У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 жовтня 2002 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначив, що спільне життя між сторонами не склалося, відповідач разом із сином проживають окремо від нього. Вважає недоцільним подальше збереження цього шлюбу, через що просив суд розірвати шлюб, який укладено між сторонами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць, однак сторони так і не примирилися.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, позов задоволено, розірвано шлюб, що був укладений між сторонами.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить скасувати судові рішення першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав наявними правові підстави для розірвання шлюбу між сторонами, враховуючи, що шлюбні стосунки між ними не склалися, а подальше збереження цього шлюбу є недоцільним.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд на спростування доводів відповідача про те, що суд не вирішив питання щодо місця проживання дитини правильно зазначив, що позивач не заявляв самостійних вимог про місце проживання дитини та не заперечував проти того, що дитина буде проживати з відповідачем. При цьому суд звернув увагу заявника, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з самостійним позовом щодо визначення місця проживання дитини.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що судом не було з'ясовано дійсних причин розірвання шлюбу та не взято до уваги наявність малолітньої дитини спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень, згідно з якими судами достатньо повно установлено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та надано належну оцінку наявним у справі доказам.

Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що під час ухвалення рішення не було враховано інтересів дитини, з огляду на предмет і підстави поданого позову, характер спірних правовідносин, положення ст. ст. 3, 11 ЦПК України, а також ту обставину, що позивачем у цій справі не заявлялося позовних вимог про визначення місця проживання дитини, а згідно з ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Разом із тим, як установив суд, позивач у цій справі не заперечував проти того, що дитина буде проживати з відповідачем.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що відповідача не було на жодному судовому засіданні, враховуючи, що її інтереси в суді представляв представник, а згідно з вимогами ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника, крім того, відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак