Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/3663/14 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/778/211/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна «Автомобільні дороги України», треті особи без самостійних вимог: директор Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна «Автомобільні дороги України» ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправним і скасування наказу про скасування наказу про поновлення на роботі та визнання трудового договору укладеним, зобовязання видати письмовий наказ про прийняття на роботу, стягнення не виплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнював, до ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна «Автомобільні дороги України», треті особи: директор ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна «Автомобільні дороги України» ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправним і скасування наказу про скасування наказу про поновлення на роботі та визнання трудового договору укладеним, зобовязання видати письмовий наказ про прийняття на роботу, стягнення не виплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Остаточно просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 04-ВК від 13.02.2015 року про скасування наказу № 68-ВК від 02.12.2014 року, наказ №68-ВК від 02.12.14 року про скасування наказу від 03.04.2014 року №3-ВК про поновлення його на роботі; визнати трудовий договір між ним та відповідачем укладеним з моменту досягнення згоди на породження трудових відносин з 02.12.2014 року, зобов'язати відповідача видати письмовий наказ про прийняття його на роботу в посаді т.в.о. начальника філії з 02.12.2014 року; стягнути на його користь з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 15 000 грн. і за час вимушеного прогулу по день розгляду справи в суді по суті; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду 10000 грн., стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду на підставі ч.3 ст. 169, п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання 09 червня 2016 року без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання 03 червня 2015 року не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать дані, що містяться в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (т. 2, а.с. 65, 67). Позивач надав цього ж дня заяву в якій він просив перенести слухання справи у звязку з його хворобою. Слухання справи було відкладено на 09 червня 2015 р.

Про розгляд справи, призначений на 09 червня 2015 року ОСОБА_3 був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи (т. 2, а.с. 73).

08 червня 2015 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про зупинення провадження по справі на підставі ст. 201 ЦПК України у звязку з тим, що він відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізований до Збройних Сил України та бажає особисто без представника брати участь у розгляді справи, а також зазначив, що саме через перебування у складі Збройних Сил України не може зявитись в судове засідання.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не повідомив причини неявки в судове засідання.

За положеннями п.3 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Згідно ч.2 ст.201 ЦПК України, з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року відмовлено в зупиненні провадження по справі та ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року позов залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись позиціями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, слід зазначити, що для вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду поважність причин повторної неявки в судове засідання позивача не мають правового значення, адже факт повторної (другої підряд) неявки в судове засідання позивача незалежно від причин неявки є підставою для залишення позовної заяви без розгляду лише при наявності сукупності таких обставин як: факту належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи; відсутності заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Позивач звернувся до суду з заявою про зупинення провадження в справі, в судове засідання 09 червня 2015 року позивач не зявився, у звязку з чим відповідно до положень ч.3 ст. 169 ЦПК України суд першої інстанції мав вирішити питання про залишення позову без розгляду, проте фактично продовжив на підставі ч.2 ст. 169 ЦПК України розгляд справи по суті, розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження по справі та відхиливши його.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що в суду першої інстанції після розгляду клопотання позивача по суті не було підстав для залишення позовної заяви, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України суд мав відкласти розгляд справи та повідомити позивача про результати розгляду його заяви про зупинення провадження.

За таких обставин, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому у відповідності до ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року про залишення позову без розгляду у цій справі скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: