_________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1068/16-ц
Провадження № 2/520/6088/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

арбітражного керуючого ОСОБА_1

ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

ОСОБА_4 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради,

про скасування державної реєстрації права власності,

витребування майна з чужого незаконного володіння,

визнання та реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 02.02.2016 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання та реєстрації права власності, який під час розгляду справи вточнив та просив суд:

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, 65038; - зобов'язати управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради здійснити реєстрацію скасування права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, 65038;

- визнати право власності на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, 65038, за ОСОБА_2;

- зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції здійснити реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, 65038, за ОСОБА_2;

- витребувати обєкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, 65038, з чужого незаконного володіння.

Позивач арбітражний керуючий ОСОБА_1 в обґрунтування позову посилається на те, що він - арбітражний керуючий, фізична особа - ОСОБА_1, призначений ліквідатором, згідно з постановою господарського суду Одеської області від 26.06.2013 по справі №916/1496/13 про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2. Він стверджує, що ОСОБА_2 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Чисте місто» договір №52Р/99 про резервування приміщення від 30.05.2008 року, на виконання якого ОСОБА_2 прийняла майно від Товариства з обмеженою відповідальністю «Чисте місто» згідно з актом приймання-передачі від 18.03.2009 року. Майно прийнято до експлуатації згідно акту готовності об'єкту до експлуатації №42 від 18.03.2009 року, про що видане свідоцтво №42 про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. У зв'язку із народженням дитини та розлученням із своїм чоловіком, матеріальне становище ОСОБА_2 різко погіршилось, у неї не було коштів на реєстрацію прав власності на майно, яке, крім того було предметом забезпечення за кредитним договором, укладеним з Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_5 банк Аваль». Внаслідок тяжкого фінансового становища, неможливості виконати свої грошові зобов'язання, стосовно суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_6 господарським судом Одеської області порушено справу про банкрутство №916/1496/13 та постановою господарського суду Одеської області від 26.06.2013 у справі №916/1496/13, введено ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1. В супереч приписам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо порядку реалізації майна банкрута та задоволення вимог кредиторів, ОСОБА_3 на підставі заочного рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 у справі № 520/17968/13-ц визнала за собою право власності на новозбудований об'єкт нерухомості котедж №43 за адресою: вул. Дача Ковалевського, буд. 101-А. За заявою ОСОБА_3, Київська районна адміністрація розпорядженням від 17.03.2014 №167 затвердила поділ котеджу за адресою вул. Дача Ковалевської, буд. 101-А/43 на чотири квартири, встановивши їм адреси. ОСОБА_3 за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 у справі №520/17968/13-ц зареєструвала у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції право власності на вказане майно. Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.12.2014 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 у справі № 520/17968/13-ц скасовано, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою Київського районного суду у м. Одесі від 31.03.2015 у справі №520/17968/13-ц цивільну справу за позовом ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. Позивач вважає, що правовим наслідком рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 у справі № 520/17968/13-ц є необхідність скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірне майно, та є достатньою підставою для визнання права власності на це майно за ОСОБА_2 та витребувати обєкт нерухомості з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні арбітражний керуючий ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позовних вимог, надав до суду письмові заперечення проти задоволення позову, посилаючись на те, що вимоги позовної заяви суперечать вимогам діючого законодавства, судовій практиці, правовим позиціям Верховного суду України, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. Вважає, що вимоги позовної заяви про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: м. Одеса, ОСОБА_7, 101-А/43, кв. 4 не підлягають задоволенню з підстав, що рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний об'єкт із одночасною видачою свідоцтва про право власності прийнято державним реєстратором реєстраційної служби ОМУЮ у порядку та спосіб, передбачений законодавством, що діяло на час прийняття рішення, на підставі заяви та належної документації. Позовна заява не містить посилань на обставини, які свідчать про протиправність вказаного рішення, документація, на підставі якої прийнято рішення є чинною, судом недійсною не визнана. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не викладено посилань на норми матеріального права, якими обґрунтовано можливість скасування свідоцтва про право власності та реєстрації права власності на вказаний об'єкт. Доказів на підтвердження своїх вимог також до суду не надано. Також представник відповідача вважає, що факт скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 року по справі №520/17968/13-ц не може розцінюватись у якості підстави для скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: м. Одеса, ОСОБА_7. 101-А/43, кв. 4, оскільки вказаним рішенням суду право власності на вказаний об'єкт не визнавалось, відомості про скасування запису про реєстрацію права власності, внесеного до державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі вказаного рішення суду, позивачем не надано. Вимоги щодо зобов'язання управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради «здійснити реєстрацію скасування права власності» ОСОБА_3 на спірний об'єкт нерухомості представник відповідача вважає такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень не передбачено процедури «здійснення реєстрації скасування права власності». Натомість до повноважень державного реєстратора належить скасування записів Державного реєстру прав, яке здійснюється на підставі відповідного рішення державного реєстратора. Рішення про скасування записів Державного реєстру прав або відмови у скасування записів Державного реєстру прав приймається державним реєстратором на підставі заяви із додатком документації, перелік якої встановлено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перевірки вказаних документів. Також представник зазначив, що позивачем не надано до суду доказів відмови у задоволенні його заяви про скасування таких записів, що свідчить про відсутність порушеного права позивача відповідачем по справі, на відсутність спору та, як наслідок, відсутності підстав для судового розгляду вказаного питання. Позовні вимоги щодо витребування спірного об'єкту з чужого незаконного володіння та визнання за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомості за адресою: м. Одеса, ОСОБА_7, 101-А/43, кв. 4, представник відповідача також вважає такими, що не підлягають задоволенню, у звязку з тим, що до позовної заяви про витребування спірного нерухомого майна з чужого незаконного володіння не додано доказів реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірний об'єкт до набуття права власності на нього ОСОБА_3, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Представник відповідача ОСОБА_4 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради в судове засідання потворно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, під час розгляду справи представник надав до суду письмові заперечення проти задоволення позовних вимог, в який просив суд відмовити у їх задоволенні у звязку з безпідставністю.

