печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у

складі: головуючого судді - Батрин О.В.,

при секретарі - Мотрич В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сеником Іваном Федосійовичем, та про закриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанови про відкриття виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області юстиції Сеником І.Ф., та про закриття виконавчого провадження. Скарга мотивована тим, що 22.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ЄДРВП № 52006444, з приводу виконання виконавчого листа № 2-1607/10, виданого 12.03.2010 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль». Вказана постанова, на думку божника, винесена з порушенням законодавства, оскільки винесена з пропущенням річного строку звернення виконавчого листа до виконання в порушення ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», так як заява банку про відкриття виконавчого провадження подана у 2016 році.

Крім того, просив зобов'язати державного виконавця закрити виконавче провадження, оскільки у забезпечення виконання умов договору кредиту ОСОБА_1 з банком укладено договір іпотеки, відповідно до умов котрого він передав в іпотеку банку кватиру за адресою: АДРЕСА_1, котра була реалізована банком і кошти, отримані від добровільного продажу, перераховані на користь банку. Також вказав, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року відсутні підстави для стягнення коштів в рахунок погашення залишку заборгованості, яка залишилась після реалізації майна, переданого в іпотеку банку як забезпечення валютного кредиту.

До судового засідання учасники судового розгляду не з'явилися, надали заяви про розгляд скарги у їх відсутність. Державний виконавець надав письмові заперечення (т. 2 а.с. 28-30).

Тому, суд розглянув дану скаргу у відсутність вказаних осіб відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 22.08.2016 року державним виконавцем Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сеником І.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ЄДРВП № 52006444, з приводу виконання виконавчого листа № 2-1607/10, виданого 12.03.2010 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми залишку заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у розмірі 863 503 грн. 56 коп. на підставі заяви банку від 19 серпня 2016 року (т. 2 а.с. 15).

У заяві банку вказано, що 30.09.2013 року здійснено добровільну реалізацію іпотечної квартири на суму 598 675,70 грн. (т. 2 а.с. 31).

До цього, виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва № 2-1606/10 від 12.03.2010 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 з 13.07.2010 року перебував на примусовому виконанні у Печерському районному відділу державної виконавчої служби м. Києва (ЄДРВП № 20203291), котрий постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 21.12.2015 року повернуто стягувачеві без виконання в порядку ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), що стверджується даними на звороті виконавчого листа (т. 2 а.с. 32).

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Строк пред'явлення даного виконавчого листа 3 (три) роки.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року строк пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається з моменту пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 цієї статті у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяв в межах закону, у зв'язку з чим скарга ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Що стосується скарги в частині зобов'язання державного виконавця закрити виконавче провадження, то суд також дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної скарги, виходячи з такого.

Із заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 2-1607/10 від 12.03.2010 року та скарги ОСОБА_1 вбачається, що іпотечна квартира була добровільно реалізована 30.09.2013 року, а Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» був прийнятий 03.06.2014 року та набрав законної сили 07.06.2014 року.

Тобто вказане іпотечне майно боржника було реалізовано ще до набрання чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказаний Закон зворотної дії немає.

Частиною 3 статті 387 ЦПК України передбачено, якщо оскаржені рішення дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до Закону, в межах повноваження державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Сеника І.Ф, про відкриття виконавчого провадження, ЄДРВП № 52006444, від 22.08.2016 року з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 2-1607/10 від 12.03.2010 року, який набрав законної сили 23.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Авальзалишку заборгованості в сумі 863 503,56 грн., та про відмову у закритті виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 47, 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, ст. 383-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на постанови про відкриття виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сеником Іваном Федосійовичем, та про закриття виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В.Батрин