Справа № 359/3127/15-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/103/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 24.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із зазначеним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просили стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на товарознавче дослідження в розмірі 600 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., витрати на судовий збір в розмірі 244 грн., а також на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати на судовий збір в сумі 244 грн.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн., а саме: суд визнав ОСОБА_5 винним в тому, що він 13.10.2014 року о 14.00 годині, керуючи транспортним засобом «Шевроле-Нива» (державний номер НОМЕР_1) в м.Борисполі по вулиці Київський шлях, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай Жетз» (державний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_3

Зазначали, що внаслідок ДТП належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль «Хюндай Жетз» (державний номер НОМЕР_2) отримав пошкодження, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження, чим власнику завдана матеріальна та моральна шкода, а також завдана моральна шкода водію ОСОБА_3

Вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля згідно з висновком автотоварознавчого дослідження ФОП «Левицький Владислав Владиславович» від 26 січня 2015 року на день складання звіту становив 8886 грн. 37 коп., з яких вартість деталей - 8082 грн. 37 коп., визначена в перерахунку з євро за курсом 18.3472, та оскільки на 2.04.2015 року курс євро по відношенню до гривні виріс та дорівнює 100 євро=2525.4831грн., вартість запасних частин збільшилась на 27% і на 2.04.2015 становила 11071 грн. 74 коп.

Розрахована позивачами сума матеріальної шкоди становила 11875 грн. 74 коп. (11074,74+804,00). Позивачі стверджували, що їм завдана моральна шкода, яка полягала в тому, що ОСОБА_2 на тривалий час втратила нормальний стан душевної рівноваги через пошкодження автомобіля та відсутність коштів на його ремонт, через відмову ОСОБА_5 від відшкодування нанесених збитків, втрату автомобіля товарного вигляду, вона обмежена у пересуванні внаслідок простою автомобіля та була змушена міняти звичний спосіб життя, відмовитися від задоволення звичайних для неї потреб та у спілкуванні; моральна шкода, завдана ОСОБА_3 полягала в тому, що внаслідок ДТП він пережив нервовий стрес і втратив на тривалий час нормальний стан нервової рівноваги.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року в якості відповідача була залучена правонаступник -ОСОБА_4, дружина ОСОБА_5, який помер 18 вересня 2015 року (а.с.92).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 5613 грн. 22 коп. та моральну шкоду в сумі 1218 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу в сумі 2772 грн. 40 коп., а всього на загальну суму - 9847 грн. 22 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2, а також в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про зміну рішення і ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд вважав доведеним факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 з вини водія ОСОБА_5 моральних, душевних страждань, у вигляді переживань з приводу пошкодження належного позивачу майна та порушення права власності, а щодо інших позовних вимог, а також вимог ОСОБА_3 вважав необхідним відмовити.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року встановлено, що 13.10.2014 року о 14.00 годині, керуючи транспортним засобом «Шевроле-Нива» (державний номер НОМЕР_1) в м.Борисполі по вулиці Київський шлях під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай Жетз» (державний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_3 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Встановлено, що в результаті ДТП пасажирка ОСОБА_7 отримала незначні тілесні ушкодження. ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.9).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №850383 автомобіль «HYUNDAI GETZ» (державний реєстраційний номер 3АІ 4530 АХ) отримав механічні пошкодження у вигляді деформації задньої правої двері, деформації ручки задньої правої двері, деформації замку задньої правої двері, деформації декоративної накладки зовнішнього скла задньої правої двері, пошкоджена текстура молдінгу задньої правої двері (а.с.10,18).

Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних в постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року обставин, а також факт пошкодження належного позивачу автомобіля з вини водія ОСОБА_5, його правонаступником відповідачем ОСОБА_4 повністю визнані відповідачем та її представником.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Звіту з оцінки відновлювального ремонту транспортного засобу від 26 січня 2016 року (а.с.14-28) вартість відновлювального ремонту автомобіля «HYUNDAI GETZ» (державний реєстраційний номер 3АІ 4530 АХ) склала 8886 грн. 37 коп.

Вартість проведених робіт з оцінки вартості відновлювального ремонту склала 600 гривень, які за твердженням позивача ОСОБА_2 були нею сплачені згідно з долученим до матеріалів справи товарним чеком №18/15 від 26 січня 2015 року (а.с.27).

Згідно з висновком судового експертизи за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.09.2015 №11848/15051 (а.с.65-75) розмір матеріального збитку, якого зазнав автомобіль «Хюндай Жетз» (АІ 4530) під час ДТП, що сталося 13.10.2014 розу за участю ОСОБА_5 склала 5613 грн. 22 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 не була застрахована, та що в МТСБУ за отриманням страхового відшкодування позивач ОСОБА_2 не зверталась.

18 вересня 2015 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 349195 (а.с.79).

Згідно з повідомленням Бориспільської міської державної нотаріальної контори від 17.05.2016 №624/02-14 (а.с.89) спадщину після померлого 18 вересня 2015 року ОСОБА_5 прийняла та оформила його дружина ОСОБА_4

Ця обставина повністю визнана відповідачем ОСОБА_4, якою також визнано, що до складу спадщини увійшла частина будинку та земельної ділянки, вартість яких є більшою за визначену позивачами загальну суму вимог 35963 грн. 74 коп. (а.с.4).

Крім того, в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_5 частково визнала позовні вимоги позивача ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі, визначеного висновком експерта в сумі 5613 грн. 22 коп., в іншій частині заявлених вимог вважали їх недоведеними, в тому числі звернули увагу, що не зважаючи на те, що автомобіль позивача ОСОБА_2 не був відремонтований, відстань пробігу на показниках автомобіля суттєво виросла. Також вважали безпідставними та недоведеними вимоги позивача ОСОБА_3 щодо відшкодування моральної шкоди, а також необґрунтованими та недоведеними вимоги позивача ОСОБА_2 щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з розясненнями, викладеними в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За ч.1 ст.608 ЦК України, враховуючи вимоги ч.1 ст.8 ЦК України щодо аналогії закону, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ОСОБА_4 як правонаступник - спадкоємець померлого ОСОБА_5, з вини якого відповідачу ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну шкоду внаслідок пошкодження належного позивачу на праві власності автомобіля, є належним відповідачем у справі.

Крім того, враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи, який суд вірно визнав належним і допустимим доказом, розмір завданої позивачу ОСОБА_2 матеріальної шкоди становить 5613 грн. 22 коп., в звязку з чим суд правильно вважав, що завдана позивачу матеріальна шкода в такому розмірі підлягала відшкодуванню.

При цьому суд врахував, що проведена на замовлення позивача ОСОБА_2 оцінка пошкодженого транспортного засобу проводилась без участі сторони відповідача, а також без дотримання порядку, визначеного ст.34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пункт 34.2 статті 34 передбачає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У звязку з цим п.34.3 передбачає, що, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав, що позивач до МТСБУ в порядку, визначеному Законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зверталась, отже висновок обраного позивачем самостійно та на власний розсуд субєкта оціночної діяльності не має переважного та обовязкового значення для особи, яка відшкодовує шкоду, в звязку з цим позивачка ОСОБА_2 не набула право на відшкодування витрат, повязаних з проведенням такого дослідження.

Щодо заявлених позивачкою ОСОБА_2 вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. то суд прийшов до вірного висновку, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди підлягали до часткового задоволення з наступних підстав.

За ст.23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Беручи до уваги вищенаведені вимоги чинного законодавства, таким належним відповідачем, яким має бути відшкодована моральна шкода, є відповідач ОСОБА_8

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 з вини водія ОСОБА_5 моральних, душевних страждань, у вигляді переживань з приводу пошкодження належного позивачу майна та порушення права власності є доведеним.

З врахуванням характеру завданої моральної шкоди та враховуючи, що всупереч твердженням позивачки ОСОБА_2 та її представника, після дорожньо-транспортної пригоди вона не була позбавлена можливості користуватися належним їй автомобілем, про що свідчить пробіг автомобіля, зазначений в актах огляду транспортного засобу оцінювачем станом на 23.01.2015 85,763тис.км, та експертом станом на 31.07.2015 -100,797 тис.км (а.с.18,73), що також підтвердив позивач ОСОБА_3, враховуючи розмір фактично завданої матеріальної шкоди, а також той факт, що позивачка не звернулася до МТСБУ за відшкодуванням завданої їй матеріальної шкоди, хоча мала таку можливість, чим сприяла тривалості незручностей, що виникли внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до вірного висновку, що достатнім відшкодуванням заподіяної позивачі моральної шкоди буде сума в розмірі 1500 грн., що становить більше 30% відсотків від розміру матеріальної шкоди, завданої їй пошкодженням транспортного засобу.

Вимоги позивача ОСОБА_3 щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди, жодним належним і допустимим доказом не підтверджені, а сам факт участі ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді не є достатнім доказом того, що позивачу заподіяна така шкода, та який би давав можливість встановити характер та глибину душевних страждань, якщо такі мали місце, розмір заподіяної шкоди, а доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягали, а витрати позивачки ОСОБА_2 по сплаті судового збору (а.с.1) підлягали відшкодуванню в межах належної до сплати суми судового збору за вимогою майнового характеру в розмірі мінімальної ставки в сумі 243 грн. 60 коп., недоплачений позивачем ОСОБА_2 судовий збір за вимогою немайнового характеру в сумі 243 гривні 60 копійок - підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Щодо понесених позивачем ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. за договором про надання правової допомоги від 02 квітня 2015 року (а.с.30, 31), укладеним позивачкою та адвокатом ОСОБА_9, що приймав участь у розгляді справи, такі витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача на загальну суму 2772 гривні 40 копійок.

Так, розмір витрат підтверджується наданою адвокатом довідкою про фактичну оплату йому позивачем 3000 грн. (а.с.31), а також актом приймання-передачі виконаних робіт від 07 липня 2016 року (а.с.103).

Проте, з урахуванням порядку нарахування граничного розміру компенсації таких витрат, встановленому ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також розміру мінімальної заробітної плати, встановленому ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», враховуючи дату укладання договору про правову допомогу 02.04.2015 (а.с.30), дату подання позовної заяви до суду 07.04.2015 (а.с.3), розмір мінімальної заробітної плати, встановлений з 01.01.2015 1218грн., розмір мінімальної заробітної плати, встановлений з 01.05.2016 1450грн., а також що граничний розмір витрат на правову допомогу має розраховуватись, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка була визначена на момент надання послуг, розмір відшкодування становив 2772 грн. 40грн.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: