Справа № 681/1467/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі судового засідання Калінка А.А.

з участю позивачки, її представника адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Полонського професійного аграрного ліцею про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_3 11.10.2016 року звернулась до суду з позовом в якому з урахуванням доповнень просила: поновити для неї строк звернення до суду з даним позовом, визнати незаконним її звільнення з посади майстра виробничого навчання Полонського професійного аграрного ліцею (далі Ліцей) та поновити на роботі; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн..

В обґрунтування позову зазначала, що вона з 04.09.2007 року стала працювати у Ліцеї майстром виробничого навчання. 01.09.2016 року відповідач звільнив її з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності працівників. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки для неї не була запропонована інша робота, не враховано її переважне право на залишення на роботі із підстав наявності у неї двох неповнолітніх дітей, із яких одна є інвалідом дитинства, а вона являється одинокою матірю, а також що звільнення проведено без згоди профспілкового органу Ліцею, членом якого вона є.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявлений позов підтримала.

Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що звільнення позивача проведено у відповідності до законодавства, оскільки у Ліцеї мало місце скорочення чисельності працівників, вільних робочих місць які би можна було запропонувати для ОСОБА_3 не було. Крім цього зазначила, що позивачкою пропущено місячний строк звернення з позовом до суду, а тому з цієї підстави її позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 04.09.2007 року стала працювати в Ліцеї на посаді майстра виробничого навчання.

10.06.2016 року згідно до наказу в.о. директора Ліцею № 105 позивачку попереджено про наступне, через два місяця, звільнення у звязку з скороченням чисельності учнівського контингенту, обмеженого фінансування навчального закладу та у через заплановану реорганізацією Ліцею.

31.08.2016 року ОСОБА_3 за наказом в.о. директора Ліцею звільнено з роботи з 01.09.2016 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності працівників.

В день звільнення (01.09.2016 року) позивачка отримала трудову книжку із записом про своє звільнення, а 11.10.2016 року звернулась до суду з даним позовом.

Наведені обставини підтверджуються даними згаданих наказів, трудової книжки та сторонами визнаються.

Вирішуючи питання законності звільнення ОСОБА_3 з роботи суд зазначає про таке.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 є одинокою матірю, має дочку ОСОБА_3 Крістіну, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка являється дитиною інвалідом.

Відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Отже, звільнення позивачки з роботи є явно незаконним.

Згідно до ч.2, 3 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено, що середній заробіток, зокрема за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті у вказаних випадках, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Після цього проводиться множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів, (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається із матеріалів справи, останні два місяці роботи ОСОБА_3 перед місяцем звільнення є липень, серпень 2016 року.

У ці місяці позивачка в серпні працювала 11 днів, за що їй нарахована заробітна плата в сумі 1271 грн.

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_3 за вказаний період становить 115, 55 грн. (1271 грн. : 11 робочих днів).

Тривалість вимушеного прогулу за період з 01.09.2016 року по день ухвалення рішення становить 94 робочих дні, за які має бути виплачено для позивачки середній заробіток в сумі 10 861, 70грн.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивачка отримавши трудову книжку 01.09.2016 року, звернулась до суду з позовом з пропуском місячного строку, а саме 11.10.2016 року.

Згідно до положень ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу суд може поновити ці строки.

Як свідчать надані позивачкою та її представником докази, ОСОБА_3 20.09.2016 року з метою подачі до суду позову про поновлення на роботі звернулась до Шепетівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який лише після проведення відповідних процедурних дій 04.10.2016 року видав доручення про надання правової допомоги адвокату ОСОБА_1, котрий 10.10.2016 року виготовив від імені позивачки позовну заяву.

Дану обставину, а також те, що ОСОБА_3 є одинокою матірю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, із яких одна є інвалідом дитинства, суд визнає як поважні причини через наявність яких позивачка не змогла в місячний строк з дня звільнення звернутись з позовом до суду, а відтак поновлює для ОСОБА_3 цей строк.

На підставі ст.237-1 КЗпП України позивачка має право на стягнення з Ліцею моральної шкоди, оскільки через незаконне звільнення, вона несла моральні переживання.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням глибини душевних страждань, які завдані ОСОБА_3, їх тривалості, та виходячи при цьому із засад розумності і справедливості, і встановлює такий розмір в сумі 2000 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Керуючись наведеним ст.10, 70, ч.3 ст.209, ст.ст. 212-215, п.п. 2,4 ч.1, ч.2 ст. 367 ЦПК України суд ,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Поновити для ОСОБА_3 строк звернення до суду з даним позовом.

Визнати незаконним наказ в.о. директора Полонського професійного аграрного ліцею № 30-к від 31.08.2016 року про звільнення позивачки з роботи.

Поновити ОСОБА_3 на посаду майстра виробничого навчання Полонського професійного аграрного ліцею з 01.09.2016 року.

Стягнути з Полонського професійного аграрного ліцею на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за робочі дні у період з 01.09.2016 року по день постановлення судового рішення 13.01.2017 року (94 дні) в сумі 10 861, 70 грн.(десять тисяч вісімсот шістдесят одну) грн. 70 коп., без виключення сум відрахування на податки та інші обовязкові платежі, а також моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі, а також виплати для неї всієї суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Полонського професійного аграрного ліцею на користь держави судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми при проголошенні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення.

Головуючий: