_2, суд передчасно вирішив, що позивач має можливість сплатити цю суму, виходячи з її майнового стану.

Отже, при вирішенні цього питання суд припустився помилки, що призвело до обмеження права ОСОБА_2 на доступ до судового захисту. Та, зважаючи на те, що остання намагалась перед поданням цього позову ще двічі вирішити питання звільнення з-під арешту свого майна в судового порядку, але в інших провадженнях, в яких її скаргу також залишено без розгляду та визнано неподаною, колегія вважає, що є всі підстави з огляду на майновий стан ОСОБА_2 надання їй можливості вирішити спір у цій справі.

За вказаних обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа поверненню для продовження розгляду по суті, оскільки провадження у справі залишається відкритим. Але зважаючи на те, що подальший розгляд справи є можливим після вирішення питання про судовий збір, то при поверненні справи суду слід вирішити одночасно і вказане процесуальне питання.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 також просила звільнити її від сплати судового збору у звязку зі скрутним матеріальним становищем.

Ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року клопо-

тання ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги було задоволено частково та відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду цієї справи.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_2, дослідження якого вже було вищенаведено, колегія суддів вважає, що клопотання апелянта про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82, 307, 311, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2016 року у цій справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2016 року у цій справі скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд питання за клопотанням ОСОБА_2 щодо її звільнення від сплати судового збору за предявлення позову до суду та розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_3