Номер провадження 2/754/1098/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання - Полярній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за невиконання умов договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - СПД ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за невиконання умов договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що 22.10.2015 року він та відповідач уклали письмовий договір, згідно з яким відповідач, як продавець зобов»язався передати йому, як покупцю товар у строки передбачені договором. Відповідно до умов договору, позивач 22.10.2015 року сплатив авансовий платіж у розмірі 30 000 грн., що підтверджується квитанцією. Відповідно до п. 2. 2 Договору, строк поставки товару становить 30 календарних днів, проте у строки зазначені в договорі, товар не наданий, кошти в повному обсязі не повернуті. На вимогу позивача, 29.12.2015 року відповідачем було повернуто лише 16 000 грн., остаточно отримані грошові кошти повернуто не було. В зв»язку із суттєвими порушеннями умов договору, 22.04.2016 року позивачем було повідомлено відповідача про розірвання договору у зв»язку з невиконанням, а також висунуто вимогу повернути кошти в розмірі 14 000.00 грн. Оскільки відповідачем не повернуто кошти в добровільному порядку, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просив суд про стягнення з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 14 000.00 грн. та судові витрати по справі у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 2 000.00 грн.

В судовому засіданні позивач в повному обсязі підтримав доводи своєї позовної заяви, просив суд про задоволення позовних вимог.

Відповідач СПД ФОП ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги та не заперечував проти його задоволення.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2015 року позивач та відповідач по справі уклали письмовий договір, згідно з яким відповідач, як продавець зобов»язався передати позивачу, як покупцю товар у строки передбачені договором.

Відповідно до умов договору, позивач 22.10.2015 року сплатив авансовий платіж у розмірі 30 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2. 2 Договору, строк поставки товару становить 30 календарних днів, проте у строки зазначені в договорі, товар відповідачем не наданий, кошти в повному обсязі позивачу не повернуті.

Як зазначив а судовому засіданні позивач, на його вимогу 29.12.2015 року відповідачем було повернуто лише 16 000 грн., остаточно отримані грошові кошти повернуто не було. В зв»язку із суттєвими порушеннями умов договору, 22.04.2016 року позивачем було повідомлено відповідача про розірвання договору у зв»язку з невиконанням, а також висунуто вимогу повернути кошти в розмірі 14 000.00 грн., проте дана претензія була залишена відповідачем поза увагою.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, визначений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно із вимогами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов»язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у встановлений в договорі строк.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Статтею 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування та відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Обов»язок продавця (виконавця, виробника) передати споживачу продукцію належної якості, як і документи, які підтверджують належну якість продукції, встановлений ст. 6 вказаного Закону.

Суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 14 000 грн., оскільки вимоги позову в цій частині є обґрунтованими та доведеними позивачем в судовому засіданні, а відповідачем в повному обсязі визнані.

Щодо стягнення на користь позивача з відповідача витрат на правову допомогу, то судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Право на правову допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частинами 1,2 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В обгрунтування вимог про відшкодування витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги позивач надав суду квитанцію до прибуткового касового ордера №31/8 від 31.08.2016 року, відповідно до якої позивачем адвокату ОСОБА_3 за надання правової допомоги було сплачено 2 000.00 грн.

Зважаючи на все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі, оскільки позивачем в судовому засіданні доведено ті обставини на які він посилався на підставу своїх позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 615, 629, 655 ЦК України, ст.ст. 4,10,18,22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 14 000.00 грн. та 2 000.00 грн. в рахунок судових витрат по справі, пов»язаних з правовою допомогою.

Стягнути з Суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: