Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1490/16-ц Головуючий у 1-й інст.
Категорія 27 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.,

за участю секретаря: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк) звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до договору № SAMDN5458 про відкриття та обслуговування платіжної картки від 01.09.2008 року, Банк відкрив відповідачу картковий рахунок і видав платіжну картку в сумі 3000,00 доларів США. 24.12.2009 року укладено додаткову угоду, якою встановлено термін дії договору 1 рік та кредитний ліміт в сумі 1569,82 доларів США, 0,00 Євро, 11441,44 грн. У зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань у відповідача станом на 04.02.2016 року виникла заборгованість в сумі 60069,11 грн., яка складається з 15498,97 грн. заборгованості по кредиту, 41233,52 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. У зв»язку з цим банком нараховано штраф: 500.00 грн. фіксована частина та 2836,62 грн. процентна складова. Просив стягнути з відповідача вказані суми.

Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору № SAMDN5458 про відкриття та обслуговування платіжної картки від 01.09.2008 року, Банк відкрив відповідачу картковий рахунок і видав платіжну картку в сумі 3000,00 доларів США (а.с. 7-10).

24.12.2009 року укладено додаткову угоду, якою встановлено термін дії договору 1 рік та кредитний ліміт в сумі 1569,82 доларів США, 0,00 Євро, 11441,44 грн. (а.с. 7).

У зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань у відповідача станом на 04.02.2016 року виникла заборгованість в сумі 60069,11 грн., яка складається з 15498,97 грн. заборгованості по кредиту, 41233,52 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. У зв»язку з цим банком нараховано штраф: 500.00 грн. фіксована частина та 2836,62 грн. процентна складова (а.с. 5-6).

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610-611 ЦК передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Оскільки відповідачем неодноразово порушувалися умови договору, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення усієї суми боргу.

Відповідно до вимог ст. ст. 549-551 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Оскільки боржник порушив зобов»язання, суд обгрунтовано стягнув передбачений договором штраф.

Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, частина 3 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проте із такою заявою відповідач не звертався.

Крім того, у відповідності до положень ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з виписки по рахунку, 25.01.2016 року відповідач здійсним часткове погашення заборгованості, тобто вчинив дії, що свідчать прго визнання ним боргу. А тому строк позовнної давності перервався (а.с. 64).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання апелянта на закінчення строку позовної давності є надуманим.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді