Справа №489/4455/16-ц
Провадження №2-о/489/5/17
РІШЕННЯ
іменем України
16 січня 2017 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України,

встановив:
Заявник просить встановити факт його проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, що необхідне для отримання паспорту. З 1974 року разом із родиною заявник проживав в с.Слов`янське Роздольненського району АР Крим, у 1987 році отримав паспорт громадянина СРСР, у 1990 році призваний до лав Радянської армії, де проходив службу до травня 1992 року в Естонії. В паспорті була відмітка про реєстрацію місця проживання по АДРЕСА_1 . Паспорт було втрачено навесні 2014 року.

В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали.

За змістом пунктів 1-2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Згідно посвідчення №2639 ОСОБА_1 перебуває на обліку в відділенні обліку центру реінтеграції бездомних громадян з 02.10.2015 року як особа, яка не має постійного місця проживання.

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області від 18.11.2015 року заявнику відмовлено у видачі повторного свідоцтва про народження у зв`язку із відсутністю паспорта.

Згідно із довідкою Ленінського РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 02.10.2015 року №4645 проведеною перевіркою встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горохівка Снігурівського району Миколаївської області, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

В матеріалах витребуваної судом кримінальної справи №03010678 за обвинуваченням ОСОБА_1 наявний лист Роздольнянського районного військового комісаріату АР Крим від 07.08.2003 року №456, за змістом якого ОСОБА_1 проходив військову службу з 18 липня 1990 року по 26 травня 1992 року, 30 06.1992 року був прийнятий на військовий облік після прибуття із Старополтавського РВК Волгоградської області. За відомостями республіканського адресного бюро ГУ МВС України в Криму за станом на 08.08.2003 року прописаний за адресою по АДРЕСА_1 .

Докази реєстрації місця проживання заявника на території України за станом на час призову на військову службу відсутні, після проходження служби заявник прибув до АР Крим із Волгоградської області Російської Федерації. За таких обставин не може бути підтверджено факт проживання через збереження за військовослужбовцями строкової служби житлової площі, оскільки призов заявника саме з АР Крим не встановлено.

За змістом ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч.2 ст.9 зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Виходячи з викладеного вище, надана заявником довідка голови адміністрації Слов`янського сільського поселення Роздольненського району Республіки Крим від 15.05.2015 року №761 про реєстрацію та проживання ОСОБА_1 , є недопустимим доказом, оскільки видана службовою особою незаконно створеного органу. При цьому судом враховано рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.1996 року у справі «Лоізіду проти Туреччини», де констатовано, що міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території. Заявник народився в Миколаївській області і з 1997 року проживав в м.Миколаєві, тому не може вважатись мешканцем окупованої території, відповідно видані йому на такій території документи не створюють юридичних наслідків.
Враховуючи, що жодними належними і допустимими доказами факт проживання заявника у зазначений ним час на території України не підтверджено, заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 212-214, 234, 256 ЦПК України, суд
ухвалив:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя