АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/1871/16-ц
Провадження № 22-ц/792/140/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_4, про захист прав споживача, визнання договору недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

26 січня 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом зазначав, що 27 червня 2008 року між ним та ВАТ КБ «Надра» (далі Банк) був укладений кредитний договір № 27/06/2008/840-К/104, відповідно до умов якого йому наданий кредит у сумі 30000 доларів США строком до 26 червня 2028 року зі сплатою процентної винагороди у розмірі 14,19% річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором були укладені 27 червня 2008 року з ОСОБА_4 договір поруки № 104-П, з ним - договір іпотеки, згідно з яким він передав Банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Висока, 19, с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область.

Положення договору містять несправедливі та дискримінаційні умови. Банк не повідомив, що валютні ризики під час виконання зобовязань за договором про надання кредиту в іноземній валюті несе саме споживач. Під час укладення кредитного договору він не передбачав і не міг передбачити значне здешевлення національної валюти внаслідок фінансової нестабільності в Україні, яка на сьогоднішній день ставить його в скрутне фінансове становище. Банком не повідомлялось і не було надано йому, як споживачу, у письмовій формі усієї необхідної, достатньої та вичерпної інформації для здійснення свідомого вибору, а саме про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Факт приховування Банком важливої інформації перед підписанням договору є введенням в оману. Кредитний договір не містить графіку платежів погашення основного боргу та сплати процентів за користування кредитом. На підставі викладеного позивач просив визнати недійсним кредитний договір.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску позовної давності.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Про ознаки недійсності кредитного договору дізнався у серпні 2015 року у звязку із зверненням Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тоді офіційно отримав інформацію про валютні ризики. Висновок суду про пропущення строку позовної давності є помилковим. Відповідно наявні підстави для визнання договору недійсним.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Представник відповідача визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 27 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 27/06/2008/840-К/104, відповідно до умов якого останньому наданий кредит у сумі 30000 доларів США строком до 26 червня 2028 року зі сплатою процентної винагороди у розмірі 14,19% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 27 червня 2008 року були укладені з ОСОБА_4 договір поруки № 104-П, з ОСОБА_1 - договір іпотеки, згідно з яким іпотекодавець передав Банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Висока, 19, с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область. Додатковою угодою до кредитного договору, укладеною сторонами 02 липням 2008 року, суму наданих кредитних коштів збільшено до 31080 доларів США, що стало підставою укладення додаткових договорів до договору поруки та договору іпотеки.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

Суд виходив із обґрунтованості вимог позивача. Проте, у звязку із пропущенням позивачем позовної давності, про застосування якої 05 травня 2016 року Банк заявив клопотання, у позові відмовив.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови в позові.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На думку колегії суддів, підставність вимог ОСОБА_1 не доведена.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

На підставі п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Посилання позивача на обман зі сторони Банку при укладенні договору щодо умов кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту, валютних ризиків під час виконання зобовязань за договором, є безпідставними.

Укладаючи спірний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Незмінюваність курсу гривні відносно до іноземних валют, зокрема до долара США, законодавчо не закріплена. Нестабільність курсу гривні до долара США є загальновідомим фактом, який не міг бути невідомим позивачеві.

Згідно анкети-заяви клієнта на отримання Кредитного пакету «Житлові рішення», підписаної ОСОБА_1, з умовами кредитування споживчої нерухомості він ознайомлений 17 червня 2008 року.

В подальшому 28 червня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3., 1.4., 1.5., 3.3.1., 3.3.2. кредитного договору Банк надає позичальнику кредит у сумі 30000 доларів США на строк до 26 червня 2028 року, відсотки за користування яким розраховуються на підставі відсоткової ставки 14,19% на рік. Нарахування відсотків здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Комісія за розрахунки за цим договором складає 3,6% від суми виданих коштів, за винятком суми виданої на оплату цієї комісії. Повернення кредиту здійснюється внесенням щомісячно суми мінімально необхідного платежу 392,87 доларів США шляхом перерахування або внесення готівкових коштів.

Надавши кредитні кошти Банк виконав умови договору. До 2015 року зобовязання за кредитним договором виконував і ОСОБА_1

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1, як на підставу визнання недійсним кредитного договору, на неповноту і недостовірність інформації, наданої Банком перед укладенням договору, а саме про сукупну вартість кредиту, оскільки умови спірного договору містять інформацію щодо розміру кредиту, розміру процентної ставки, порядку погашення кредиту, розмір мінімально необхідного платежу, їх періодичність на весь час дії договору.

Права споживача, у разі надання йому недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію, підлягають захисту у випадках та спосіб, встановлений ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення кредитного договору.

Цією нормою не передбачалось визнання недійсним договору у зв'язку із наданням недоступної, недостовірної або несвоєчасної інформації про продукцію.

У звязку з наведеним безпідставним є твердження позивача щодо невідповідності умов кредитного договору загальним засадам цивільного законодавства, а саме принципу справедливості.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_4, про захист прав споживача, визнання договору недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_5

Суддя/підпис/ОСОБА_6

Суддя /підпис/ОСОБА_7

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_8 Провадження: № 22-ц/792/140/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 19, 27