Справа № 367/7270/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/299/17, 22-ц/780/300/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 58 02.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Суханової Є.М., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня та 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 2 467 588 грн.

29 вересня 2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про накладення арешту у виді заборони відчуження нерухомого майна, належного ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2016 року заяву задоволено і накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 12 листопада 1996 року, в межах суми боргу - 2 467 588 грн., посилаючись на мотиви, викладені у заяві.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою місцевого суду від 29.09.2016 року, посилаючись на необгрунтованість зазначеного судового рішення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05 жовтня 2016 року в задовленні заяви ОСОБА_2 відмовлено, посилаючись на те, що він не навів жодних доказів, які б спростовували підстави для забезпечення позову.

ОСОБА_2, не погоджуючись із ухваленими судовими рішеннями, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня та 05 жовтня 2016 року скасувати.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, порушення процесуального права при постановленні ухвал, прав та інтересів апелянта.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Згідно із ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, позивач звернулась до суду із заявою про накладення арешту у виді заборони відчуження нерухомого майна, належного ОСОБА_2, тобто, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначеного не врахував і постановив ухвалу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, не дотримавшись вимог ст. 11 ЦПК України.

При цьому, не звернув уваги на те, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Доказів належності будь-якого майна ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в спосіб, обраний судом, а не зазначений ОСОБА_3, відсутні.

А відтак, вимоги ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою місцевого суду від 29.09.2016 року обгрунтовані незаконністю обраного судом виду забезпечення, порушенням прав та інтересів відповідача.

Викладене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, порушення процесуального права при постановленні ухвали, зокрема, ст. 152 ЦПК України, та цивільних прав та інтересів апелянта, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

За таких обставин, постановлені місцевим судом ухвали підлягають скасуванню із передачею питання до суду першої інстанції, згідно положень п. 3 ст. 312 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня та 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Є.М. Суханова