Справа № 127/3574/16-ц
Провадження № 2/127/1147/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки.

Позовна заява мотивована тим, що 20.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №VIV7GA. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладенодоговір поруки б/н від 20.04.2008 року. Через неналежне виконання боржником, ОСОБА_2, своїх зобовязань по кредитному договору, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Керуючись правом вимоги до поручителя, Банк вказав Відповідачем по даному позову ОСОБА_1 Позивач вважає, що зазначений договір поруки є припиненим оскільки предметом договору поруки визначено зобовязання Поручителя відповідати перед Банком за зобовязаннями Боржника з повернення кредиту у розмірі 31230,00 дол.США, сплати відсотків та винагороди. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також уразі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається з довідок-розрахунків заборгованості, кредитор без погодження з поручителем змінив зобов'язання боржника за кредитним договором шляхом збільшення основного зобовязання, в якій вказано, що з 07.12.2012 року тіло кредиту становить 36351,00 дол. США., що на 5121,00 дол. США більше, ніж вказано у договорі поруки. Викладеним доводиться, що Банком в односторонньому порядку збільшено розмір основного зобовязання (тіла кредиту) на 5121,00 дол. США, однак, докази надання поручителем згоди банку на таке збільшення відсутні, поручитель такої згоди не надавав, жодних додаткових угод до договору поруки не підписував. Натомість між Банком та Позичальником було підписано додаткову угоду до кредитного договору від 07.12.2012 року. Після підписання додаткової угоди, зобовязання Позичальника були збільшені на 5121,00 дол.США по тілу кредиту. Розмір штрафів у разі порушення зобовязань збільшено на 13747,11 дол.США. Зокрема п. 2 передбачено, що в разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 31 день позичальник сплачує штраф в розмірі 13762, 96 доларів США. Крім того п.6 цієї угоди передбачено збільшення неустойки в разі порушення строків сплати відсотків за користування кредитом та винагород та встановлено в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом та 100% від розміру неналежного сплачених винагород. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Викладеним доводиться, що оскаржуваний договір поруки є припиненим в силу ст..559 ЦК України, проте, Банк оспорює факт припинення договору поруки, предявляючи позовні вимоги до ОСОБА_1 Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала вимоги позову, дала пояснення аналогічні з викладеними в позовній заяві та просила суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позову не визнав, надав суду письмові заперечення та просив суд відмовити в його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, вирішив справу розглянути у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований, підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 20.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №VIV7GA.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладенодоговір поруки б/н від 20.04.2008 року.

Предметом договору поруки визначено зобовязання Поручителя відповідати перед Банком за зобовязаннями Боржника з повернення кредиту у розмірі 31230,00 дол.США, сплати відсотків та винагороди.

07.12.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду по кредитному договору №VIV7GA

П 1. Додаткової угоди визначено, що Банком зменшено заборгованість на 13762,96 дол. США, з них зменшено борг по процентам на 0 дол. США, борг по комісії на 0, борг по пені на 13 762,96 дол.США.

П. 2 Додаткової угоди передбачено, що у разі порушення Позичальником будь-якого зобовязання встановлення штрафу у розмірі 13 762,96 дол.США.

П. 3 Додаткової угоди визначено, що тіло кредиту становить 34530,00 дол. США та 1821,00 дол. США, тобто загалом тіло кредиту становить 36351 дол.США. і збільшено в порівнянні з кредитним договором на 5121 дол.США.

Крім того п.6 Додаткової угоди передбачено збільшення неустойки в разі порушення строків сплати відсотків за користування кредитом та винагород та встановлено в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом та 100% від розміру неналежного сплачених винагород.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що врегульовані нормами Книги п'ятої, загальними положеннями про зобов'язання ЦК України, зокрема, щодо договірних зобов'язань, забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржником та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1,2 ст. 553 ЦК України).

Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, проте є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Відповідно до ч. 1ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі : підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Відповідний Правову позицію висловлено 21 жовтня 2015 року Верховним судом України в справі №6-1161цс15.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зобов'язання, що виникли з договору поруки №Б/н від 20ю04ю2008 року, є припиненими з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, а саме зобов'язання боржника за кредитним договором збільшилось в звязку з збільшенням тіла кредиту на 5121,00 дол.США та терміну кредитування на 9 років і 6 місяців, а також збільшився розмір штрафів у разі порушення зобовязань збільшено на 13 747,11 дол.США, що є підставою для задоволення позову на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Судові витрати суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 526, 546, 547, 553, 554, 559 ЦК України , ст. ст. 3, 15, 60, 88, 209, 221-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір поруки б/н від 20.04.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненим.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом десяти днів з дня його проголошення не було подано апеляційну скаргу.

СУДДЯ: