Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1412/15-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (надалі - ПАТ «Банк Форум») звернулось з вказаним позовом, в якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 0063/08/52-EZkvW від 18.07.2008 року у розмірі 54671,27 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 18.11.2014р. становить 834 293,35 грн., а також понесені судові витрати.

Зазначало, що 18.07.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк, з урахуванням додаткового угоди від 19.11.2009р., надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та строком повернення до 17.07.2025р. Цього ж числа між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 63-0063/08/52-EZkvW, відповідно до умов якого поручитель, з урахуванням додаткового договору від 19.11.2009р., зобов'язалася перед Банком відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. В свою чергу, ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, заборгувавши банку вказану вище суму, включаючи нараховані відсотки та штрафні санкції.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» задоволені. Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача 54671,27 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 834 293,35 грн. заборгованості за кредитним договором, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю. При цьому зазначає, що підстава для дострокового стягнення кредитних коштів, процентів та сплати штрафних санкцій у суду першої інстанції не було через те, що у даному випадку має місце прострочення кредитора. Так з моменту запровадження з 16 червня 2014 року процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» змінилися реквізити рахунків, на які слід було здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором, а ПАТ «Банк Форум» не вчинив жодних дій спрямованих для повідомлення відповідача належним чином про зміну реквізитів для оплати кредитної заборгованості. Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення позивачем досудових вимог від 08.10.2014 року про дострокове виконання зобов'язань, оскільки відповідач заперечує отримання таких вимог. Також при ухваленні рішення суд повинен був застосувати строки позовної давності передбачені ст.ст. 257, 258 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0063/08/52-EZkvW від 18.07.2008 року та додатковий договір № 1 від 19.11.2009 року (далі - Договір), за яким відповідач отримав кошти в сумі 70000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом плати в розмірі LIBOR+6% річних у період з 18.07.2008р. по 18.11.2009р. включно, LIBOR+5,5% річних у період з 19.11.2009р. по 18.11.2011 р. включно, LIBOR+6% річних у період з 19.11.2011р. по 18.07.2025р. включно. Ставка LIBOR (Лондонська міжбанківська ставка пропозицій - середньозважена відсоткова ставка за міжбанківським кредитами) є змінною та встановлюється кожні півроку і переглядається 12 лютого та 12 серпня та встановлюється кожного разу на наступні півроку (а.с.6-11).

Згідно п.1.2 Договору кредит виданий строком до 17 липня 2025 року.

Виконання зобов'язань за вказаним договором було забезпечено договором поруки № 63-0063/08/52-EZkvW від 18.07.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_3, згідно якого поручитель, з урахуванням додаткового договору № 1 до договору поруки від 19.11.2009 року, поручився перед Банком за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором № 0063/08/52-EZkvW від 18.07.2008 року. Відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за Договором. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором і поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник (а.с.12,13).

Згідно з п. 2.5 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно з п. 2.7 цього договору. Несплата позичальником процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої п. 2.7 договору дати є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення банком стягнення на заставлене майно.

За умовами п. 3.2.2 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно з п. 2.3 цього договору. Не пізніше визначеного п. 1.2 цього договору строку повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Згідно з п. 3.3.7 договору позичальник зобов'язаний протягом дії цього договору застрахувати предмет застави на користь банку.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 (крім п. 3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн. (п. п. 4.1, 4.4 кредитного договору).

В зв'язку з несплатою ОСОБА_2 чергових платежів по кредитному договору, позивачем 08.10.2014 р. направлено вимоги відповідачам про усунення порушень Кредитного договору та про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних з ним платежів в сумі 53753,23 дол. США та 3265,03 грн. протягом 7 робочих днів. Крім того, зазначено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в строк, зазначений в даній Вимозі, Банк змушений буде звернутись до суду із заявою про примусове стягнення заборгованості та здійснити інші заходи, передбачені чинним законодавством України, для відновлення його порушеного права. Також позивачем вказані нові реквізити рахунків Банку для перерахування грошових коштів для оплати заборгованості (а.с.16,17).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідачами неналежно виконуються умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 18 листопада 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 54671,27 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 834 293,35 грн.

На підтвердження даної суми Банк надав розрахунок заборгованості, за яким прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів склала 1286,22 дол. США (еквівалент у гривні 19 627,95 грн.); поточна заборгованість з повернення кредитних коштів - 51 049,09 дол. США (еквівалент - 779 018,30 грн.); прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 1693,94 дол. США (еквівалент - 25 849,83 грн.); поточна сума заборгованості за нарахованими процентами - 156,41 дол. США (еквівалент - 2386,84 грн.); сума пені за простроченим кредитом та процентами - 485,61 дол. США (еквівалент - 7410,43 грн.).

У матеріалах справи відсутні докази на спростування відображеної у розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем. Також зі змісту вказаного розрахунку вбачається зарахуванням Банком на погашення заборгованості за кредитним договором сплачених відповідачем платежів 13.05.2014 року на суму 300 дол. США та 28.05.2014 року на суму 200 дол. США.

Таким чином, наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст.553 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на вказане колегія суддів суду апеляційного суду погоджується з висновком районного суду, що сторони договору обумовили право банку вимагати повернення усієї суми кредиту у випадку прострочення позичальником повернення частини кредиту та у разі несплати ним нарахованих відсотків за користування кредитним коштами, а тому, враховуючи, що з червня 2014 року ОСОБА_2 не сплачує відсотки за користування кредитом та не повертає кредитні кошти, у зв'язку із чим у нього утворилася заборгованість, а досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та дострокового повернення кредиту.

Посилання апелянта про відмову у задоволенні вимог ПАТ «Банк Форум» про дострокове стягнення кредитних коштів, процентів та сплати штрафних санкцій через те, що у даному випадку має місце прострочення кредитора є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 свої доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з моменту запровадження з 16 червня 2014 року процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» змінилися реквізити рахунків, на які слід було здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2008 року, а також тим, що ПАТ «Банк Форум» не вчинено жодних дій спрямованих для повідомлення відповідача належним чином про зміну реквізитів для оплати кредитної заборгованості.

Разом з тим, згідно положень ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі:

1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання;

2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку;

3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

Із наведеного вбачається, що відмова кредитора від запропонованого боржником виконання договору може мати місце лише тоді, коли кредитор може прийняти виконання від боржника, однак з суб'єктивних причин відмовляється це зробити, натомість не можна вважати відмовою об'єктивну неможливість прийняти виконання боржника, оскільки в такому випадку матиме місце не відмова від прийняття виконання, а лише неможливість прийняти виконання.

Крім того, відповідач не довів належними і допустимими доказами тих обставин, що протягом 2014 року він намагався виконати свої зобов'язання за кредитним договором і не мав такої можливості з вини банку.

Таким чином, не повідомлення боржника про нові реквізити банківської установи не звільняє його від виконання обов'язку з погашення кредитної заборгованості. У зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що у даному випадку невиконання ОСОБА_2 грошового зобов'язання мало місце через прострочення кредитора, а тому судом не вбачається підстав для звільнення відповідача від його виконання.

Доводи апеляційної скарги в частині стягнення розміру пені в межах строку позовної давності передбаченої ч. 2 ст. 258 ЦК України є безпідставними виходячи з наступного.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі та їх представник ОСОБА_5 заяв про застосування строків позовної давності не подавали.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду, та враховуючи те, що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, підстав для розгляду апеляційним судом заяви про застосування строків позовної давності не вбачається.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України від 02.03.2016 року, викладеним у справі № 6-2307цс15.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: