Справа № 591/6901/16-ц
Провадження № 2/591/767/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ :

21 грудня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 11 січня 1997 року уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, подружні стосунки фактично припинено, проживають окремо, від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки неповнолітня дитина проживає разом з нею, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, згоден сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони 11 січня 1997 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5).

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії свідоцтва про народження серії І-БП №045896, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, вбачається, що батьком неповнолітньої дитини є ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 1295 (а.с.6).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із ОСОБА_2 необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або в твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач суду не надав.

Суд також приймає до уваги, що відповідач з позовом погодився і не заперечував проти вказаного позивам розміру аліментів.

Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 21 грудня 2016 року.

На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 551,20 грн., залишити за нею.

Керуючись ст.ст. 112, 180, 181, 182, 191 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому 11.01.1997 року, актовий запис № 17.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 грудня 2016 року.

Аліменти сплачувати матері ОСОБА_1.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми (підпис) Г.В. Кривцова