справа №619/4425/16-ц
провадження №2/619/328/17
06 лютого 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.
судового засідання - Носачової І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа: Дергачівська місцева прокуратура Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення ним повноліття на користь опікуна, батьків, вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу, посилаючись на те, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, позбавлена батьківського піклування, та проживає на території Нововодолазького району Харківської області у дитячому будинку сімейного типу родини ОСОБА_4 з 18.06.2013 року. Мати дитини громадянка ОСОБА_2, 19.12.2011 року була засуджена Дергачівським районним судом Харківської області до позбавлення волі та відбувала покарання в Качанівській виправній колонії (№54) управління державної Пенітенціарної служби України в Харківській області. 31.12.2014 року громадянка ОСОБА_5 умовно - достроково звільнилась з місць позбавлення волі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 але фактично за даною адресою не мешкає. Зі слів її матері громадянки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також мешкає за вищевказаною адресою, її донька громадянка ОСОБА_2 на даний час знаходиться в м. Полтава на заробітках. Після звільнення громадянка ОСОБА_2 до служби у справах дітей райдержадміністрації з письмовою або усною заявою з питання можливості повернення у свою родину її біологічної дитини жодного разу не зверталась. Будь-яка інформація щодо фактичного місця проживання, місця роботи, та способу життя громадянки ОСОБА_2 в службі у справах дітей районної державної адміністрації відсутня.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася, однак відмовилася від отримання судової повістки, про що міститься відповідна відмітка на поштовому конверті.
Третя особа - представник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за їх відсутності.
Представник Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримують, просять справу розглянути за їх відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Його матір'ю являється ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відомості про батька ОСОБА_7 записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 6,11).
Розпорядженням Дергачівської РДА від 15.12.2008 за №1670 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.7).
У відповідності до висновку Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 13.12.2016 року за №01-62/4899 вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21-22).
ОСОБА_2 19.12.2011 року була засуджена Дергачівським районним судом Харківської області до позбавлення волі та відбувала покарання в Качанівській виправній колонії (№54) управління державної Пенітенціарної служби України в Харківській області. 31.12.2014 року громадянка ОСОБА_5 умовно - достроково звільнилась з місць позбавлення волі, що підтверджується копією Вироку Дергачівського районного суду від 19.12.2011 року, копією довідки Качанівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) від 05.12.2016 року, копією довідкою про звільнення серія НОМЕР_1 від 31.12.2014 року (а.с.12-19).
Відповідно до копії довідки Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 08.12.2016 року за №02-17/923 ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2
Відповідно до розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 17.06.2013 року за №225 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає на території Нововодолазького району Харківської області у дитячому будинку сімейного типу родини ОСОБА_4 з 18.06.2013 року (а.с.8-10).
Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.
Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідач, яка являється матір'ю дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина.
У відповідності до висновку від 13.12.2016 за №01-62/4899 року Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.
Стаття 150, 157 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226, 233 ЦПК України, суд -
Позов Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м. Харків, батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Харків, аліменти на утримання сина - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2016 року та до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна чи піклувальника, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини).
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І. М. Нечипоренко