У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 27 729 грн 01 коп.

23 квітня 2012 року рішення суду набрало законної сили.

18 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 2-5008/2011.

12 грудня 2012 року стягувач вперше пред'явив виконавчий лист до виконання.

17 грудня 2012 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві Коровайко О.С. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 35782449. За весь час виконавчого провадження встановлено неможливість виконати рішення суду.

27 листопада 2013 року державним виконавцем державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві Чайкою І.В. винесено постанову про повернення виконавчого листи у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду в повному обсязі.

24 липня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вдруге було пред'явлено виконавчий лист до виконання.

28 липня 2014 року державний виконавець Рудьковська Олена Сергіївна винесла постанову про викриття виконавчого провадження № 44198317.

05 березня 2015 року державний виконавець Січкар Роман Миколайович виніс постанову про повернення виконавчого листа у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду.

10 березня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» втретє пред'явлено виконавчий лист до виконання.

11 березня 2016 року головний державний виконавець Телявський А.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 50447487.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 21 червня 2016 року скаргу ОСОБА_2 на дії Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича про визнання неправомірною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 50447487 від 11 березня 2016 року за виконавчим листом № 2-5008/2011 виданим 18 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 28 126 грн 30 коп. З огляду на викладене, заявник вважає. Що є всі законні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, заяву задоволено.

Визнано виконавчий лист № 2-5008/201, виданий Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 2-5008/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані ухвали та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» втретє пред'являючи виконавчий лист до виконання 10 березня 2016 року, фактично пропустило встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Відповідно до абзацу 31 пункту 5 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович