Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/869/17 Головуючий у 1-й інстанції: Парій О.В.
У Х В А Л А

16 січня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Дашковська А.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року по справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року позов задоволено.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 10 грудня 2016 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона та її представник не були присутні під час проголошення ухвали суду, копію ухвали суду отримала 05 грудня 2016 року, а тому строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду від 27 травня 2015 року не пропущено.

Згідно ч. 1 ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (ч. 1 ст. 294 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2015року по справі ухвалено заочне рішення. 18 липня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року, яка була постановлена за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 163-164 т.2).

Таким чином, останнім днем на подання апеляційної скарги на вказане заочне рішення суду є 02 грудня 2016 року. Апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 10 грудня 2016 року, тобто з пропуском строку.

Посилання на отримання 05 грудня 2016 року копії ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, проте відповідне клопотання в апеляційній скарзі не міститься.

Згідно з ч.3 ст.297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, необхідно розяснити ОСОБА_1 право подати до апеляційного суду Запорізької області заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року.

Окрім того, до апеляційної скарги не додано належних доказів сплати судового збору.

За Законом України «Про судовий збір» за подання заяв, скарг до суду на всій території України справляється судовий збір.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (частина 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір").

Згідно преамбули Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

У відповідності до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та відповідних нормативно-правових актів Національного банку України, платіжне доручення подається до суду тільки в оригіналі з відміткою банку про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що до апеляційної скарги долучено дублікат квитанції №0.0.666853695.1 від 10 грудня 2016 року, який не містить оригінали підпису відповідального виконавця та відбитку штампа банку.

Отже, наданий дублікат квитанції не може вважатись належним доказом підтвердження сплати судового збору.

Згідно акту Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2016 року під час розкриття конверту, надісланого ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1, виявлено відсутність оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати оригінал квитанції №0.0.666853695.1 від 10 грудня 2016 року з оригіналами підпису відповідального виконавця та відбитку штампа банку.

Згідно з ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначені недоліки апеляційної скарги, на підставі ст. 121, ст. 297 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати строк для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк тридцять днів з дня отримання копії цієї ухвали для направлення до Апеляційного суду Запорізької області заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року.

Надати ОСОБА_1 строк пять днів з дня отримання копії цієї ухвали для направлення до Апеляційного суду Запорізької області оригінал квитанції №0.0.666853695.1 від 10 грудня 2016 року з оригіналами підпису відповідального виконавця та відбитку штампа банку.

Розяснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч. 3 ст. 297 ЦПК України, ч.2 ст. 121 ЦПК України.

Суддя: А.В. Дашковська