Справа № 463/2458/16-ц
Провадження № 2/463/283/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти виплачені як допомога по безробіттю в розмірі 2 509,43 грн.

Позов мотивує тим, що відповідачу на підставі власноручно підписаної заяви від 15.07.2014 року виплачувалася допомога по безробіттю. Відповідно до Порядку обміну інформацією між Державною податковою адміністрацією України, Пенсійним фондом України та Державним центром зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 12.07.2006р. №259/407, центр зайнятості отримав інформацію про те, що грАхоян А.С. перебувала у цивільно-правових відносинах, згідно субагентського договору від 16.05.2013 року про виконання робіт з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна», тобто в період перебування на обліку безробітних в центрі зайнятості, безробітна не повідомила спеціалістів про своє працевлаштування. Таким чином відповідачем незаконно отримано допомогу з безробіття на суму 2 509,43 грн. за період з 22.07.2014 року по 09.12.2014 року. А тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Додатково пояснила, на момент подання заяви до Львівського міського центру зайнятості та в період отримання допомоги по безробіттю в жодних цивільно - правових відносинах не перебувала. Факт існування Субагентського договору від 16.05.2013 року не приховувала, більше того консультувалася зі спеціалістом центру зайнятості як слід правильно оформити документи та чи вплине наявність даного договору на її право на отримання допомоги. Додала, що повний розрахунок з нею проведений на підставі акта надання послуг від 12.05.2014 року, тобто за кілька місяців до звернення до центру зайнятості. Після 12.05.2014 року жодної оплачуваної роботи не виконувала, оплата не нараховувалась і не сплачувалася.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що в позові Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів слід відмовити в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 15.07.2014 року звернулася до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи, подавши власноручно підписану заяву, у якій останньою було зазначено, що вона не має постійного або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, а в додатку до заяви вказано, що вона не виконує роботи, не надає послуги відповідно до укладеного договору цивільно-правового характеру (а.с.7-9). Цього ж дня останні було надано статус безробітньої та на підставі поданої заяви призначено виплату допомоги по безробіттю.

У відповідності до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, прийнятого відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачем була отримана інформація, що ОСОБА_3 під час реєстрації та набутті статуси безробітної 22.07.2014 року перебувала у цивільно - правових відносинах з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» згідно субагентського договору від 16.05.2013 року про виконання робіт.

Разом з тим, позивачем було здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ, за результатами якої складено акт №1604 від 07.11.2014 року розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.11), з якого вбачається, що ОСОБА_3 під час реєстрації та набутті статусу безробітної 22.07.2014 року перебувала у цивільно - правових відносинах з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» згідно субагентського договору від 16.05.2013 року про виконання робіт.

У звязку з чим Львівським міським центром зайнятості було зроблено висновок про подання недоставірної інформації ОСОБА_3 при зверненні про надання статусу безробітної, та відповідно на підставі цього прийнято наказ від 17.12.2014 року №757 (а.с.19), яким зобов'язано відповідача ОСОБА_3 повернути виплачену їй суму матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 2 509,43 грн. за період з 22.07.2014 року до 09.12.2014 року.

Відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року.

Безробітними в розумінні ст.2 Закону України «Про зайнятість населення» визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» державний нагляд у сфері страхування на випадок безробіття здійснюють центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у разі виявлення порушень прав застрахованих осіб вживають заходів відповідно до визначених законом повноважень.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, з метою реалізації завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та Закону України «Про зайнятість населення», взаємодіють з органами державної податкової служби, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими центральними органами виконавчої влади, Державною прикордонною службою України шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від здійснення підприємницької діяльності, роботи за кордоном, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів по виконанню цього Закону.

Згідно абзацу другого підпункту 1 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. N 219 громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата державної реєстрації фізичної особи - підприємця, дата укладення цивільно-правового договору.

Підпунктом 4 п. 5 ст. 31 ст.14 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» визначено, що приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю.

Позивач звернувшись до суду з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів виплачених останній як допомога по безробіттю, мотивував це тим, що ОСОБА_3 у період набуття статусу безробітної та в подальшому при отриманні у звязку з цим відповідної грошової допомоги, перебувала у цивільно - правових відносинах з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» згідно субагентського договору від 16.05.2013 року про виконання робіт та отримувала за це матеріальну вигоду. Тим самим подала центру зайнятості неправдиву інформацію, а відповідно і незаконно отримала статус безробітної. Однак, суд критично оцінює такі покликання сторони позивача виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що між ОСОБА_3 та ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» укладено субагентський договір 16.05.2013 року (а.с12-15), предметом якого було виконання за винагороду юридичних, організаційних та інших дій спрямованих на сприяння укладенню договорів страхування, а також створення умов для успішної співпраці між потенційними клієнтами та партнерськими компаніями, а також забезпечення вчасного та належного виконання зобов'язань страхового субагента перед страховим агентом та страхового агента перед партнерськими компаніями. Фактично надавати послуги, а відтак отримувати комісійну винагороду за вищевказаним договором ОСОБА_3 почала з листопада 2013 року, що підтверджується актами виконаних робіт (а.с.16-17).

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії довідки від 31.03.2015 року, виданої ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» (а.с.37), відповідно до субагентського договору від 16.05.2013 року повний розрахунок з ОСОБА_3 проведений на підставі Акту надання послуг від 12.05.2014 року. Після 12.05.2014 року жодної оплачуваної роботи ОСОБА_3 не виконувала, оплата їй не нараховувалася і не виплачувалася. Вказане підтверджується і відомостями з картки рахунку 663 за січень 2014 року березень 2015 року (а.с.52).

За приписами частини другої і абзацу першого частини третьої ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Законодавством, яке регулює порядок стягнення є Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, відповідно до пункту 6.14 якого передбачено, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Згідно з п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року за № 60/62.

Зважаючи на аналіз вищенаведених норм законодавства, що регулюють порядок надання статусу безробітного та стягнення помилкового наданої допомоги по безробіттю, суд приходить до висновку про те, що виключно за наявності умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними, стягується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 факт існування субагентського договору від 16.05.2013 року не приховувала, бо як пояснила в судовому засіданні, що консультувалася з спеціалістом центру зайнятості як правильно оформити документи та чи вплине даний договір на її право на отримання допомоги. Розрахунок був проведений на підставі акта надання послуг від 12.05.2014 року, тобто за кілька місяців до її звернення до центру зайнятості, після розірвання 19.08.2014 року договору (а.с.18) у жодних трудових відносинах із ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» не перебувала та на даний час не перебуває, послуг відповідно до укладеного договору цивільно-правового характеру не надавала. Крім цього судом встановлено, виплати по безробіттю ОСОБА_3 проводилися лише з 02.09.2014 року, тобто уже після розірвання субагентського договору.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача ознаки умислу щодо невиконання обов'язків та зловживання ними, а відтак вважає, що заявлений позивачем позов є необгрунтованим та безпідставним у звязку з чим відмовляє в задоволенні такого в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215,294 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, ст.ст.3,4,44,45 Закону України «Про зайнятість населення» суд,

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.