Провадження 2/235/49/17
Справа 235/6004/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Покровську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, Приватний нотаріус Красноармійського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, як розпорядження на випадок смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, приватний нотаріус Красноармійського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином.

В обґрунтування позову вказала, що 27.07.2015 року помер ОСОБА_7, який був її батьком. Також в померлого ОСОБА_7 є син - ОСОБА_5

Позивач зазначає, що після смерті батька вона та її брат в шестимісячний строк звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив їм, що існує заповіт, згідно якого все належне майно ОСОБА_7 заповідав своїй дружині ОСОБА_2

Позивач, не погоджуючись із заповітом, складеним батьком на користь третьої дружини вказує, що ОСОБА_7 протягом тривалого часу зловживав спиртними напоями, останнім часом не розумів нічого, не знав ні який день, ні який місяць. Відповідач ОСОБА_2 забороняла їм спілкуватися з батьком, він постійно був запертий у квартирі. Зі слів свідків, ОСОБА_2 навмисно купувала горілку та спиртні напої та давала їх пити ОСОБА_7

Також вказує, що наскільки їй відомо, померлий батько за час життя не мав наміру складати заповіт на випадок своєї смерті на користь відповідача. Він завжди казав, що все його майно залишиться дітям. Відповідач витрачала тільки гроші, які отримував померлий у вигляді пенсії та регресу.

Таким чином, на її думку, у батька не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь відповідача, а тому вважає, що даний заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення померлий ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Позивач вказує, що ОСОБА_7 за час свого життя не дієздатним не був визнаний, проте, в момент вчинення правочину, а саме, складання заповіту як розпорядження на випадок своєї смерті, останній не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що полягає в наступному.

Як відомопри вживанні спиртних напоїв, у першу чергу, страждає центральна нервова система. Алкоголь, проникнувши в нервову клітину, розчиняє в ній ліпіди, зменшує кількість кисню і порушує нормальну функцію. При тривалому впливі алкоголю відбувається закупорка дрібних капілярних судин мозку і наступає загибель деякої частини клітин. Руйнація декількох тисяч нервових клітин мозку не призводить до видимих змін його, тому що мозок нараховує від 14 до 17 млрд. клітин. Якщо зловживання алкоголем продовжується, число загиблих клітин може досягати сотень мільйонів. Одночасно порушуються найтонші біохімічні реакції й обмін речовин у нервових клітинах. Це призводить до зниження функції мозку, ослаблення розумових спроможностей, слабовілля, вираженого слабоумства, а потім до деградації особистості. Внаслідок пригнічення алкогольною отрутою центрів мозку, що відають поведінкою людини, вона втрачає контроль за своїми вчинками, орієнтування в навколишньому оточенні, знижує критичне відношення до своїх дій і вчинків. При тривалому зловживанні алкогольними напоями в людини виникають різноманітні психози: біла гарячка, депресія, марення ревнощів, галюцинації й інші розлади психіки, надалі наступає алкогольна деградація особистості. Розвитку цих явищ сприяє перенесена раніше черепно-мозкова травма. Внаслідок впливу на периферичну нервову систему виникають алкогольні поліневрити, що характеризуються різноманітної інтенсивності болем або неприємними відчуттями типу «повзання мурашок», оніміння, стягування м'язів переважно нижніх кінцівок. У ряді випадків хворі скаржаться на неможливість ходити через різку слабість нижніх кінцівок («ватяні» ноги).

При таких обставинах ОСОБА_7 не усвідомлював значення свої дій та (або) не міг керувати ними в момент складання розпорядження на випадок своєї смерті (складання заповіту), а тому на підставі ст. 201,215,255,1257 ЦК України, позивач просить суд визнати недійсним заповіт, як розпорядження на випадок смерті, складений 23.07.2015 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та доповнила, що її батько останніх пять років до смерті постійно вживав спиртні напої та майже ніколи не був тверезим, йому було все рівно, хто купує спиртні напої. Про складання заповіту батько за життя ні їй, ні її брату нічого не казав, навпаки казав, що після його смерті будинок залишиться у спадок їй з братом. Також суду пояснила, що до 2015 року вона постійно проживала у м. Покровську (м. Красноармійськ) та бачилась із батьком через день 3-4 рази на тиждень, а з 2015 року постійно проживає у м. Ростові, Російської Федерації, відтак, з батьком стала рідше зустрічатися. Що стосується стосунків батька із відповідачкою, суду пояснила, що з 2004 року по 2008 рік в них були хороші стосунки, а з 2008 року її батько почав зловживати спиртними напоями, внаслідок чого з 2012 року перестав усвідомлювати значення своїх дій, керувати автомобілем та вести справи свого ПП, зокрема, подавати звіти до податкової. Усе це за нього робила відповідач та саме під її впливом знаходився її батько, а з нею розмовляв словами відповідача. Позивач зазначає, що зверталась до відповідача з приводу вживання її батьком спиртних напоїв, на що відповідач відповіла їй, що у них все добре. Також повідомила, що до смерті батька у неї із відповідачем були дружні стосунки, вона навіть лишала на неї своїх дітей і у відповідача було добре ставлення до неї. Стосунки між ними змінилися після смерті батька. З огляду на вищенаведене, просила суд позов задовольнити та визнати заповіт недійсним.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо позову заперечила у повному обсязі та пояснила, що за тиждень до смерті чоловіка ходила разом з ним до виконкому для переоформлення ордеру на квартиру за адресою м. Покровськ, м-н Сонячний, 33/33 на його сина, третю особу у справі - ОСОБА_5 Також вказала, що заповіт на її користь склав за декілька днів до своєї смерті. Тобто, її чоловік при переоформленні квартири на сина та складання заповіту на її користь усвідомлював значення своїх дій та до самої смерті виходив на вулицю, не дивлячись на те, що останнім часом у нього були слабі ноги.

Заповіт ОСОБА_7 було складено вдома, в присутності нотаріуса ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, вона при складанні заповіту присутня не була. Нотаріуса додому запросила вона на прохання ОСОБА_7 Водночас пояснила, що за два тижні до складання заповіту, вона разом з ОСОБА_7 ходили до нотаріуса, щоб дізнатися, які документи необхідні при складані заповіту. Під час проведення консультації нотаріус задавала питання ОСОБА_7 щодо кола осіб спадкоємців, зокрема, скільки в нього дітей, що він бажає заповісти, де він прописаний та де він проживає.

Також суду пояснила, що у її померлого чоловіка з 1992 року був цироз печінки, та те, що у нього була ішемічна хвороба серця, аритмія, збільшення печінки, новоутворення у легенях, запалення легенів. У звязку з наявними в нього хворобами, лікарем ОСОБА_12 йому було призначене лікування, яке він отримував вдома, оскільки категорично відмовлявся від лікування у лікарні. 24.07.2015 року, у звязку із погіршенням стану ОСОБА_7 ,нею було викликано швидку допомогу та ОСОБА_7 було госпіталізовано у лікарню, де він 27.07.2015 року помер.

Крім того зазначила, що за життя чоловіка в неї з його донькою та сином були хороші стосунки, вона завжди із ОСОБА_7 їм допомагали, надавали грошові кошти сину, а донці ОСОБА_7 допоміг купити квартиру.

Спиртні напої ОСОБА_7 за життя, як це вказує у позовній заяві його донька, не вживав, та вона йому спиртні напої не купувала. Похованням чоловікам займалася вона, його діти їй в цьому не допомагали.

З огляду на вищенаведене просила суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_13 у судовому засіданні щодо позову заперечив, просив суд у задоволені позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з огляду на наступне.

Так, провідуючи батька, він бачив, що його батько зловживає спиртними напоями, зокрема, біля його ліжка стояло до 10-12 пляшок і він кожні 10 хвилин вживав по трохи спиртні напої. Він неодноразово намагався вмовити батька припинити вживати спиртні напої, однак йому цього не вдалося, він його не слухав. Крім того, відповідач налаштувала його батька проти нього, внаслідок чого батько до нього на весілля не приїжджав та вони більше року не спілкувалися.

На питання суду пояснив, що усі його зустрічі із батьком відбувалися у присутності відповідача, батько знаходився під її впливом Що стосується переоформлення на нього квартири за тиждень до смерті батька пояснив, що відповідач була категорично проти здійснення таких дій, однак відповідач допомогла ОСОБА_7 написати заяву на його користь та ОСОБА_7 її підписав, усвідомлюючи значення своїх дій щодо відчуження своєї частини квартири на його користь. Участі у похованні батька не приймав, про заповіт, складений на користь ОСОБА_2 взнав після смерті батька.

Третя особа: Приватний нотаріус Красноармійського нотаріального округу ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила позов розглянути за її відсутності, щодо ухвалення рішення поклалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-БА № 396237, виданого Черногорським міським бюро РАЦС Красноярського краю, 14.03.1978 року народилася ОСОБА_14, батьками якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_15 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 238067, виданого Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, 10.07.2004року зареєстровано шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 (прізвище змінено на ОСОБА_16) (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про народження серії V-НО № 366564, виданого міським відділом РАЦС м. Красноармійська, 23.09.1982 року народився ОСОБА_5, батьками якого є ОСОБА_7 та ОСОБА_17 (а.с. 64 зворотній бік).

Тобто, ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 426427, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, 04.04.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 56 зворотній бік).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 920034, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області від 27.07.2015 року, ОСОБА_7 помер 27.07.2015 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №663 (а.с.62).

Згідно заповіту від 23.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, ОСОБА_7 в присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18 заповів усе своє майно, яке буде йому належати на день його смерті, ОСОБА_2 У звязку із тим, що заповідач не міг самостійно прочитати заповіт, на підставі ст. 1248, 1253 ЦК України, заповіт було посвідчено в присутності свідків, які у заповіті підтвердили, що заповідач усвідомлює значення своїх дій, має добру пам'ять і може вільно керувати своїми діями. Заповіт прочитаний свідками вголос і підписаний ним власноручно. Особи заповідача та свідків було встановлено та їх дієздатність перевірено нотаріусом , що посвідчив заповіт.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України, в тому числі Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (із змінами).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. ч.1 ст.1243 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед цим.

Оспорюючи заповіт ОСОБА_7 від 23.07.2015 року, позивач посилалася на зловживання покійного спиртними напоями та постійне перебування свого батька в нетверезому стані, крім того вказувала, що він тяжко хворів. Позивач наполягає, що її батько склав заповіт на користь його дружини, выдповыдача у справы, внаслідок зловживання спиртними напоями, оскільки він вже висловив свою волю раніше і заповідав все своє майно на їх із братом користь.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Під час розгляду справи судом було задоволено клопотання позивача щодо допиту та виклику свідків з її сторони ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та зазначені свідки викликались судом, однак двічі до суду не зявилися. На підставі чого, позивач просила суд її клопотання про виклик свідків залишити без розгляду, яке судом було задоволено.

Також, під час розгляду справи судом було задоволено клопотання відповідача щодо допиту та виклику свідків з її сторони ОСОБА_22, ОСОБА_18, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26

У звязку із повторною неявкою в суд свідків ОСОБА_18, ОСОБА_25, відповідач на їх допиті не наполягала та просила суд в цій частині її клопотання залишити без розгляду, яке судом було задоволено.

Відтак, судом було допитано лише свідків ОСОБА_26, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що з 2000 року вона є сусідкою ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_7 за весь час їх сумісного проживання вона бачила, як вони вдвох ходили на роботу на ринок та разом поверталися. Також пояснила, що ОСОБА_7 до останнього, а саме за три місяці до своєї смерті, керував автомобілем. В стані алкогольного спяніння ОСОБА_7 вона ніколи не бачила, так само як не бачила, щоб відповідач у справі давала йому чи купувала для нього спиртні напої, або щоб спиртні напої стояли біля дивану ОСОБА_7 За три тижні до смерті ОСОБА_7І, вона бачила його відпочиваючим на дивані у його квартирі, оскільки зайшла в гості до ОСОБА_2, а за 10 днів до смерті бачила, як ОСОБА_7 самостійно йшов у магазин за сигаретами. До їхньої родини 2-3 рази на місяць по сусідські заходила у гості і жодного разу не бачила, щоб ОСОБА_7 вживав спиртні напої. Спиртні напої він вживав лише 3-4 рази на рік, а саме на свята, коли у когось з них день народження, тощо. Що стосується дітей ОСОБА_7, суду пояснила, що його доньку бачила часто, вона лишала своїх дітей на ОСОБА_2, а сина бачила рідко, після смерті взагалі не бачила. Похованням чоловіка ОСОБА_2 займалась самостійно, його діти їй у цьому не допомагала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що ОСОБА_7 знала 10 років, оскільки він з 1999 року був під наглядом у лікаря, що займається лікуванням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської АЕС. Оскільки ОСОБА_7 категорично відмовлявся проходити курс лікування у лікарні, вона за призначенням лікаря робила йому маніпуляції- ставила крапельницю, при чому ліки йому купувала дружина та постійний догляд за ним, який був належним, здійснювала ОСОБА_2 На питання суду свідок категорично заперечила вживання ОСОБА_7 спиртних напоїв у дні проведення нею процедур, оскільки вживання спиртних напоїв із ліками, що призначалися, категорично не допускалося. Крім того, сама процедура тривала 2 години, і весь цей час вони розмовляли на загальні теми. По квартирі він пересувся самостійно, біля його ліжка завжди стояла їжа та вода. Також, пояснила, що за 7 днів до смерті ОСОБА_7 вона робила йому необхідні маніпуляції та він був при свідомості, адекватною людиною, спиртні напої у їх квартирі вона жодного разу не бачила. 24.07.2015 року вона також була у них у квартирі і від ОСОБА_7 спиртними напоями не пахло. За весь час, що вона надавала медичну допомогу ОСОБА_7, жодного разу його доньку чи сина вона не бачила, весь тягар щодо догляду за ОСОБА_7 ОСОБА_2 здійснювала самостійно. Його сімейний лікар останній раз відвідувала пацієнта за 7 днів до смерті. Про його діагноз їй нічого не було відомо, вона лише виконувала маніпуляції, які призначив лікар. Їй було відомо лише те, що в нього був цироз печінки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що ОСОБА_7 знав 40 років, а останні 10 років вони жили по сусідству. В них з ОСОБА_7 була спільна біда, це їх діти та їх матері, а саме їх догляд. Також пояснив, що ОСОБА_7 спиртними напоями не зловживав. Спілкувалися вони на ринку 2-3 рази на тиждень, востаннє він його бачив за 2 тижні до смерті, він скаржився на слабкість ніг. Дітей ОСОБА_7 востаннє він бачив, коли вони були маленькими.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що померлий був учасником ЧАЕС і він його знав 10 років. Востаннє ОСОБА_7 бачив за місяць до смерті, він приходив платити внески. Пяним його ніколи не бачив і запах від нього спиртний ніколи не чув.

Тобто, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили надані суду пояснення відповідача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_7 спиртні напої не вживав та був психічно здоровою людиною.

Після допиту свідків зі сторони відповідача, представником позивача заявлялось клопотання про виклик свідків, які були присутні при складанні заповіту, однак судом було відмовлено у задоволені такого, у звязку із недотриманням представником позивача вимог ст. 136 ЦПК України, в подальшому представник позивача повторного клопотання, із дотриманням вимог ст. 136 ЦПК України суду не подавав.

Також, після допиту свідків зі сторони відповідача, представником позивача заявлялось клопотання про призначення посмертної-судової психіатричної експертизи, у задоволенні якого судом також було відмовлено, у звязку з тим, що позивач, звертаючись до суду із позовом про визнання заповіту недійсним, посилалась на те, що її батько ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту, оскільки вживав спиртні напої. Однак, у клопотанні про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, позивачем було наведене мотиви, що ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій при складанні заповіту за станом здоровя, внаслідок хвороби, тобто на стадії судового розгляду позивач фактично змінила підставу позову, оскільки жодного посилання у клопотанні про призначення посмертної експертизи відносно ОСОБА_7 щодо зловживання ним спиртними напоями, і, як наслідок, не усвідомлення ним значення своїх дій при складанні заповіту, як це зазначено у позові, клопотання не містило.

Згідно Висновку експерта № 345 від 27 липня 2015 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_7 є дрібновузловий цироз печінки у фазі загострення, ускладнене жировою дистрофією печінки, двосторонньою дрібно-вогнищевою пневмонією, дистрофічними змінами парехитоматозних органів, набряк легенів та головного мозку (а.с. 115-118).

Згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травма, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 377 від 03.12.2015 року, встановлено, що у ОСОБА_7 захворювання: «Дрібновузловий цироз печінки. Хронічна печінкова недостатність», яке призвело до смерті, повязано з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.44).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 за життя не визнавався обмеженим у цивільній дієздатності або ж недієздатним.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_7 23.07. 2015 року свідомо складав заповіт, усвідомлював значення своїх дій, міг ними керувати та мав повне право на заповіт.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності у межах позовних вимог, суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, у відповідності до ст.ст. 58, 60 ЦПК України на підтвердження того, що волевиявлення заповідача при складані заповіту не було вільним, що спадкодавець зловживав спиртними напоями і що таке заохочувалось відповідачем у справі, внаслідок чого спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій, що не може свідчити про відсутність його волевиявлення під час укладення заповіту, а також про неможливість укладення правочинів. Відсутні докази і того, що ОСОБА_7 під час складання заповіту не розумів значення свої дій та не міг ними керувати та не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги чинного законодавства, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що протягом розгляду справи суд, неодноразово розяснював позивачу зміст ч. 1 ст. 11 ЦПК України стосовного того, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також, позивачу було розяснено зміст ч. 2 ст. 31 ЦПК України, про що свідчать звукозаписи судових засідань, які містяться в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 169, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, Приватний нотаріус Красноармійського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С.В. Данилів