АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/1552/17 Головуючий 1 інстанції - Караченцев І.В.
Справа № 635/4701/16-ц Доповідач Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_1

за участю секретаря - Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2016 рокупо справі за позовом ОСОБА_2 до Пономарінковської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із позовом про визнання права власності на житловий будинок загальною площею 52,00 кв. м., житловою площею 16,80 кв.м., розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Лелюки вул. Гагаріна, 18 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно матеріалів архівної справи БТІ на земельній ділянці за адресою: Харківська область Харківський район с. Лелюки вул. Гагаріна, 18 розташований житловий будинок літ. «А-1» (1947-1981 років побудови) з господарськими будівлями та спорудами, на який право власності в бюро не зареєстровано, що вбачається із довідки КП «ХРБТІ» від 29.04.2016 року вих. № Л-1345.

Згідно інформації № 286 від 24.05.2016 року Пономарінковської сільської ради за вказаною адресою особовий рахунок № 0127 головою домогосподарства значився батько позивачки - ОСОБА_5.

За житловим будинком відповідно записів земельно-шнурової книги, згідно тієї ж довідки, значиться земельна ділянка площею 0,22 га.

Вказаний житловий будинок був придбаний батьком позивачки ОСОБА_5, згідно договору купівлі-продажу від 10.11.1965 року, посвідченого Пономаренківською сільською радою № 11, а потім добудований, але, згідно діючого на той час законодавства договори купівлі-продажу у сільській місцевості не реєструвалися в бюро технічної інвентаризації.

Батько позивачки помер 22.01.1987 року, на момент смерті батька в будинку була зареєстрована мати позивачки ОСОБА_4, яка мешкала разом із батьком до його смерті, фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, відповідно до ст. 529, ст. 549 ЦК України, стала власницею житлового будинку, але, право власності на будинок на неї не було зареєстроване і вона не отримала відповідних правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку переходить право власності або користування земельною ділянкою на якій вони розміщені.

ОСОБА_2 вважає, що відповідно до ст. 529, ст. 546 ЦК України (в редакції 1963 р.) її мати прийняла спадщину фактично після смерті свого чоловіка, тому їй став належати на праві власності вказаний житловий будинок, інші спадкоємці спадщину не прийняли. У такому ж порядку вона прийняла спадщину після своєї матері померлої 18.04.2004 року

Листом від 23.03.2016 року № 795/02-14 нотаріус відмовив позивачці у видачі правовстановлюючих документів, бо не має оформленого права власності на житловий будинок ні у її батька, ні у матері.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на те, що право власності на збудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, апелянт вважає, що ОСОБА_5 набув право власності на спірне домоволодіння, яке на час придбання складалося з будинку деревяного на одну кімнату, одну кухню та служб до надвірних будівель.

Право власності ОСОБА_5 ніким не оспорювалось, як за його життя так і після цього.

Вважає, що суду першої інстанції було надано достатньо доказів набуття ОСОБА_5 права власності на житловий будинок за вказаною адресою, а також докази тривалого та безперервного користування цим майном як померлим власником так і його спадкоємцем.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з Постанови Пленуму Верховного Суду України п. 8 від 30 травня 2008 року № 7, якою встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Суд вирішив, що ОСОБА_2 не надала суду належних і допустимих законом доказів, про виникнення права власності на спірний будинок у її батька - ОСОБА_5 та у її матері ОСОБА_4, а також що у позивачки ОСОБА_2 відсутні передбачені законом документи про відведення земельної ділянки під забудову і дозвіл на забудову, вважає, що суду не надано будь-яких даних про правовий режим земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Лелюки вул. Гагаріна, 18, тобто позивачка не довела суду ті обставини, на які вона посилається в своєму позові як на підставу своїх вимог і заперечень стосовно вказаного житлового будинку, в звязку з чим у задоволенні позову було відмовлено.

Однак з таким висновком погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи будинок у с. Хролі Пономаренківської сільської ради був придбаний ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу нотаріально посвідченим 10 листопада 1965 року (а.с. 17-18).

Рішенням Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області від 06.09.2010 року упорядковані адреси обєктів с. Лелюки з назвами вулиць (а.с. 19-20).

Згідно інформації голови Пономаренківської сільської ради ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лелюки, вул. Гагаріна, 18 (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками позивача.

Таким чином посилання оскаржуваного рішення на необхідність надання доказів про введення спірного будинку до експлуатації не можна вважати обґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі продажу. Реєстрація права власності на житловий будинок на час придбання та час смерті ОСОБА_5 22.01.1987 року не було обовязкове.

З відповіді директора КП «ХР БТІ» від 29.04.2016 року вбачається, що на час інвентаризації, проведеної 14.04.2016 року за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лелюки, вул. Гагаріна, 18 розташовані: житловий будинок «А-1», загальною площею 52,0 кв.м., житловою 16,80 кв.м., сараї «В», «Д», «Е», «Ж», погріб «Г», вбиральня «У», літня кухня «Б», огорожа № 1-3, свердловина «К», навіс «З» (а.с. 4).

Застережень про те, що на території домоволодіння містяться самовільні будівлі відсутні.

З інформації від 06.12.2016 року, наданої Пономаренківським сільським головою на час смерті ОСОБА_5 22.01.1987 року, разом з ним проживали дружина ОСОБА_4, донька ОСОБА_6, онук ОСОБА_7 та донька ОСОБА_2 (а.с. 50).

Таким чином спадкування після ОСОБА_5 відбувалося за правилами Цивільного Кодексу України в редакції 1960 року.

Оскільки доказів про наявність заповіту складеного ОСОБА_5 не надано, спадкування відбулось за законом.

До спадкування залучались спадкоємці першої черги, передбачені ст. 529 ЦК України 1960 року дружина та діти спадкодавця.

За правилами ст. 549 цього Кодексу визнавалось що спадкоємці прийняли спадщину: 1) якщо вони фактично вступили в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо вони надали до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Матеріали справи свідчать про те, що шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном спадщину після ОСОБА_5 прийняли його дружина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки кожна, оскільки спадкоємці від спадщини не відмовилися.

Згідно свідоцтва про смерть від 21.04.2004 року ОСОБА_4 померла 18.04.2004 року (а.с. 12)

Спадщину після неї прийняли доньки в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З огляду на це ОСОБА_2 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4 1/6 частину спірного домоволодіння.

Щодо визнання її права на спадкування після батька ОСОБА_5 та сестри ОСОБА_6 вона вимог не заявляла.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 частини спадкового майна.

Інша частка у спадщині підлягає залишенню відкритою.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2016 рокускасувати.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину домоволодіння за адресою: Харківська область Харківський район с. Лелюки вул. Гагаріна, 18. В порядку спадкування після її матері ОСОБА_4, померлої 18 квітня 2004 року.

Іншу частку у спадщині залишити відкритою.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_1