Справа № 559/1609/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 січня 2017 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючої судді Кічатої О.Ю.,

секретаря Кобзаренко І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою він перебував у шлюбі, який розірвано в червні 2013 року. Проживали вони у будинку по АДРЕСА_1, який належить йому на праві власності. Відповідачка зареєстрована у вказаному будинку, проте з грудня 2015 року там не проживає. Вона забрала свої речі і виїхала з будинку, ніколи не поверталась і не претендувала на проживання за вказаною адресою. Відповідачка перестала бути членом його сім»ї та втратила всі зв»язки із вказаним житловим будинком. Після укладення шлюбу у 2015 році, вона змінила прізвище на «ОСОБА_2». Згідно уточнених позовних вимог, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить позовну заяву задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.37).

Відповідачка в судове засідання не з"явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку через засоби масової інформації, а саме: газету «Вісті Рівненщини» №46 від 18 листопада 2016 року та №52 від 30 грудня 2016 року (а.с.27, 35). Заяв, клопотань до суду не надходило.

Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1997 (а.с.6). За тією ж адресою він прописаний, про що свідчить відмітка у паспорті (а.с.4).

У вищевказаному будинку зареєстрована ОСОБА_3, що підтверджується повідомленням Дубенського РВ УДМС України в Рівненській області (а.с.12).

Як зазначено у довідці Княгининської сільської ради №03-16/2149 від 16.12.2016, згідно журналу реєстрації шлюбу Княгининської сільської ради, складено актовий запис №2 від 21.02.2015 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та видано свідоцтво про одруження НОМЕР_1, де вказано, що після шлюбу подружжя бере спільне прізвище ОСОБА_4 (а.с.34).

Згідно довідки №03-16/780 від 29.03.2016 та актів обстеження від №280 від 16.12.2015, №50 від 17.02.2016 та №75 від 15.04.2016, складених комісією Княгининської сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по місцю реєстрації в будинку АДРЕСА_1 не проживають з 08 грудня 2015 року. Їх особистих речей та документів в будинку немає (а.с.5, 7-9).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною 1 пп.1,5, ч.3, ч.4 ст.71 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд враховує, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку позивача з грудня 2015 року, тобто відсутня за місцем реєстрації більше року, її особистих речей та документів в будинку немає, а тому має бути визнана такою, що втратила право на користування житлом позивача.

Керуючись ст.ст.3,6,10,11,57,58,60,88,212,215,224-226 ЦПК України, ст.ст.16,383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71, 150, 156, 163 ЖК УРСР, ст.41 Конституції України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Копію заочного рішення направити відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі неподання заяви про перегляд в десятиденний строк, заочне рішення набирає чинності після закінчення цього строку.

Суддя: