18.01.2017 Єдиний унікальний № 371/1443/16-ц
Провадження 2/371/64/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.

за участю секретаря - Семерей Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) 29 листопада 2016 року звернулася до Миронівського районного суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 30 серпня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем алкоголем, часті конфлікти та суперечки, нехтування відповідачем сімейними цінностями, втрату почуття поваги. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено з січня 2016 року. З того часу сторони не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання та ведення господарства припинено.

У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 30 серпня 2003 року /а.с. 3/.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 23 вересня 2008 року /а.с.4/.

Дитина проживає разом із позивачем - ОСОБА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Миронівською міською радою за №02-50/4267 від 18.11.2016 /а.с.5/.

Позивач на примирення не згодна, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу.

Спільне життя між сторонами не склалося, фактичні шлюбні стосунки між ними припинено з січня 2016 року. З того часу сторони не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання та ведення господарства припинено, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Судом встановлено, що розлад в сім'ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям, а саме непорозуміння та сварки, суперечать інтересам сторін.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, яка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 30 серпня 2003 року за актовим записом №81.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "ОСОБА_1".

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, витрати на оплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але були відсутні під час проголошення рішення, можуть оскаржити рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В. Гаврищук