Провадження № 2/641/128/2017 Справа № 641/5871/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі: головуючого: судді - Богдан М.В.

при секретарі - Дрокіній С.О.

за участю адвоката - Посилкіна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати за нею та її малолітньою донькою право користування квартирою АДРЕСА_1

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначила, що на підставі ордеру на житлове приміщення від 27.07.1989 року ОСОБА_4 разом з батьками: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вселились до спірного житлового приміщення. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 померли.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.09.2014р. ОСОБА_4 визнано наймачем спірної квартири.

Також, позивач вказала, що з 30.10.2009р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 від якого народилась ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 зазначила, що їх родина постійно мешкала за спірною адресою, але без реєстрації там її та доньки.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано 21.09.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, та після його смерті право позивачки та її малолітньої доньки на спірну квартиру не визнається з боку Харківської міської ради.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з посиланням на ст.ст.64,65 ЖК України.

Представник Харківської міської ради проти задоволення позовних вимог заперечував з посиланням на той факт, що позивачем не надано жодного доказу як на підтвердження факту її постійного проживання разом із померлим ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу так і доказів письмової згоди всіх членів сім*ї, які проживали у спірній квартирі на момент її вселення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ордер № 067639 на квартиру АДРЕСА_1 було видано ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із членами сім*ї: чоловіком ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 та її сином ОСОБА_4.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.09.2014р. ОСОБА_4 визнано наймачем спірної квартири.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно довідки з місця проживання про склад сім*ї та прописку від 19.04.2016р., наданої КП «Жилкомсервіс» в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та її малолітня дитина ОСОБА_3 зареєстровані ніколи не були.

Позивач ОСОБА_2 вказує, що вона вселилась у спірну квартиру після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 30.10.2009 року за згодою іншого мешканця - ОСОБА_5, а малолітня ОСОБА_3 мешкала у квартирі з моменту народження.

Також позивач вказала, що ні вона, ні малолітня донька не були зареєстровані за спірною адресою, оскільки подружжя не вважало це за необхідне, але після розірвання шлюбу вона і її малолітня донька не втрачали право користування спірною квартирою.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Однак, ні позивач, а ні її представник не надали доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 зверталась до Харківської міської ради з питанням про визнання її наймачем зазначеного приміщення у звязку зі смертю наймача - її колишнього чоловіка, та що їй у передбаченому законом порядку у вирішенні вказаного питання було відмовлено.

Статтею 58 Житлового кодексу України встановлено, що єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду є ордер, що видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Позивачем не надано ордеру на вселення до спірного приміщення або доказу згоди колишнього наймача на її вселення.

Згідно ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, повязані з договором найму. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За правилами ст.65 ЖК України особи, які вселились в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням.

Частиною 1 ст.106 ЖК України передбачено, що повнолітній член сім*ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім*ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім*ї наймача.

За загальним правилом особа, яка вселилася до наймача як член сім'ї (статті 64,65 ЖК України), не набуває права користування займаним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду.

В судовому засіданні позивач вказала, що зареєстрована та мешкає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_2.

Суд вважає, що подавши до суду позов про визнання права користування жилим приміщенням, позивач тим самим поліпшує свої житлові умови, як стверджує відповідач, не надавши при цьому доказів, що вона, у відповідності до ст.34 Житлового кодексу України, має право на таке поліпшення та перебуває на обліку громадян, які його потребують.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та відмови управління обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради у наданні цієї житлової площі.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст..ст.64,65,106 ЖК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Богдан