Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7469/16-ц
Номер провадження 2/711/124/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом (в подальшому збільшені вимоги) до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони мають спільну дочку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

07.09.2016р. позивач мала намір здійснити туристичну поїздку разом із дочкою до Франції у м. Париж, парк Діснейленд.

19.01.2016р. відповідач разом із позивачем, надав нотаріально посвідчену заяву про згоду дочці на тимчасову поїздку до Литовської Республіки та інших країн Шенгенського договору в період часу з 20.01.2016р. по 20.01.2017р. у супроводі будь-кого з них. Також даною заявою відповідач взяв на себе зобов»язання щодо фінансування усіх витрат (проїзд, проживання, харчування, медичне страхування тощо), пов»язаних з її поїздкою та перебуванням в Литовській Республіці та інших країнах Шенгенського договору.

Позивач вказує, що відповідач завірив її щодо надання допомоги в отриманні візи у Францію, оскільки має високу зарплату та дивіденди. Крім того, надав довідку про свої доходи, яку вона подала до візового центру.

04.08.2016р. позивач отримала листа - рішення посольства Франції, у якому їй було відмовлено у наданні візи до Франції на підставі, як вважає, поданої відповідачем заяви та поставлено відмітку - «потенціальний іммігрант». Відмова у візі містить посилання на такі причини: дані, надані для обґрунтування цілей та умов проживання, є ненадійними; неможливо підтвердити бажання залишити територію держави - члена до закінчення терміну чинності візи. Крім того, відмова містить примітку, що заява, на підставі якої було прийнято рішення, відправлена від відповідача.

Також, надіслано заяву ОСОБА_3 від 28.07.2016р., в якій відповідач відкликає свій підпис на заяві про згоду на виїзд за кордон малолітньої доньки ОСОБА_2, яку відповідачем було направлено до посольства Франції.

Вважає, що відповідач, користуючись довірою позивача, своїми діями, зловживаючи довірою, здійснив обман, чим позивачеві та дитині завдано суттєвих матеріальних та моральних збитків.

Станом на даний час, не можливо повернути кошти, витрачені на бронювання готелю та на авіаквитки, а тому завдану матеріальну шкоду слід стягнути з відповідача.

Дочці завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях, пов»язаних з відміною поїздки до парку Діснейленд, та не розуміючи, чому батько не дозволив поїздку на відпочинок.

Авіаквитки коштують: 8151грн. для дочки ОСОБА_2 та 8125грн. для позивача ОСОБА_1 При цьому, у квитку зазначено, що кошти за квиток не повертаються, обміну не допускаються.

Вартість бронювання готелю 631,96 євро, що підтверджується даними листа від готелю (бронювання здійснено 02.02.2016р.) і кошти не повертаються.

Офіційний курс НБУ станом на 25.08.2016р. становить: 100євро - 2869,39грн. Отже, вартість бронювання становить 18130,90грн.

Розмір матеріальної шкоди становить: 8151грн. + 8125грн. + 18130,90грн. = 34432,90грн.

Вартість перекладу документів з французької та англійської мов складає 280грн.

У зв»язку з поїздкою за кордон, позивач, як вказує, була змушена неодноразово їздити до Києва, а тому вартість проїзду на маршрутці становить 840грн., враховуючи послуги таксі та метро в місті Київ.

Витрати на правову допомогу адвоката складають 6000грн., що підтверджується довідкою.

Вважає, що шкода повністю доведена, наявний причинний зв»язок між шкодою та протиправним діянням відповідача. Форма вини відповідача - прямий умисел.

Моральну шкоду, що завдана позивачеві та малолітній дочці, оцінено в розмірі 55055грн. Моральна шкода матері та дитини є пов»язаною шкодою, т.я. через моральні переживання дитини, додатково завдається моральна шкода матері та через моральні переживання матері, завдається додаткова моральна шкода дитині. Внаслідок дій відповідача порушені нормальні життєві зв»язки, позивачі не мали змоги туристичного відпочинку, оздоровлення та втратили значні грошові кошти. Позивачам завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім»ї чи близьких родичів. При визначенні розміру моральної шкоди, позивач враховує висновки психологів, до яких матір змушена була приводити дитину протягом тривалого періоду та самій консультуватися з психологами з приводу завданої моральної шкоди та внутрішніх переживань за дитину та її відношення до батька.

Позивач зазначає, що вартість коштів, витрачених на роботу психолога, складає 2000грн.

Таким чином, позивач, посилаючись на ст.ст. 1166, 1167, 23ЦК України, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, просить суд (в редакції від 21.11.2016р.) : стягнути з відповідача на її користь 37552грн. 90коп. матеріальної шкоди та 55055грн. моральної шкоди, а всього- 92607грн. 90коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1102грн. 40коп., витрати на правову допомогу 6000грн.

Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей Черкаської міської ради.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Євтушенко М.П., а також законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_1 повністю підтримали позовні вимоги в редакції від 21.11.2016р. та просили їх задовольнити. Крім того, зазначили, що слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах дочки ОСОБА_2: вартість за два авіаквитки для двох осіб - матері та дитини - з Києва до Парижу - Відня - Києва 16302грн. (8151грн. + 8151грн.); вартість перекладу документів з іноземної мови на українську - 280грн.; вартість проїзду Черкаси - Київ - Черкаси - 840грн.; вартість психолога - 2000грн., вартість проживання/бронювання у Діснейленді на 5 днів - 18130грн. 09коп.; моральна шкода - завдана матері - 27527грн. 50коп. та дочці - 27527грн. 50коп., а всього 55055грн.; судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу адвокату - 6000грн.; судового збору за подачу позову - 1102грн. 40коп.; витрат за висновок психолога - 3019грн.00коп.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_6 повністю заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши письмові заперечення.

В судове засідання не з»явилась третя особа Служба у справах дітей ЧМР, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - сторони по справі, що підтверджується даними свідоцтва про народження від 18.02.2010р. (актовий запис №210).

19.01.2016р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я. посвідчено справжність підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у заяві (реєстр №47,48) про те, що вони дають згоду малолітній дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасову поїздку до Литовської Республіки та інших країн Шенгенського договору в період з 20.01.2016р. по 20.01.2017р. в супроводі будь-якого з них, а також дають згоду на відкриття візи дочці ОСОБА_2. При цьому, у заяві зазначено, що ОСОБА_3 бере на себе фінансування усіх витрат (проїзд, проживання, харчування, медичне страхування тощо), пов»язаних з її поїздкою та перебуванням в Литовській Республіці та інших країнах Шенгенського договору.

28.07.2016р. цим же нотаріусом посвідчено справжність підпису ОСОБА_3 у заяві (реєстр №620), за якою він відкликає свій підпис на заяві за р. №47 про його згоду на виїзд за кордон його малолітньої дочки ОСОБА_2.

На підтвердження своїх позовних вимог про завдані матеріальну та моральну шкоди, позивачем надано: рішення посольства Франції в Україні від 04.08.2016р., за яким ОСОБА_1 відмовлено у візі, із зазначенням, що дані, надані для обґрунтування цілей та умов проживання, є ненадійними, а також неможливо підтвердити її бажання залишити територію держави-члена до закінчення терміну чинності візи; так звані «авіаквитки» від 08.04.2016р. -«виліт Париж,Франція - прибуття Відень 11.09.2016р. та «виліт Відень - прибуття Київ 12.09.2016р.» із зазначенням: «загальна інформація 8151грн. для ОСОБА_2, 8125грн. для ОСОБА_1»; лист - номер бронювання 8G135292 дата 03.02.2016р., номер клієнта 8 ОСОБА_1, учасники ОСОБА_1, ОСОБА_2, бронювання зроблено 02.02.2016р., загальна сума бронювання 631,96 євро; лист ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.11.2016р. про те, що ОСОБА_1 02.02.2016р. за послуги туризму та транспортних перевезень Дісней сплатила кошти 631,96євро; лист з відділу резервування від 09.08.2016р. - номер резервування 8G135292 про те, що пакет резервування не підлягає обміну та не відшкодовується; висновок експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження від 06.12.2016р. №№ 882/16-23, 982/16-23 на підставі звернення адвоката Євтушенко М.П. про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були нанесені особливі страждання (моральна шкода) з психологічної точки зору і можливий розмір компенсації моральної шкоди ОСОБА_1 становить 54МЗП та ОСОБА_2 - 36МЗП; лист ОСОБА_8 від 18.11.2006р.; витяги із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 за період часу з квітня 2016р. по 27.09.2016р.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). При ухваленні рішення суд, відповідно до ст. 212 ЦПК України, оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як передбачено ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Що стосується відшкодування позивачам відповідачем моральної шкоди, то враховуючивимоги ст. 23 ЦК України, роз»яснення п.3, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті (ст. 1167ЦК).

Таким чином, за викладених підстав, умовами виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди є: шкода; протиправність поведінки завдавача шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та її результатом - шкодою; вина завдавача шкоди. При відсутності хоча б однієї із вказаних умов, зобов»язання з відшкодування шкоди не виникає.

Відповідно до статті 78 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Тобто, правочин передбачає виникнення, зміну чи припинення правових наслідків внаслідок його вчинення.

В даному ж випадку, засвідчення нотаріусом справжності підпису, зокрема, - ОСОБА_3 у заяві від 19.01.2016р. є підтвердженням факту проставлення особистого підпису конкретною особою і при підписанні ним цієї заяви правові наслідки, у розумінні статті 202 ч.1 ЦК, не виникають, оскільки нотаріус не посвідчує факти, викладені в ній.

Таким чином, безпідставними є доводи позивача про те, що відповідач порушив зобов»язання, яке, як вважає, - 19.01.2016р. посвідчено нотаріусом, за що, відповідно повинен нести цивільну відповідальність.

Крім того, враховуючи вище викладені норми чинного законодавства, на думку суду, під час розгляду справи не встановлені обставини та не доведена протиправність поведінки відповідача, наслідком якої є завдана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шкода. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача, які б давали підстави вважати, що саме з-за протиправної поведінки (дій, бездіяльності) ОСОБА_3 посольством Франції було відмовлено у візі ОСОБА_1 відповідно до рішення від 04.08.2016р. Також, не доведено обман відповідача щодо позивача та їхньої дочки та введення останніх в оману, про що в судовому засіданні вказували позивач та її представник.

Сам по собі факт направлення ОСОБА_3 до посольства Франції заяви від 28.07.2016р. щодо відкликання свого підпису на заяві від 19.01.2016р., - не свідчать про наявність факту спричинення ним позивачам матеріальної та моральної шкоди.

Позивачем не надано до суду належних, допустимих та переконливих доказів про джерело отриманих нею грошових коштів, які були, як зазначає, використані на придбання авіаквитків; не доведено факт придбання квитків, в т.ч. відсутні платіжні документи, які б свідчили про придбання таких квитків саме позивачем за належні їй кошти. Слід зазначити, що позивачем стверджувалися обставини лише про квитки у напрямку «з Парижу до Відня до Києва 11-12 вересня 2016р.». Не є обгрунтованими доводи щодо понесених витрат на проїзд з Черкас до Києва, в т.ч. на таксі та маршрутки у розмірі 840грн.

Посилання позивача на довідку з ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.11.2016р. про сплату ОСОБА_1 02.02.2016р. коштів в розмірі 631,96євро за послуги туризму та транспортні перевезення Діснейленд, а також на лист - номер бронювання 8G135292 дата 03.02.2016р., номер клієнта 8 ОСОБА_1, учасники ОСОБА_1, ОСОБА_2, бронювання зроблено 02.02.2016р., загальна сума бронювання 631,96 євро, - жодним чином не доводять обставини щодо оплати проживання за кордоном, належного місця знаходження дитини та матері, харчування, періоду/часу (календарні дати), відвідування атракціонів тощо у Франції, враховуючи, як вказувала ОСОБА_1, мету поїздки за кордон позивачів. При цьому, такі обставини є значимими для вирішення питання про відкриття візи особам для виїзду за кордон у країни Шенгенського договору.

Крім того, враховуючи норми статей 57-59 ЦПК України, статті 79 ЗУ «Про нотаріат», де зазначено, що нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови; якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус, положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮУ від 22.02.2012 N 296/5, зареєстр. у МЮУ 22.02.2012 за N 282/20595, а також доводи заперечень представника відповідача, - суд не може вважати, що позивачем надані належні та допустимі докази, оскільки такі вимоги не були дотримані.

Відповідно не підлягають до задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 280грн. за послуги перекладача.

Також безпідставними є посилання ОСОБА_1 на листа ОСОБА_8 від 18.11.2016р. про сплату психологу грошових коштів у розмірі 2000грн.

За результатами розгляду даної справи, враховуючи вимоги ст.ст. 57-61 ЦПК України, позивачем не надано до суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому та його дитині відповідачем матеріальної та моральної шкоди, а також розміру такої шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вимог ст.ст. 79-88 ЦПК України, не підлягають до задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору за подачу позовної заяви та витрат на правову допомогу адвоката.

Що стосується доводів представника позивача адвоката Євтушенко М.П. про необхідність віднесення до судових витрат, сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 3019грн. 00коп. за проведення психологічного дослідження (висновок від 06.12.2016р. №№882/16-23, 982/16-23), то вони є безпідставними, оскільки по даній справі судом судові експертизи не призначались. Крім того, слід зазначити, що дана справа розглядається відповідно до вимог чинного законодавства, в т.ч. ст. 11 ЦПК України, за якими передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 3019грн. позивачем не заявлялись.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 202, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57-61, 79-88, 174, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька