Провадження 2/127/71/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Гудимі Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Шалагінова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, визнання права на приватизацію,-

в с т а н о в и в:

заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що в АДРЕСА_1, з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку для обслуговування будинку, господарських будівель та споруд. Спадкоємцями є позивач, його мати - ОСОБА_5 та брат - ОСОБА_6, проте вони відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

Будинок належав батькові на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.1993 року між Вінницьким територіально-виробничим об`єднанням автомобільного транспорту та ОСОБА_4, але на момент придбання будинок був незакінчений будівництвом, тому і договір не був посвідчений нотаріусом та не зареєстрований в БТІ. З того часу батько вважав будинок своєю власністю, здійснював добудови, вів господарство і будь-чиїх прав не порушував. 24.12.2008 року Вінницькою міською радою було прийнято рішення про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 400 кв.м., з яких 263 кв.м. - безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і 137 кв.м. - в короткострокову оренду для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд. Проте, в зв`язку з хворобою, ОСОБА_4 не оформив державний акт на земельну ділянку.

Таким чином, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.01.2017 року позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,0263 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1 після смерті батька, а також визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за цією ж адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник - ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок з прибудовою, веранду а, веранду а1, гараж, погріб, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також визнати за позивачем право на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, яка була розпочата померлим ОСОБА_4

В судовому засіданні представник відповідача Шалагінов А.В. позов визнав частково, не заперечив щодо задоволення позову в частині визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. В частині вимог про визнання права власності на будинок просив відмовити, оскільки будинок та господарські будівлі самочинно збудовані і не увійшли до складу спадщини.

Враховуючи пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4, про що 05.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області видано свідоцтво про смерть, актовий запис №2053 (а.с. 10).

Єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України, є син спадкодавця - ОСОБА_1 Інші спадкоємці першої черги - ОСОБА_7, ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, про що подали нотаріусу відповідні заяви (а.с. 103-108).

Державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. 12.05.2016 року прийнято постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що за адресою: АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 21).

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На підставі матеріалів інвентаризаційної справи №23667 в судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами без номера, що по АДРЕСА_1 зведено спадкодавцем самочинно. Правовстановлюючі документи на закінчений будівництвом будинок, акт приймання в експлуатацію відсутні.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 не набув права власності на це нерухоме майно, будинок та господарські будівлі не увійшли до складу спадщини, тому за спадкоємцем не може бути визнано право власності на них.

Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Вимоги щодо визнання за позивачем права на завершення приватизації ділянки є обґрунтованими.

Так, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 8 від 30.05.2008 року, відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (п. «в» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Пунктом 1 Перехідних положень Земельного кодексу України (глава Х) установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/40-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів від 22.04.1993 року №273 ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 400 кв.м. в постійне користування (а.с.12).

24.12.2008 року Вінницька міська рада прийняла рішення № 2206 про передачу ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 земельної ділянки, загальною площею 400 кв.м., в тому числі 263 кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, і 137 кв.м., що знаходиться в межах охоронних зон (кабелю і каналізації), в короткострокову оренду строком на 4 роки 10 місяців для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (використовувати з обмеженою діяльністю без права забудови та насадження багаторічних насаджень) відповідно до договору оренди, згідно з даними матеріалів інвентаризації від 14.07.2006 року.

З витягів з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру вбачається, що земельній ділянці по АДРЕСА_1, площею 0,0263 га, присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, власником вказаний ОСОБА_4, однак станом на 25.05.2010р., в книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, земельну ділянку, оренди землі в межах Вінницької міської ради за ОСОБА_4 не внесено відомостей про наявність власності (оренди) земельної ділянки (а.с. 13, 13а).

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 125 ЗК України не набув права власності на земельну ділянку б/н по АДРЕСА_1, площею 0,0263 кв.м., а тому вона не входить до складу спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_1 звернувся до Департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради стосовно завершення процедури приватизації ділянки, площею 0,0263 га, і 26.12.2016 року на звернення ОСОБА_1 департаментом надано лист про вирішення спору в судовому порядку.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,0263 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 125 ЗК України, п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,0263 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою АДРЕСА_1., в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4.

В решті позову - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: