Справа №461/7687/16-ц
Провадження №2/461/388/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО», Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про захист гідності, честі та ділової репутації

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» 17 листопада 2016 року у друкованому періодичному виданні тижневику за 17-23 листопада 2016 року щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua, а саме: «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США»;

визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена Публічним акціонерним товариством «Ві ОСОБА_6» 17 листопада 2016 року у друкованому періодичному виданні - тижневику за 17-23 листопада 2016р. щоденної газети «ВИСОКИИ ЗАМОК», в інтернет- виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua, а саме: «ОСОБА_6 не має намір набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИВА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки»; визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена ПАТ «ВіЕс Банк» 17 листопада 2016 року у друкованому періодичному виданні тижневику за 17-23 листопада 2016 року щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua, а саме: «Поширювана окремими особами інформація про небажання банкуотримати погашення приватного підприємства «Шива» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку»; визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена ПАТ «ВіЕс Банк» 17 листопада 2016 року у друкованому періодичному виданні тижневику за 17-23 листопада 2016 року щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua, а саме: «Приватне підприємство «Шива» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду»; зобовязати ПАТ «ВіЕс Банк» за власні кошти опублікувати у друкованому періодичному виданні тижневику щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua вступну та резолютивну частини рішення суду не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили; зобовязати ПАТ «ВіЕс Банк» за власні кошти опублікувати у друкованому періодичному виданні тижневику щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», а також розмістити в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ» та розмістити на сайті http://www.vsbank.ua відкриті публічні вибачення ПАТ «ВіЕс Банк», адресовані ОСОБА_5 з приводу розповсюдження 17.11.2016 року недостовірної та такої, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформації, не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили; визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» 17 листопада 2016 року в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», а саме: «ВіЕс Банк» звернувся до ОСОБА_5 віддайте кредит»; визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» 17 листопада 2016 року в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», а саме: «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США»; визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» 17 листопада 2016 року в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», а саме: «ОСОБА_6 не має наміру набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИВА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки»; визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» 17 листопада 2016 року в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», а саме: «Поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення приватного підприємства «Шива» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку»; визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, яка поширена ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» 17 листопада 2016 року в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», а саме: «Приватне підприємство «Шива» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду»; зобов'язати ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» за власний кошт надати ОСОБА_5 право на відповідь та спростування недостовірної інформації шляхом їх оприлюднення у інтернет-виданні «ГАЛІНФО» не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили; зобов'язати ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» за власний кошт оприлюднити в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», вступну та резолютивну частини рішення суду не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2016 року відповідач ПАТ «ВіЕс Банк» у друкованому періодичному виданні тижневику щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua розмістив недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію.Окрім того, зазначає, що 17.11.2016 року відповідачем ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» також в інтернет-виданні «ГАЛІНФО» була розміщена недостовірна та така, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформація. Так, позивач стверджує, що не є кінцевим бенефіціарним власником ПП «ШИВА», відтак не володіє реальним механізмом впливу на діяльність даного підприємства, оскільки йому належить лише опосередкована участь та позивач особисто не здійснює жодного впливу на діяльність вказаного підприємства, не є субєктом жодних договірних відносин, які виникли між ПАТ «ВіЕс Банк», ПП «ШИВА» та іншими особами. Зазначає, що оприлюднена відповідачем сума заборгованості ПП «ШИВА» є недостовірною, оскільки заборгованість за тілом кредиту складає 1686345,85 доларів США, а не 1900000,00 доларів США. Також зазначає, що 10 серпня 2015 рокуприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 в інтересах відповідача прийнято рішення про зняття арешту з будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), однак арешт було накладено Шевченківським районним судом м.Львова. У свою чергу державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_10 на підставі заяви ПАТ «ВіЕс Банк» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23542612, яким у незаконний спосіб зареєстровано за ПАТ «ВіЕс Банк» право власності на вищезазначену будівлю. Останній також у свою чергу оскаржує в усіх можливих судових інстанціях судові рішення щодо банкрутства ПП «ШИВА». Позивач зазначає, що орендар вищевказаного приміщення фактично припинив свою діяльність та у звязку з цим припинив сплачувати ПП «ШИВА» орендну плату, а сплачує лише комунальні послуги. Вважає, що така недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача, зокрема ганьбить його честь, гідність та завдає шкоди його діловій репутації. Також вважає, що дана інформація не є оціночним судженням, а тому підлягає спростуванню. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивачапозовні вимоги підтримав, просив такі задоволити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ПАТ «ВіЕс Банк» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Подав письмові заперечення, які мотивує тим, що ОСОБА_5 є кінцевим беніфіціарним власником ПП «ШИВА», а розмір заборгованості підприємства перед банком визначався, виходячи з резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2016 року. Зазначає, що публічне звернення до позивача, яке було опубліковане 27.11.2016 року, жодним чином не має відношення до факту звернення стягнення на будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Зубрівській у м. Львові в липні 2015 року, про яке зазначає позивач в своєму позові. Стверджує, що банк як і зазначено в публікації готовий відкликати свою заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки й звільнити майно з-під обтяження у випадку повного виконання ПП «Шива» зобов'язань за кредитним договором. Окрім того, стверджує, що банку нічого не відомо про дії приватного нотаріуса ОСОБА_9, оскільки ПАТ «ВіЕс Банк» не звертався до нього з метою вчинення будь-яких незаконних дій. Вважає правдивою публікацію про те, що судові спори ініційовані банком щодо підприємства спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмету іпотеки, що спричинило б банку збитки. Окрім того, зазначає, що твердження про те, що «поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення заборгованості приватного підприємства «Шива» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажі будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі по вул. Зубрівська, 38, м. Львів, є надуманою та не відповідає справжнім цілям Банку, жодним чином не стосується, не порушує його прав й інтересів та стосується банку який хоче захистити свою діловурепутацію від неправдивих та надуманих закидів окремих осіб. Позивач не підтвердив того факту, що вищевказаним приміщенням користуються орендарі, жодними доказами. Вважає, що в спірному випадку в діях ПАТ «ВіЕс Банк», про які зазначає позивач у своїй позовній заяві, відсутній юридичний склад правопорушення. Стверджує, що позивачем не доведено, яким саме чином вказана вище публікація стосується самого ОСОБА_5 та порушує його права та інтереси Тому, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Подав письмові заперечення, які мотивує тим, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що ОСОБА_5 є кінцевим беніфіціарним власником ПП «ШИВА». Окрім того, зазначає, що незрозумілою є позиція позивача, який спочатку описує, що немає жодного впливу та відношення до ПП «ШИВА», а потім вказує, що поширена інформація про ПП «ШИВА» принижує його честь та гідність. Вважає, що інформація поширена у оскаржуваній статті, стосується не позивача (крім тез про кінцевого бенефіціарного власника), а юридичної особи ПП «ШИВА» та жодним чином не завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_5 Тому, в діях відповідача відсутній юридичний склад правопорушення, а позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обставини, описані ним у позовній заяві, або свідчили про порушення його особистих немайнових прав. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 17 листопада 2016 року у друкованому виданні тижневику (за 17-23 листопада 2016 року) щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», а також інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua ПАТ «ВіЕс Банк» за підписом «Правління ПАТ «ВіЕс Банк» розміщено публікацію «на правах реклами» під назвою «Відкрите звернення ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_5 кінцевого бенефіціарного власника приватного підприємства «ШИВА».

У своїй публікації ПАТ «ВіЕс Банк» зазначив наступну інформацію, що є на думку позивача, недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а саме:

- «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США»;

- «ОСОБА_6 не має наміру набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИВА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки»;

- «Поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення приватного підприємства «Шива» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку»;

- «Приватне підприємство «Шива» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду».

Позивач, викладену ПАТ «ВіЕс Банк» у публікації інформацію, вважає недостовірною, однак суд зазначає, що такі твердження є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, позивач стверджує, що не є кінцевим бенефіціарним власником ПП «ШИВА». Однак, суд зазначає, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що ОСОБА_5 є кінцевим беніфіціарний власник ПП «ШИВА» (а.с.57).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ПАТ «ВіЕс Банк» у вищевказаній публікації використало офіційну інформацію про кінцевого бенефіціарного власника ПП «Шива», відтак доводи позивача в цій частині є необґрунтованими. У свою чергу позивачем та його представником суду не надано належних та допустимих доказів протилежного.

Щодо тези «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США» суд зазначає, що така не стосується самого ОСОБА_5, тому що мова йде про заборгованість ПП «ШИВА» перед банком, оскільки в контексті публікації викладена у наступній редакції «в разі погашення грошовими коштами заборгованості за кредитом приватного підприємства «Шива», який не сплачується, починаючи з березня 2015 року, в сумі основного боргу за тілом кредиту, що складає 1 млн. 900 тис. доларів США».

Окрім того, даний розмір заборгованості визначався, виходячи з резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2016 року в справі №914/2464/15 за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ПП «Шива» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого стягнуто з ПП «Шива» на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 1914498,39 доларів США заборгованості за кредитним договором №KU018029 від 27.07.2012 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року та набрало законної сили.

У свою чергу, позивачем, у підтвердження своїх доводів не надано суду належних та допустимих доказів такого та не надано доказів того, яке значення вказана сума боргу має для позивача та чим вона порушує його права чи інтереси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог також необхідно відмовити.

Щодо покликання позивача на те, що публікація наступного змісту: «ОСОБА_6 не має наміру набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИБА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки» є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, суд зазначає наступне.

Публічне звернення до позивача, яке було опубліковане 27.11.2016 року стосується теперішніх відносин ПАТ «ВіЕс Банк» з ПП «Шива» та жодним чином не має відношення дофакту звернення стягнення на будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Зубрівській у м. Львові в липні 2015 року, про яке зазначає ОСОБА_5 в своєму позові.Так, звернення стягнення на будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу, що здійснене банком раніше зумовлювалось систематичним й умисним невиконанням ПП «Шива» своїх зобов'язань за кредитним договором та було спрямоване на захист прав та охоронюваних законом інтересів банку. Дана будівля продовжує перебувати в іпотеці ПАТ «ВіЕс Банк» та на даний час власником будівлі залишається ПП «Шива», що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРП від 11.01.2016 року (а.с.80-83).

Окрім того, судом встановлено, що на розгляді Господарського суду Львівської області в межах справи про банкрутство перебуває заява ПАТ «ВіЕс Банк» до ПП «Шива» про звернення стягнення на предмет іпотеки будівлюфізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Зубрівській у м. Львовіта банк як і зазначено в публікації готовий відкликати свою заяву й звільнити майно з-під обтяження у випадку повного виконання підприємством зобов'язань за кредитним договором.

Покликання позивача на те, що публікація в редакції «ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИБА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки» є недостовірною, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем у підтвердження своїх доводів не надано суду належних та допустимих доказів протилежного.

Суд також зазначає, що твердження позивача про те, що агресивні дії відповідача по відношенню до українського підприємства позичальника призвели до порушення Господарським судом Львівської області провадження у справі №914/4284/15 про банкрутство ПП «ШИВА», а також відкриття судом ліквідації процедури є безпідставними, оскільки порушено справу про банкрутство Приватного підприємства «Шива» за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптіма-Капітал», кінцевим бенефіціарним власником згідно даних Реєстру також є ОСОБА_5 (а.с.83-84).

Таким чином, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог також необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, яким чином вказана вище частина публікації стосується позивача та порушує його права та інтереси.

Щодо публікації в редакції: «Поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення приватного підприємства «Шива» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку» є необґрунтованою, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що дане твердження стосується позивача, а також порушує його права та інтереси.

Відтак, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог також необхідно відмовити.

Щодо публікації в редакції: «Приватне підприємство «Шива» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду» суд зазначає, що дана теза підтверджується рішеннями Господарських судів Львівської області у справі №914/2464/15, які набрали законної сили, є доведеними та достовірними.

Окрім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що орендар ОСОБА_7 «СПОРТ-ЕТАЛОН» фактично припинив щомісяця сплачувати ПП «Шива» орендну плату, а оплачує лише комунальні та експлуатаційні платежі, а також те, що орендна плата фактично продовжує нараховуватись ПП «Шива».

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказана публікація жодним чином не стосується позивача та не порушує його прав, тому у задоволенні даної вимоги також необхідно відмовити.

Окрім того, судом встановлено, що 17 листопада 2016 року у інтернет-виданні «ГАЛІНФО» відповідачем ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» було розміщено публікації під назвами:«ВіЕс Банк» звернувся до ОСОБА_5 віддайте кредит» та «ПАТ «ВіЕс Банк» поширив відкрите звернення до ОСОБА_5 кінцевого бенефіціарного власника приватного підприємства «Шива».

У своїй публікації ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» зазначив наступну інформацію, що є на думку позивача, недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а саме:

- «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США»;

- «ОСОБА_6 не має наміру набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИБА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки»;

- «Поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення приватного підприємства «Шива» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку»;

- «Приватне підприємство «Шива» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду».

Позивач, викладену ОСОБА_7 «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_8 «ГАЛ-ІНФО» у публікації інформацію, вважає недостовірною, однак суд зазначає, що такі твердження є не необґрунтованими виходячи з вищевикладених мотивів.

Окрім того, оскільки у задоволенні позовних вимог щодо визнання опублікованої інформації недостовірною відмовлено, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання відповідачів за власний кошт оприлюднити вступну та резолютивну частини рішення суду не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили.

Відповідно до ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Згідно ч.1 ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Даний перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним (ч.3 ст.270 ЦК України).

Частиною першою ст.275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пункті 15 своєї постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, Верховний суд України звертає увагу, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Покликання позивача на можливе негативне упередження ставлення до нього з боку осіб, які ознайомились з публікацією відповідачів, є припущенням, а не фактичними обставинами.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Суд зазначає, що ОСОБА_5 не довів, що зазначена інформація є недостовірною, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення такою інформацією його особистих немайнових прав. Також, позивач не довів та не пояснив, у чому саме виражається шкода його діловій репутації, повязана з даною публікацією.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки інформація, поширена у оскаржуваній статті, стосується не позивача, окрім тез про кінцевого бенефіціарного власника, яка є достовірною інформацією, а інших юридичних осіб, а саме ПП «ШИВА» та ПАТ «ВіЕс Банк», між якими укладені кредитний та іпотечний договори та жодним чином не завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_5, відтак у діях відповідачів відсутній юридичний склад правопорушення, який заначений у постанові Пленуму ВСУ №1 від 27.09.2009 року.

У звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 16, 269, 270, 275 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО», Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про захист гідності, честі та ділової репутації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.