АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1715/17 Справа № 206/4478/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зайченко С. В. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участі секретаря - Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про припинення обтяження нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із позовом про припинення обтяження нерухомого майна.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про припинення обтяження нерухомого майна провадження закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2, звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про її скасування та передачу справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене або постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Районний суд постановлюючи ухвалу про закриття провадження посилався на те, що спір фактично виник в площині адміністративних правовідносин, а саме внаслідок вчинення Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області, як державним реєстратором (суб'єктом владних повноважень) дій з обтяження спірного нерухомого майна, що згідно з вимогами ст. 17 КАС України, відноситься до юрисдикції адміністративних судів та виключає можливість вирішення таких спірних правовідносин в порядку цивільного судочинства, тобто такі правовідносини підлягають вирішенню в порядку КАС України Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

З таким висновком районного суду погодитися не можливо з наступних підстав.

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Також для вирішення цього питання можливе на підставах з'ясування правової природи нотаріальної діяльності та складу повноважень нотаріуса.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Тлумачення поняття «суб'єкт владних повноважень» надано у п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС, де зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Проте вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом суб'єктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання.

Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один суб'єкт приписує певну поведінку іншому суб'єкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб'єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об'єктивно існуючі факти, права та обов'язки, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням.

Також слід зазначити, що структура нотаріату утворена таким чином, що вони не пов'язані між собою в організаційному відношенні і при вчиненні нотаріальних дій. Що ж до владності у нотаріальних правовідносинах, то вона виявляється лише в офіційній силі нотаріальних актів. Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими суб'єктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС.

Слід зазначити, що незалежно від того, є нотаріус приватним чи працює у державній нотаріальній конторі (Закон № 3425-XII фактично прирівнює за правовим статусом державних і приватних нотаріусів), він не може вважатися суб'єктом владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 17 КАС можна дійти висновку про неможливість розгляду в порядку адміністративного судочинства справ щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні. А отже, виходячи з положень ст. 15 ЦПК, такі справи повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, ухвалу від 01 грудня 2016 року постановлено з порушенням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасуванню ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: