Справа №464/9140/16-ц
пр № 2/464/343/17
У Х В А Л А

03.01.2017 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та вселення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 15.10.2011р. по 26.07.2106р.; 2) визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1; 3) поділити спільне майно сторін та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, 112 у м.Львові; 4) вселити ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

При огляді поданої позивачем позовної заяви встановлено, що така не відповідає вимогам ст.119 ЦПК та Закону України «Про судовий збір» з огляду на наступне.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Пунктом 2 ч.1 ст.80 ЦПК України визначено, що ціною позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування є вартість цього майна; у позовах про право власності на нерухоме майно дійсною вартістю нерухомого майна. При цьому, в силу положень пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, дійсна вартість спірного майна повинна бути підтверджена відповідними документами (доказами). У відповідності до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Однак, позивачем у позовній заяві недостовірно зазначено ціну позову, яку слід визначати з дійсної вартості предмету даного позову, яким є спірне майно частина квартира АДРЕСА_1 та не додано жодних доказів (документів), за наявності яких дається можливим визначити таку вартість майна, що водночас позбавляє суд можливості вірно вирахувати розмір судового збору, який повинен бути сплачений виходячи із ціни даного позову. Таким чином, судовий збір в розмірі 551,20 грн. сплачений позивачем невірно - у самостійно визначеному розмірі, а не виходячи із ціни даного позову.

При цьому, слід розяснити, що відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості. При визначені вартості майна на який особа має намір набути права власності слід керуватись Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Позивач, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, повинен провести оцінку нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика), надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості нерухомого майна), або ж інший визначений чинним законодавством документ, який посвідчує/визначає дійсну вартість спірного майна (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно або балансову довідку юридичної особи, тощо).

Водночас, п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Так, згідно положень ст.6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо предявлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо.

У відповідності до п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік», встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року - 1378,0 грн.), що становить 551,20 грн.

Таким чином, встановлено, що позивачем, в супереч вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, при подачі позову не додано оригіналів документів (квитанції чи платіжного доручення), що засвідчують сплату судового збору в порядку та в розмірах визначених законом (з урахуванням ціни позову, а також кількості майнових та немайнових вимог). Відомості про те, що позивач, згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, відсутні.

Крім того, слід звернути увагу на те, що позивачем в одній позовній заяві заявлено позовні вимоги про визнання права на власності на спірне майно та непозовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімю, які згідно ст.16 ЦПК України та п.4 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаються за правилами різних видів судочинства. Так, справи окремого провадження, зокрема про встановлення факту родинних відносин, суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб. В той час, як справи позовного провадження розглядаються судом за участю сторін: позивача, відповідача та третіх осіб. Натомість, позивач в своїй заяві, взагалі не зазначив ні третіх осіб (в порядку позовного провадження), ні заінтересованих осіб (в порядку окремого провадження), обєднавши в одній заяві вимоги різних видів судочинства, що зумовлює для суду певні процесуальні труднощі при розгляді даного спору.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та відповідно надати позивачу строк для усунення недоліків такої, шляхом подання позовної заяви та/або уточнення до позову (в т.ч. додатків) з дотриманням вимог ст.119 ЦПК України та сплати судового збору в порядку та розмірах визначених Законом України «Про судовий збір» у відповідності кількості ним заявлених позовних вимог з подальшим долученням оригіналів платіжних документів до матеріалів позову.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 293 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та вселення залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків заяви.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

На ухвалу в частині визначення розміру судових витрат може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Чорна С. З.