Справа № 346/2667/16-ц
Провадження № 2/346/46/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді П'ятковського В.І.,

секретаря Іванишин Х.І.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що згідно кредитного договору № 4496/-002/08Р від 21 серпня 2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_4, останньому надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США, з терміном повернення до 21 серпня 2016 року та сплатою 12.49 % річних за користування грошовими коштами.

В якості забезпечення виконання зобов'язань між банком та другим відповідачем ОСОБА_1, 01 вересня 2008 року укладено договір поруки, згідно умов якого остання добровільно взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_4, які виникатимуть з умов вищезазначеного кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_4, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 28 травня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 120 443 долари США 57 центів, з яких 85 301 долар США - заборгованість за кредитом та 35 142 долара США 57 центів - заборгованість за процентами.

Представник позивача в письмових поясненнях від 07 липня 2016 року позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути вищевказану заборгованість з відповідачів в солідарному порядку.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечив та подав суду заяву від 08 вересня 2016 року про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову також заперечила з мотивів припинення поруки на підставі статті 559 Цивільного кодексу України та пропуску позивачем строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення сторін, які брали участь у розгляді справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно, статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 4496/-002/08Р згідно умов якого банком надано останньому кредит в розмірі 100 000,00 доларів США, з терміном повернення до 21 серпня 2016 року та сплатою 12.49 % річних за користування грошовими коштами.

З підписанням вказаного договору № 4496/-002/08Р від 21 серпня 2008 року, його сторони домовились, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2. даного Договору припиняється достроково, на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочки (пункт 4.4. кредитного договору).

З матеріалів справи, зокрема з поданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що у позичальника виникло прострочення з погашення заборгованості за кредитом та сплатою відсотків за користування ним 11 серпня 2009 року.

Отже, враховуючи положення пункту 4.4., кредитний договір № 4496/-002/08Р від 21 серпня 2008 року припинив свою дію достроково - 10 вересня 2009 року, внаслідок чого кредитор набув право вимоги щодо повернення позичальником всієї суми кредиту та сплати нарахованих відсотків.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 261 Цивільного кодексу України, визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно статті 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Таким чином, перебіг строку позовної давності, щодо стягнення позивачем заборгованості за кредитним договором № 4496/-002/08Р від 21 серпня 2008 року розпочався 11 вересня 2009 року.

Частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом свого цивільного права, лише в квітні 2016 року, а отже з пропуском строку встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України.

Судом також враховано положення частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України, щодо переривання перебігу позовної давності, шляхом вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Однак, вчинення відповідачем дії, щодо визнання боргу, шляхом сплати нарахованих відсотків в розмірі 933 долара США, яке мало місце 28 березня 2012 року, хоч і є підставою для переривання строку позовної давності, однак не впливає на правову оцінку суду щодо його пропуску, оскільки з позовом до суду позивач звернувся більш як через чотири роки після вказаної дати.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя, суд вважає їх також безпідставними оскільки в силу частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, порука є одним із видів забезпечення виконання основного зобов'язання.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

Згідно статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Ч. 4 статті 267 Цивільного кодексу України, встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Беручи до уваги встановлене суд приходить до висновку про наявність законних і обґрунтованих підстав для відмови в задоволенні позову, що відповідає правовій позиції Верховного суду України в Постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16 та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 23 грудня 2015 року у справі № 6-25388ск15.

На підставі ст.ст. 251, 252, 253, 257, 261, 267, 559 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 209, 213-218, 294 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити Публічному Акціонерному Товариству Комерційний Банк «Правекс-Банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - за спливом строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П'ятковський В. І.