АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2146/16-ц Номер провадження 22-ц/786/205/17Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3

на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Кобеляцької районної державної адміністрації в особі Сектору культури і туризму райдержадміністрації про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кобеляцької районної державної адміністрації в особі Сектору культури і туризму райдержадміністрації про визнання права власності на обєкт нерухомого майна.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року вказану позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу для подання до належного суду.

Розяснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погодившись з такою ухвалою місцевого суду ОСОБА_2 через свого представника адвоката ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Повертаючи позовну заяву позивачеві з посиланням на п.4 ч.3 ст.121 та ст. 115 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не дотримано правил підсудності, оскільки договір оренди танцювального майданчика, який є предметом спору, є виключно господарським договором, а діяльність, повязана з використанням даного обєкту є виключно господарською.

Проте такого висновку місцевий суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчість справ господарським судам визначена статтею 12 ГПК України.

Пунктами 2, 3 , 3-1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Суд вбачав, що договір оренди літнього майданчику з правом послідуючого викупу, щодо якого виник спір, укладений між завідуючим відділом культури райдержадміністрації та підприємцем ОСОБА_2 (а.с.11).

Відомості того, чи дійсно ОСОБА_2 на момент укладення спірного договору, окрім зазначення в самому договорі, тобто станом на квітень 1999 року, був зареєстрований як підприємець матеріали справи не містять.

Натомість, на час подачі позовної заяви ОСОБА_2 приватним підприємцем чи фізичною особою підприємцем не значиться, що підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 34).

Відповідно до п. 14 постанови № 3 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як субєкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Застосовуючи аналогію Закону, та враховуючи те, що ОСОБА_2 на даний час не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а до суду з позовом звернувся як фізична особа, то такий спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направлення справи до Кобеляцького районного суду Полтавської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 311, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року скасувати, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Кобеляцької районної державної адміністрації в особі Сектору культури і туризму райдержадміністрації про визнання права власності на обєкти нерухомого майна направити до Кобеляцького районного суду Полтавської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________ ОСОБА_1