Справа № 146/317/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" березня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Марківська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

1 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що трудова книжка колгоспника колгоспу ім.. ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району вінницької області, видана 15 травня 1971 року на імя ОСОБА_2, належить її чоловіку ОСОБА_3, який помер 10 грудня 1995 року в с.Марківка Томашпільського району Вінницької області.

Дана заява обґрунтована наступним.

10 грудня 1995 року помер чоловік заявника ОСОБА_3.

Починаючи з 1956 року по 1995 рік чоловік заявника працював в колгоспі ім..ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району вінницької області та був його членом, але при складанні державного акту на право колективної власності на землю він не був внесений у списки на колективну власність на землю і в подальшому йому не було виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства.

На даний час заявнику стало відомо, що її покійний чоловік мав право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства, який на момент виходу Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» був в живих і являвся членом колгоспу ім..ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району Вінницької області.

Той факт, що ОСОБА_3 працював у колгоспі ім..ХХ Зїзду КПРС с.Марківка, який з часом реорганізований у СТОВ «ОСОБА_4 колос», підтверджується довідкою зазначеного товариства про заробітну плату за період з 1956 року по 1995 рік.

Заявник вказує, що в звязку з тим, що у трудовій книжці чоловіка по батькові його вказано помилково Стахович, а не Євстафійович, вона не може звернутися до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в заяві, попросила заяву задовольнити.

Зацікавлена особа-представник Марківської сільської ради в судове засідання не зявився, однак представник селищної ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, не заперечують проти задоволення заяви ОСОБА_1

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника та підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 Стахович- одна і та ж особа, чоловік заявника ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідка, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначене в документі- трудовій книжці колгоспника, не збігається з прізвищем, імям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про смерть.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права оформлення спадщини на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що 10 грудня 1995 року в с.Марківка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_1 (а.с.4).

Як вбачається із копії трудової книжки, виданої 15 травня 1971 року колгоспом ім..ХХ Зїзду КПРС Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, дана книжка видана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7).

Згідно архівного витягу із протоколу № 2 загальних зборів членів колгоспу ім..ХХ-зїзду КПРС с.Марківка від 21 листопада 1992 року, вирішено реорганізувати колгосп ім..ХХ-зїзду КПРС с.Марківка в с/г підприємство «ОСОБА_4 колос» с.Марківка (а.с.10).

Згідно архівного витягу із протоколу № 1 загальних зборів КСП «ОСОБА_4 колос» с.Марківка від 10 лютого 2000 року, обрано нову форму господарювання-сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 колос» с.Марківка (а.с.11).

Згідно довідки СТОВ «ОСОБА_4 колос» с.Марківка Томашпільського району Вінницької області № 162 від 14 липня 2008 року про заробітну плату, ОСОБА_2 дійсно працював в даному товаристві з 1956 року по 1995 рік (а.с.8).

Згідно довідки Марківської сільської ради № 96 від 22 лютого 2017 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 Стахович-одна і та ж особа (а.с.9).

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, викладені у заяві твердження заявника ОСОБА_1 щодо належності її чоловіку ОСОБА_3 трудової книжки колгоспу ім.. ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району Вінницької області, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився довідками сільської ради, показами свідка. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судові витрати суд залишає за заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 234, 256, 257, 259 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Марківська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити той факт, що трудова книжка колгоспника колгоспу ім.. ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району Вінницької області, видана 15 травня 1971 року на імя ОСОБА_2, належить ОСОБА_3, який помер 10 грудня 1995 року в с.Марківка Томашпільського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 березня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_5