Справа № 355/1135/16-ц
Провадження № 2/355/16/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленко К.В.

з участю секретаря Старенької С.М.

прокурора Перетятько І.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представників третіх осіб Ілляш Ю.В., Рощини С.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області, Орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області про позбавлення батьківських (материнських) прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі, ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи його тим, що з травня 2013 року перебував з відповідачкою по справі ОСОБА_3 в цивільному шлюбі.

Від спільного сумісного проживання у сторін народилась дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне проживання з відповідачкою виявилося невдалим, оскільки вона веде аморальний спосіб життя, часто змінює чоловіків, родиною не цікавиться, дитини для неї взагалі не існує. Проживає окремо до дитини не приїжджає, не приймає участі у вихованні, коштів на утримання дитини не виділяє.

Неповнолітня дочка ОСОБА_7 з дня свого народження та по даний час проживає разом з позивачем в АДРЕСА_1 та знаходиться на повному утриманні позивача.

Утриманням та вихованням дочки ОСОБА_7 відповідачка ОСОБА_3 не займається, дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, не підтримує зв'язку з дочкою, не спілкується з нею навіть у телефонному режимі, не цікавиться її станом здоров'я, вихованням та розвитком, а поведінка матері вказує на те, що вона не має жодного бажання займатися вихованням, утриманням та належним доглядом за своєю дочкою, не цікавиться її подальшою долею та життям, таким чином не виконує свої материнські обов'язки.

Просить суд позбавити батьківських (материнських) прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, мешканку АДРЕСА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлений позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти заявленого позову заперечила. Та пояснила суду, що дійсно через непорозуміння з родиною позивача вона вимушена була піти з будинку де вони проживали. Так як на той час вона сама була не влаштована, не мала роботи, коштів для утримання себе та дитини, дитина залишилась у позивача. В подальшому деякий час позивач не чинив перешкод в її спілкуванні з дитиною, вона мала можливість брати дитину на вихідні, але потім позивач перестав давати їй дитину. Коли вона телефонувала, позивач погрожував їй. Вона звернулась до органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області, там після співбесіди їй сказали, що працівники служби зателефонували позивачу та вона може йти до дитини, але коли вона прийшла до будинку позивача їй не відчинили. Після того вона більше не зверталась до служби. В даний час вона має постійне місце роботи, є власницею будинку в с. Ярешки Баришівського району, Київської області будинок облаштований, має водопостачання, газове опалення, є кімната для проживання дитини, але через перешкоджання та залякування позивача вона не має можливості спілкуватись з дитиною.

Представник відповідачки ОСОБА_4 підтримав свою довірительку та зазначив, що позивач не довів суду жодного з своїх тверджень про те, що ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, оскільки суду не надано доказів того, що відповідачка зловживає спиртними напоями, чи її було притягнуто до будь якої відповідальності за будь яке правопорушення. Також не надано доказів ухилення відповідачки від виконання своїх материнських обов'язків, оскільки даючи висновок про можливість позбавлення відповідачки материнських прав представниками Органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області жодного разу не проводилось з відповідачкою будь якої профілактичної роботи, на неї не було накладено жодного стягнення, разом з тим представниками даної служби жодним чином не було перевірено доводи відповідачки про перешкоджання з сторони позивача в спілкуванні матері та дитини.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області Ілляш Ю.В. проти заявленого позову заперечила та пояснила суду, що з даною родиною вона знайома, але до служби звертався позивач з приводу того, що відповідач забрала картку з коштами для виплат на дитину, крім того працівниками служби проводився огляд умов проживання відповідачки коли Орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області вирішував питання про місце проживання дитини, це було в 2014 році. На момент огляду відповідач мала добрі умови проживання будинок в якому вона проживала був теплий, великий, малась окрема кімната для дитини, кімнати були охайні, малась відповідна побутова техніка. Але через те що позивач категорично не надавав відповідачці дитину, дитина проживала у відповідача. Працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області був даний в той час позитивний висновок з приводу можливості проживання дитини з матір'ю, але дане питання вирішувалось Органом опіки та піклування Березанської міської ради Київської області. Більше з даного приводу до Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області ні хто не звертався.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області заявлений позов підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що до служби звернувся позивач з проханням надати висновок про позбавлення відповідачки батьківських прав, через ухилення останньої від виконання материнських прав. Комісія неодноразово викликала відповідачку на засідання, проте вона не з'являлась, та лише на третій раз коли місце проживання відповідачки було встановлено, через її оголошення про продаж плаття, їй під розписку було вручене повідомлення, та вона з'явилась на комісію. Під час розгляду питання про надання висновку відповідач ОСОБА_3 пояснювала, що немає часу на те щоб займатись дитиною, так як працює, а кошти витрачає на себе. Також представник служби зазначила, що відповідачу неодноразово надавались пояснення, що необхідно зробити, які документи подати, для вирішення питання в спілкуванні з дитиною, в разі якщо позивач чинитиме перешкоди в такому спілкуванні, проте з заявою до комісії ОСОБА_3 не зверталась. Дійсно в 2014 році ОСОБА_3 один раз звернулась до комісії з питання перешкоджання позивачем ОСОБА_1 в спілкуванні з дитиною, тоді працівники служби в телефонному режимі пояснили позивачу, що він не має права чинити матері перешкоди в спілкуванні з дитиною, та рекомендовано ОСОБА_3 йти до дитини, але ввечері того ж дня зателефонував ОСОБА_1 та повідомив що ОСОБА_3 не приходила.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду , що вона є матір'ю позивача ОСОБА_1, після народження дитини, відповідач деякий час займалась дитиною, а потім почала кидати дитину на неї або на сина, почала гуляти, пізно приходила додому, потім почала пропадати на день, два, а в грудні 2014 року вона зовсім пішла забравши свої речі. До дитини відповідач не приходила, лише після звернення до суду вона прийшла один раз побула з дитиною 10-15 хвилин та пішла.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем та вона була свідком того як позивач забрав дитину у матері, та другий раз коли відповідачка приходила до дитини, тоді дитина плакала та не йшла до неї. Це було 05.10.2016 року відповідачка принесла дитині іграшку та щось із їжі.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду , що вона є матір'ю відповідачки ОСОБА_3, дочка народила дитину від позивача ОСОБА_1. Так як відносини між ними не склались, дочка мусила піти від позивача, спочатку позивач не перешкоджав доці та свідку в спілкуванні з дитиною, але потім він перестав давати дитину, вони неодноразово приїздили до позивача, але їх не пускали до будинку, позивач постійно погрожував дочці, коли вона приходила в будинок позивача, на неї чинився психологічний тиск. Спочатку дочка прийшла до дому з дитиною, та у них не виникало суперечностей в спілкуванні з дитиною, вона жила у них, приїздив позивач забирав її до себе, та все було нормально, потім коли одного разу ОСОБА_3 захворіла позивач приїхав забрав дитину та в подальшому почав чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною, а потім через Орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області позивач ОСОБА_1 отримав рішення яким місце проживання дитини було визнано у позивача, після того позивач практично перестав пускати відповідача та свідка до дитини.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, прокурора, який заперечив проти задоволення заявленої вимоги, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов необґрунтованими та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно від спільного проживання сторін народилась дитина- дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Через погані стосунки між сторонами відповідач ОСОБА_3 пішла з будинку в якому проживав позивач з родиною.

Спочатку у сторін не виникало спорів та претензій одне до одного з приводу спілкування з дитиною, але потім через погіршення стосунків між сторонами позивач ОСОБА_1 забрав дитину. В подальшому позивач створив умови через які відповідач не мала змоги вільно спілкуватись з дитиною. Дана обставина підтверджується поясненнями представника Органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області, про те що відповідач зверталась з питання перешкоджання позивачем в спілкуванні з дитиною. На думку суду, саме через формальний підхід працівників даного органу ситуація з даним позовом була доведена до того стану в якому вона є на час розгляду справи. Оскільки якби працівники органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області не в телефонному режимі вирішували дане питання, а провели відповідну роботу з сторонами, пересвідчились особисто в наявності чи відсутності перешкод для відповідачки в спілкування з дитиною, вияснили чи має відповідач ОСОБА_3 можливість у вільному спілкуванні з дитиною, надає чи не надає позивач можливість відповідачу забирати дитину, та інші обставини, то по перше відповідач не втратила б віру в те що звернення до даного органу не дасть результатів, або що працівники органу ставляться до неї упереджено. В разі якщо працівниками органу було б виявлено, що позивач не чинить перешкод , а відповідач не виявляє інтересу в спілкуванні з дитиною, працівникам органу було необхідно провести відповідну роботу, надати психологічну допомогу відповідачу, задіяти заходи впливу. Проте як встановлено судом вся робота органу полягала в розшуку відповідача для вручення повідомлення про розгляд комісією питання її участі у вихованні дитини. Відповідача навіть не повідомили про результати даного розгляду.

Також формальним на думку суду є висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 оскільки зазначаючи у висновку, що остання не відвідує дівчинку через погані відносини з батьком дитини, хотіла б виховувати дитину, проте не робить реальних вчинків для цього, комісія не встановила причин того, чому маючи бажання виховувати дитину відповідач не робить цього, чи має вона можливості для цього, яку роботу було проведено працівниками відповідної служби для вирішення даної ситуації.

Таким чином при винесені рішення суд не може прийняти даний висновок до уваги.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В судовому засіданні не встановлено внаслідок яких виняткових обставин дитина ( дівчинка) була позбавлена материнської опіки та передана на проживання до батька.

В судовому засіданні не доведено обставини на які позивач посилається як на доказ.

Відповідно до характеристики наданої суду Ярешківською сільською радою Баришівського району Київської області ОСОБА_3 має власний будинок який належить їй на праві приватної власності (а.с. 44). Дана обставина підтверджена копією договору купівлі продажу житлового будинку від 02.03.2004 року (а.с. 66) згідно з яким ОСОБА_3 володіє 1/2 частиною будинку АДРЕСА_2, та копією договору дарування частини будинку 25.01.2005 року, згідно якого відповідачка ОСОБА_3 приняла в дар 1/2 частину будинку АДРЕСА_2. Таким чином ОСОБА_3 є власником всього будинку АДРЕСА_2. Посилання представника позивача ОСОБА_2 на ту обставину, що дані договори не зареєстровані у встановленому порядку, суд не приймає до уваги, оскільки право власності відповідачки на даний будинок не оспорюється.

Відповідно до зазначеної характеристики наданої суду Ярешківською сільською радою Баришівського району Київської області відповідач ОСОБА_3 спиртними напоями не зловживає, жодних доказів того, що відповідач веде аморальний спосіб життя суду надано не було.

Відповідач не перебувала на будь якому обліку, як особа схильна до правопорушень, не перебувала на обліку в Органі опіки та піклування Березанської міської ради Київської області як особа, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків, чи неналежно виконує батьківські обов'язки.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як зазначалось раніше невиконання відповідачем ОСОБА_3 своїх обов'язків сталось не через небажання їх виконувати, а через обставини , що склались, а саме перешкоджання позивача в спілкуванні відповідача з дитиною, формальним підходом Органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області до виконання своїх обов'язків. Проте слід зазначити, що однією з складових ситуації що склалась є і пасивна роль відповідачки у вирішені ситуації що склалась, намагаючись уникнути спілкування з батьком дитини, відповідач не змогла в Органі опіки та піклування Березанської міської ради Київської області відстояти свою позицію, не змогла змусити працівників даної служби виконувати покладені на них обов'язки, все це призвело до втрати матір'ю контакту з дитиною, хоча як встановлено в судовому засіданні даний контакт починає налагоджуватись. Під час останнього відвідування матір'ю дитини вони почали спілкування, тому на переконання суду як сторонам так і представникам третіх осіб необхідно докласти всіх зусиль для виправлення даної ситуації, до заохочення матері в спілкуванні з дитиною, аби не позбавити дитину материнської опіки.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_3 цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.15,30,62 ЦПК України, ст.164, 166 СК України, п.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», Декларації прав дитини, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області, Орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області про позбавлення батьківських (материнських) прав відмовити.

Покласти на Службу у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області та Орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2017 року.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко