Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/5047/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Сінєльнік Р.В.
Провадження № 22-ц/778/311/17 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Центральних районних електричних мереж до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про стягнення вартості не облікованої електроенергії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Центральних РЕМ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про стягнення вартості не облікованої електроенергії.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.07.15 року контролерами Центральних РЕМ була проведена перевірка дотримання Правил користування електричної енергії для населення за адресою: АДРЕСА_1, за місцем проживання відповідачів., в ході якої було встановлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, про що було складено акт.

Вартість не облікованої електроенергії, внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення становить 13217 грн. 54 коп.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Центральних РЕМ суму вартості не облікованої електричної енергії в сумі 13217,54 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Центральних РЕМ вартість не облікованої електричної енергії в розмірі 13217,54 грн. та судовий збір в сумі 1218 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що 15 липня 2015 р. контролерами Центральних районних електричних мереж була проведена перевірка дотримання Правил користування електричної енергії для населення за адресою: АДРЕСА_1, де мешкають ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в ході якої було встановлення самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, про що було складено акт перевірки № 00137661 від 15.07.2016р. (а.с.3). Згідно Методики, затвердженої постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.06р., було визначено обсяг та вартість електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення, в сумі 13217 грн. 54 коп., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.4).

Особовий рахунок та договір про користування електричною енергією в домоволодінні АДРЕСА_1 оформлений на ОСОБА_5 (а.с.5, 38-39).

Проте в ході розгляду справи було встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ніяких протиправних дій стосовно самовільного підключення електропроводки до електричної мережі в домоволодінні АДРЕСА_1 не вчиняли. А співвідповідач ОСОБА_6 взагалі не проживає у вказаному домоволодінні, оскільки він мешкає у будинку АДРЕСА_1

Судом встановлено, що вказане самовільне підключення електропроводки до електричної мережі в домоволодінні АДРЕСА_1, яке зафіксоване актом перевірки № 00137661 від 15.07.2016р., вчинив ОСОБА_3, який є співвласником вказаного будинку. Право спільної власності ОСОБА_3 на вказаний будинок підтверджується ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.08.2013р. по справі № 0809/4673/2012 (а.с.27) та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.28). Факт того, що ОСОБА_3 проживає у вказаному домоволодінні і того, що вказане самовільне підключення електропроводки до електричної мережі в домоволодінні № 84 по вул.Алмазній в м.Запоріжжі, яке зафіксоване актом перевірки № 00137661 від 15.07.2016р., вчинив ОСОБА_3, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , ОСОБА_10, та не оспорюється представником позивача. Крім того, факт того, що ОСОБА_3 проживає у вказаному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 також підтверджується матеріалами Заводського РВ УМВС України у Запорізькій області, які були оформлені за заявами потерпілої ОСОБА_5 з приводу конфліктної поведінки ОСОБА_3 (а.с.36-37, 58-66, 67-74).

Суд вірно вважав необґрунтованими доводи позивача про те, що, оскільки відповідачі є співвласниками будинку АДРЕСА_1, то співвідповідачі всі втрьох повинні нести солідарну відповідальність за самовільне підключення. Зазначене твердження позивача є необґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Правові підстави для солідарної відповідальності співвідповідачів, які передбачені ст.541 ЦК України, по цій справі судом встановлені не були. Факт спільного права власності співвідповідачів на будинок АДРЕСА_1, в розумінні ст.541 ЦК України, на думку суду, не породжує правових підстав для солідарної відповідності для ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за самовільне підключення, яке здійснив ОСОБА_3

Відповідно до п.2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених ПКМУ № 1357 від 26.07.1999р., самовільне підключення - це споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником письмового договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Отже, зазначена норма передбачає можливість настання цивільної відповідальності для особи, яка споживає електроенергію без укладення відповідного письмового договору.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до пункту 1.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ України від 04.05.2006р. №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 р. за № 782/12656 (далі за текстом - Методика), ця Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з п. 3.3 Методики, визначено обсяг та вартість електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення і виписано рахунки у сумі 13217 (тринадцять тисяч двісті сімнадцять) грн. 54 коп.

Відповідач ОСОБА_3 фактично споживає електричну енергію та відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України сторони (а саме: позивач та ОСОБА_3.) вчинили дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків, тобто, вчинили двосторонній правочин (договір) щодо купівлі-продажу електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Чинне законодавство, що регулює правовідносини у сфері енергопостачання не передбачає правового наслідку недійсності правочину щодо купівлі-продажу електричної енергії у разі не додержання письмової форми договору.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов'язкові для виконання споживачами і енеогопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», правопорушення у електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжки електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; порушення правил користування електричною енергією.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором законом.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_3 до теперішнього часу не виконано обов'язок щодо оплати варти не облікованої електричної енергії по акту про порушення в сумі 13217 грн. 54 коп.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення вартості не облікованої енергії на суму 13217,54 грн. саме з ОСОБА_3.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: