АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за депозитним договором від 3 вересня 2013 року № SAMDN0348 у розмірі 800000 грн, нараховані відсотки за цим договором у розмірі 211463 грн, 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 6509 грн та інфляційні збитки у сумі 12664 грн, а усього стягнуто 1030 636 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за депозитним договором від 3 вересня 2013 року № SAMDN0448 у розмірі 800 000 грн, нараховані відсотки за цим договором у розмірі 211 463 грн, 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 6 509 грн та інфляційні збитки у сумі 12 664 грн, а усього стягнуто 1030636 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за депозитним договором від 3 вересня 2013 року № SAMDN0121515 у розмірі 515 523 грн 43 коп., нараховані відсотки за цим договором у розмірі 136 267 грн 67 коп., 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 4 194 грн 80 коп. та інфляційні збитки у сумі 8 160 грн 73 коп., а усього стягнуто 664146 грн. 63 коп. В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 3 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні, що розташоване в Автономній Республіці Крим у м. Сімферополь, були укладені три депозитні договори, а саме: договір № SAMDN0348 вклад «Стандарт», за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок № 3885 грошові кошти в розмірі 800000 грн з відсотковою ставкою 18 % річних; договір № SAMDN0448 вклад «Стандарт», за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок 4668 грошові кошти в розмірі 800 000 грн з відсотковою ставкою 18 % річних; договір № SAMDN0121 вклад «Стандарт», за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок 1531 грошові кошти в розмірі 515523 грн 43 коп. з відсотковою ставкою 18 % річних.

5 травня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою щодо повернення грошових коштів за депозитними договорами, яка задоволена не була, кошти не повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

З матеріалів справи вбачається, що при оформленні договору банківського вкладу дотриманні всі умови його укладення, що підтверджується платіжними дорученнями, на яких міститься підпис працівника банку та печать Банку (а.с.19,21,23,158,161,164).

Оригінали договорів та оригінали платіжних доручень оглянуті у судовому засіданні. Їх дійсність відповідачем не спростовано.

Позивачкою надано довідку (а.с.32) АНО «ФЗВ» від 29.05.2015 р., відповідно до якої остання не зверталась з заявою на згоду про придбання прав по вкладам та та компенсаційні виплати їй не здійснювалися.

Посилання відповідача на відсутність номерів договорів, не є підставою для неприйняття цієї довідки як доказу, оскільки вона свідчить про те, що позивачки не отримувалала будь-яких виплат по будь-яким договорам взагалі.

За приписами ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, здійснених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року № 174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за № 790/19528 (далі - Інструкція), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп вечірня чи післяопераційний час), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, що висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п. 2. 1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 ОСОБА_1 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 ст.527 ЦК України встановлено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти зобовязання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

У порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного Банку України № 174 від 01 червня 2011 року, а також вимог ч. 2 ст. 27, ст. ст. 58-59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладались зазначені договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобовязань у зв'язку з їх виконанням, тощо.

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобовязані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджені оригінали договорів та квитанцій про внесення коштів, що підтверджують наявність між сторонами правовідносин, що регулюються зазначеними вище нормами матеріального права та в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України, є належними та допустимими доказами.

На спростування дійсності цих документів ПАТ КБ "ПриватБанк" жодних письмових доказів суду не надав, як і не надав доказів того, що кошти за договорами банківських вкладів було повернуто вкладнику. Відповідно до вимог ст..10, 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження того факту, що сторонами дійсно було укладено договір банківського вкладу (депозиту), представником позивача надано копію договору №SAMDN0348 та копію платіжного доручення № від 03 вересня 2013 року, копію договору №SAMDN0448 та копію платіжного доручення № від 03 вересня 2013 року, копію договору №SAMDN0121 та копію платіжного доручення № від 03 вересня 2013 року, на яких міститься печатка банку.

Надані платіжних доручень повністю відповідають зазначеним вимогам, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і є належними доказами, в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України.

Спірні договори і платіжні доручення мають усі необхідні реквізити, а відтак банк зобовязаний виплатити вкладнику депозит і проценти на вклад на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині повернення грошових коштів за спірними депозитами підлягають задоволенню, а суми вкладів за договором №SAMDN0348 в розмірі 800000 грн., за договором № SAMDN0448 в розмірі 800.000 грн. та за договором №SAMDN0121 в розмірі 515523 грн. 43 коп. повинні бути стягнуті з відповідача.

Спірними договорами сторонами було визначено, що на суми вкладу нараховуються проценти по ставці 18% річних.

Строк дії договорів з 03 вересня 2013 року по 03 вересня 2014 року.

Пунктом 6 спірних договорів сторонами встановлено, що якщо по закінченню строку дії вкладу вкладник не виявив бажання забрати грошові кошти, вклад автоматично продовжує свою дію ще на один строк.

Позивачем не доведено свого наміру щодо розірвання договорів по закінченню строку його дії, тобто 03 вересня 2014 року.

Вимога про повернення грошових коштів була надіслана на адресу банку 05 травня 2015 року (а.с.30), даною вимогою позивач, крім іншого, засвідчила свій намір припинити дію спірних договорів.

Пунктом 13 договорів встановлено, що при вимозі припинити строк дії вкладу, який було продовжено один, або декілька разів, відсотки за кожний повний строк дії вкладу виплачується у повному обсязі. Відсотки за останній строк вкладу, який на момент розірвання договору, ще не сплинув, нараховуються за умовами п.11 даного договору.

Поточний розмір відсоткової стави за вкладом можливо дізнатися у відділенні банку або на сайті банку (п.8)

За неповний строк вкладу відсотки повертаються по зниженій у два рази відсотковій ставці (з врахуванням п.8) за фактичну кількість днів які минули з дати оформлення вкладу або продовження строку його дії до дня його розірвання.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що нараховані відсотки за спірними договорами підлягають стягненню за період дії договорів, тобто з 03 вересня 2013 року по 03 вересня 2014 року, у розмірі 18 відсотків річних від суми вкладів, а з 04 вересня 2014 року по день звернення до суду з позовом (у межах визначених позивачем вимог) у розмірі 9 відсотків річних від суми вкладів та розраховується наступним чином.

За депозитним договором №SAMDN0348 від 03 вересня 2013 року нараховані відсотки становлять 211463 грн. та розраховуються наступним чином: з 03 вересня 2013 року по 03 вересня 2014 року 800000 грн. (сума вкладу) х 18% (відсотки визначені договором) х 365 (кількість днів, за які нараховуються відсотки) : 365 днів : 100; з 04 вересня 2014 року по день звернення з позовом 800000 грн. (сума вкладу) х 9% (знижена у два рази відсоткова ставка) х 342 (кількість днів, за які нараховуються відсотки у межах визначених позивачем вимог) : 365 днів : 100.

За депозитним договором №SAMDN0448 від 03 вересня 2013 року нараховані відсотки становлять 211463 грн. та розраховуються наступним чином: з 03 вересня 2013 року по 03 вересня 2014 року 800000 грн. (сума вкладу) х 18% (відсотки визначені договором) х 365 (кількість днів, за які нараховуються відсотки) : 365 днів : 100; з 04 вересня 2014 року по день звернення з позовом 800000 грн. (сума вкладу) х 9% (знижена у два рази відсоткова ставка) х 342 (кількість днів, за які нараховуються відсотки у межах визначених позивачем вимог) : 365 днів : 100.

За депозитним договором №SAMDN0121 від 03 вересня 2013 року нараховані відсотки становлять 136267 грн.67 коп. та розраховуються наступним чином: з 03 вересня 2013 року по 03 вересня 2014 року 515523 грн. 43 коп. (сума вкладу) х 18% (відсотки визначені договором) х 365 (кількість днів, за які нараховуються відсотки) : 365 днів : 100; з 04 вересня 2014 року по день звернення з позовом 515.523 грн. 43 коп. (сума вкладу) х 9% (знижена у два рази відсоткова ставка) х 342 (кількість днів, за які нараховуються відсотки у межах визначених позивачем вимог) : 365 днів : 100.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі 6-42цс11).

Три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Зобов'язання з повернення банківського вкладу є грошовим зобов'язанням, невиконання якого створює підстави для застосування ч.2 ст.625 ЦК України, а отже є всі правові підстави про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення інфляційних нарахувань і 3% річних по спірних договорах.

Отже, з банку на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за період з 05 травня 2015 року (дати коли було направлено вимогу про повернення коштів) по 11 серпня 2015 року (дата подачі позовних вимог), тобто за 99 календарних днів, у межах визначених позивачем вимог.

За депозитним договором №SAMDN0348 від 03 вересня 2013 року у розмірі 6.509 грн., які розраховуються наступним чином, 800000 грн. (сума вкладу) х 3% х 99 (кількість днів, за які нараховуються відсотки) : 365 днів : 100.

За депозитним договором №SAMDN0448 від 03 вересня 2013 року у розмірі 6.509 грн., які розраховуються наступним чином, 800000 грн. (сума вкладу) х 3% х 99 (кількість днів, за які нараховуються відсотки) : 365 днів : 100.

За депозитним договором №SAMDN0121 від 03 вересня 2013 року у розмірі 4194 грн.80 коп., які розраховуються наступним чином, 515523 грн.43 коп. (сума вкладу) х 3% х 99 (кількість днів, за які нараховуються відсотки) : 365 днів : 100.

Також, з банку на користь позивача підлягають стягненню по договорам від 03 вересня 2013 року інфляційні нарахування у межах позовних вимог за період з 05 травня 2015 року по день звернення до суду, а саме за депозитним договором №SAMDN0348 від 03 вересня 2013 року інфляційні збитки у сумі 12664 грн. (800000 х 101,583% : 100800000), за депозитним договором №SAMDN0448 від 03 вересня 2013 року інфляційні збитки у сумі 12664 грн. (800000 х 101,583% : 100800000), за депозитним договором №SAMDN0121 від 03 вересня 2013 року інфляційні збитки у сумі 8160 грн.73 коп. (515523,43 х 101,583% : 100 515523,43).

Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до наступного.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги; граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.1, 2 ст.84 ЦПК України).

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Особу, яка надає правову допомогу, згідно положень ч.1 ст.47 ЦПК України, віднесено до інших учасників цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

До матеріалів справи додано копію договору від 03 березня 2015 року про надання ОСОБА_4 правової допомоги (а.с.38-39), яким передбачено, що довіритель доручає адвокату ОСОБА_5 представлення та захист своїх прав, зокрема в судах.

Як вбачається з матеріалів справи, договір містить перелік послуг, які можуть бути надані однією стороною другій, але не містить домовленості щодо оцінки кожного виду послуги з зазначенням вартості одиниці кожного виду послуги.

У матеріалах справи відсутні докази надання конкретних видів послуг та їх вартості, зокрема відсутній акт про виконання робіт-послуг.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 3654 грн. на користь держави.

Керуючись ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за депозитним договором №SAMDN0348 від 03 вересня 2013 року в розмірі 800000 грн., нараховані відсотки за даним договором у розмірі 211463 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 6509 грн. та інфляційні збитки у сумі 12664 грн. а усього стягнути 1030636 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за депозитним договором №SAMDN0448 від 03 вересня 2013 року в розмірі 800000 грн., нараховані відсотки за даним договором у розмірі 211463 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 6509 грн. та інфляційні збитки у сумі 12664 грн., а усього стягнути 1030636 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за депозитним договором №SAMDN0121515 від 03 вересня 2013 року в розмірі 515523 грн.43 коп., нараховані відсотки за даним договором у розмірі 136267 грн. 67 коп., 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 4194 грн.80 коп. та інфляційні збитки у сумі 8160 грн.73 коп., а усього стягнути 664146 грн.63 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: