Провадження № 2/520/5600/17
Київський районний суд м. Одеси
У складі головуючого судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,
Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її ОСОБА_1 - користь грошові кошти в сумі 138113 грн. 01 коп. та судові витрати, стверджуючи, що відповідач протягом 2-х років не виконував судове рішення, яким зобовязано ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 вартість 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 будинок 46 в м. Одесі в сумі 164336 грн.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач до суду не зявляється, сповіщався судом неодноразово за місцем реєстрації відповідно до вимог ст..74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомляє. Для відповідача суд розмістив в газеті «Одеські вісті» №98 від 13.12.2016 року оголошення про час і місце слухання даної справи.
За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд вислухав представника позивачки, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:
Рішенням Київського райсуду м.Одеси, ухваленим 17.04.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнута грошова компенсація ринкової вартості 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2,27 в м.Одесі в сумі 164336 грн та судові витрати в сумі 2072 грн 20 коп. Рішення суду набрало законної сили 28.04.2014 року. У звязку з невиконання ОСОБА_2 судового рішення в добровільному порядку, ОСОБА_1 отримала 20.05.2014 року виконавчий лист на примусове виконання рішення суду. 19.07.2016 року рішення Київського райсуду м.Одеси від 17.04.2014 року було виконане в примусовому порядку на користь позивачки з відповідача стягнуто 166408 грн. і 18.08.2016 року державний виконавець Київського ВДВС м.Одеси виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, з підстав визначених п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Позивачева сторона доводить, що відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України відповідач 19.07.2016 року зобовязаний був сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. За розрахунками позивачки, 3% річних від суми 166408 грн складають 11133,38 грн (166408 грн х 814 днів х 3%), інфляційні втрати складають 126979,63 грн (166408 х 1,763 сукупний індекс інфляції). З огляду на викладене, позивачка вимагає стягнути з відповідача на її користь 11133,38 грн. + 126979,63 грн. = 138113,01 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1381,14 + 275,61 грн. = 1656,75 грн. і витрат на розміщення оголошення для відповідача в газету 120 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на такі докази: рішення Київського райсуду м. Одеси, ухвалене 17.04.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 До ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні, постанову державного виконавця Київського ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 18.08.2016 року, касовий чек від 19.07.2016 року про зарахування на особистий рахунок позивачки грошових коштів на виконання виконавчого листа №1512/8819/2012.

При вищенаведених обставинах суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК розміщена в розд. І «Загальні положення про зобовязання» кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст.11 ЦК України. Так, у частині пятій ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

У даному випадку судовим рішенням стягнуто з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частки квартири, що була спільним майном подружжя. Таким чином, зобов'язання відповідача зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням і до цих правовідносин застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція підтверджена судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 30 березня 2016 р. у справі № 6-2168цс15).

Суд перевірив розрахунки позивачки щодо 3% річних на суму боргу та суми інфляційних втрат від суми боргу за період з дня набрання законної сили рішення суду по день виконання виконавчого листа і погодився з сумою позову.

Відповідно до положень ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору і витрат на розміщення оголошення для відповідача в газеті «Одеські вісті», що загалом складає суму 1381,14 грн. + 275,61 грн. +120 грн. = 1776 грн. 75 коп.(вказані витрати підтверджені відповідними квитанціями).

Керуючись ст..212,213,215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 138113 грн. 01 коп, де 126979,63 грн. інфляційні втрати, 11133,38 грн. 3% річних від суми боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1776 грн. 75 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Калашнікова О. І.