Судом у судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності представника відповідача ОСОБА_4 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Вислухавши пояснення представників сторін по справі, вивчивши, дослідивши та проаналізувавши усі наявні документи в матеріалах справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

До суду з позовом звернувся арбітражний керуючий ОСОБА_1 ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Судом були перевірені повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом та встановлено, що постановою господарського суду Одеської області від 26.06.2013 р. визнано банкрутом фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1. Згідно з ухвалою господарського суду Одеської області від 22 листопада 2016 року, продовжено строк ліквідаційної процедури фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та повноважень ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого ОСОБА_1 до 01.03.2017р.

У відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження зокрема: подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чисте місто» було укладено договір №52Р/99 про резервування приміщення, відповідно до умов якого ТОВ «Чисте місто» зобовязується здійснити резервування за ОСОБА_2 наступного котеджу за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 99, котедж №43. Зазначено: тип котеджу №2, номер котеджу 43, загальна проектуємо площа 218,12 кв.м.

Згідно з актом виконаних робіт від 30 травня 2008 року ТОВ «Чисте місто» передало, а ОСОБА_2 прийняла послуги по резервуванню котеджу №43, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 99, відповідно з договором №52Р/99 від 30.05.2008 року.

Також згідно з актом приймання-передачі від 18 березня 2009 року, ТОВ «Чисте місто» відповідно до умов договору дольової участі в будівництві обєкту нерухомості №23Д/99 від 12.01.2007 року передало, а ОСОБА_8 прийняла будівлю №43, в пансіонаті сімейного відпочинку, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А (будівельна адреса: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 99), будівля має технічні характеристики: поверховість -4, житлову площу 102,6 кв.м., загальну площу 266 кв.м.

У вказаному акті зазначено, що цей акт є підставою для оформлення права власності на обєкт нерухомого майна.

18 березня 2009 року Інспекцією ДАБК в Одеській області видано акт готовності обєкта до експлуатації за №42, стосовно пансіонату сімейного відпочинку за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А.

18 березня 2009 року Інспекцією ДАБК в Одеській області видано свідоцтво №42 про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, відповідно до якого Інспекція ДАБК в Одеській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом обєкта пансіонату сімейного відпочинку по вул. Дача Ковалевського, 101-А, в місті Одесі, проектній документації, вимогам державних стандартів. Будівельних норм і правил, та підтверджує його готовність до експлуатації.

Надалі судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом у якому просила ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року в сумі 3181281 гривень, шляхом визнання за нею права власності на будівлю №43 по вулиці Дача Ковалевського, 101-А, в місті Одесі, за ціною оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, при цьому посилалась на те, що 24 липня 2008 року між АТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/0029/74/91870, згідно з яким позичальник отримав у банка кредит в розмірі 332492 доларів США строком до 24 липня 2028 року. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, 24 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір застави цінних паперів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 5317, згідно якого ОСОБА_2 передала банку в заставу цінні папери в кількості 697984 шт., що надають власнику зазначених цінних паперів право на отримання котеджу за будівельним №43, по вул. Дача Ковалевського, 99, згідно договору №52Р/99 резервування приміщення від 30 травня 2008 року. ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, не сплатила грошові кошти в повному обсязі на користь банку, що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2011 року, яким позовні вимоги банку задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 3181281 гривня. 13 грудня 2013 року ОСОБА_3 прийняла право вимоги за кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року та договором застави цінних паперів від 24 липня 2008 року на підставі договорів відступлення прав вимог.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року по справі №520/17968/13-ц, з урахуванням ухвали Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року про виправлення описки в рішенні суду, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року в сумі 3181281 гривня, шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на котедж №43 по вулиці Дача Ковалевського, 101-А, в місті Одесі, загальною площею 266 кв.м. за ціною 484759 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилено, рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08.07.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 31.03.2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розглядую.

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 стверджує, що надалі було здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, 65038.

Підставою для здійснення цієї реєстрації є правовий наслідок ухвалення Київським районним судом міста Одеси рішення від 07.02.2014 року по справі №520/17968/13-ц, яке надалі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року було скасовано, а ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 31.03.2015 року позов взагалі залишено без розгляду, тому вказана реєстрація права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, 65038 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Так, судом під час розгляду справи судом було витребувано з ОСОБА_4 державної реєстрації права власності юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи стосовно обєкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з отриманими документами судом встановлено, що 05 березня 2014 року за ОСОБА_3 зареєстровано на праві приватної власності котедж №43, обєкт житлової нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 101-А. підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11476688 від 07.03.2014 року. Підстава виникнення права власності: рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року, ухвала Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року по справі 520/17968/13-ц.

Надалі судом встановлено, що розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17 березня 2014 року за №167 про встановлення нумерації квартирам по вулиці Дача Ковалевського, 101-А/43, ОСОБА_3, встановлено нумерацію квартирам, які утворились в результаті поділу, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А/43: квартира №1, загальною площею 60,5 кв.м.; квартира №2, загальною площею 81,1 кв.м.; квартира №3, загальною площею 81,1 кв.м.; квартира №4 загальною площею 68,3 кв.м. Запропоновано ОСОБА_3 оформити право власності у встановленому законом порядку.

Тобто у звязку з вказаним розпорядженням, в результаті поділу були утворені нові обєкти нерухомості: квартира №1, №2, №3, №4 по вулиці Дача Ковалевського, 101-А/43 в місті Одесі.

Надалі 18 березня 2014 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Підстава внесення запису про державну реєстрацію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.03.2014 року. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер 19478012, видане 25.03.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Суд зазначає, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 в обґрунтування вимоги про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, не викладено жодного посилання на норми матеріального права, якими обґрунтовано можливість скасування реєстрації права власності на вказаний об'єкт.

Крім того, суд зазначає, що на підставі акту приймання-передачі від 18 березня 2009 року, ТОВ «Чисте місто» передало, а ОСОБА_8 прийняла саме будівлю №43, в пансіонаті сімейного відпочинку, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А (будівельна адреса: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 99), будівля має технічні характеристики: поверховість -4, житлову площу 102,6 кв.м., загальну площу 266 кв.м. У вказаному акті зазначено, що цей акт є підставою для оформлення права власності на обєкт нерухомого майна.

Доказів, що ОСОБА_8 було зареєстровано право власності на будівлю №43, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А, до суду не надано. Також площа переданої будівлі за №43, не співпадає з набутим ОСОБА_3 нерухомим майном у право власності.

Позивачем до суду не надано доказів, що підставою для здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_4, стало саме рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року по справі №520/17968/13-ц, яке надалі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року було скасовано, а ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 31.03.2015 року позов залишено без розгляду, оскільки як вже зазначалось за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер 19478012, видане 25.03.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_5 не визнавалось.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.03.2014 року №11882174, та не заявлялись в цьому позові, яке в свою чергу було підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру №4в будинку №101-А/43 по вулиці Дача Ковалевського в місті Одесі.

Доказів стосовно того, що позивачем оскаржувалось свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер 19478012, видане 25.03.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області до суду також не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що як вже було встановлено судом, з матеріалів інвентаризаційної справи вбачалося, що на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року по справі №520/17968/13-ц, 05 березня 2014 року за ОСОБА_3 було зареєстровано на праві приватної власності саме - котедж №43, обєкт житлової нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 101-А. Підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11476688 від 07.03.2014 року.

Позивачем до суду не надано доказів, що він звертався до ОСОБА_4 державної реєстрації у передбаченому порядку встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з заявою та відповідним переліком документів щодо скасування вищевказаного запису з Державного реєстру прав, у звязку зі скасуванням рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року по справі №520/17968/13-ц, та доказів, що стосовно цього звернення позивачеві було винесено рішення про відмову.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У звязку з вищевикладеними, суд вважає вимоги позивача в частині скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради здійснити реєстрацію скасування права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про визнання за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_6, суд зазначає наступне.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вже було встановлено, квартира АДРЕСА_3, належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер 19478012, видане 25.03.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження скасування за ОСОБА_3 права власності на вказану квартиру та доказів на виникнення цього права у ОСОБА_2 саме на квартиру АДРЕСА_3.

Крім того, суд зазначає, що частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Виникнення права власності на новостворений обєкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Указаними Законами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на обєкт інвестування після прийняття такого обєкта до експлуатації.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Суд знов кореспондує, що на підставі акту приймання-передачі від 18 березня 2009 року, ТОВ «Чисте місто» передало, а ОСОБА_8 прийняла саме будівлю №43, в пансіонаті сімейного відпочинку, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А (будівельна адреса: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 99). У вказаному акті зазначено, що цей акт є підставою для оформлення права власності на обєкт нерухомого майна.

ОСОБА_8 не зареєструвала право власності на будівлю №43, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А.

На вказану будівлю право власності було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 року по справі №520/17968/13-ц, яке надалі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року було скасовано, однак позивачем не було надано доказів, що він звернувся до ОСОБА_4 державної реєстрації з заявою та відповідним переліком документів щодо скасування вищевказаного запису з Державного реєстру прав. Надалі було здійснено поділ вказаної будівлі, у наслідок чого утворилась квартира АДРЕСА_5, щодо якої було винесено рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3, яке на цей час не скасовано та є чинним та щодо якого позивачем не заявлялись вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що за обраним захистом арбітражним керуючим ОСОБА_1, суд не вбачає у відповідності до діючого законодавства України правових підстав для визнання за ОСОБА_8 права власності на квартиру АДРЕСА_3, у звязку з чим, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача в цій частині слід відмовити.

Вимога позивача про зобов'язання відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції здійснити реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_2, є похідною від вимоги позивача про визнання за ОСОБА_8 права власності на квартиру АДРЕСА_3, у звязку з чим суд вважає, що у задоволенні вимог позивача в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про витребування обєкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, з чужого незаконного володіння, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до вимог відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Право на захист права власності із застосуванням ст.387 ЦК України, має лише власник цього майна, який відповідно до норм процесуального закону підтвердить своє право.

Як вже було встановлено, ОСОБА_2 не була власником котеджу №43, обєкт житлової нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 101-А та не є власником квартири АДРЕСА_5, а також, з урахуванням того, що це право позивачем не було доведено під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки право на захист права власності із застосуванням ст.387 ЦК України, має лише власник цього майна, який відповідно до норм процесуального закону підтвердить своє право.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов арбітражного керуючого ОСОБА_1 ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання та реєстрації права власності є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 11, 57-61, 88, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову арбітражного керуючого ОСОБА_1 ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання та реєстрації права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом поданням до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які не були присутніми під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.