Справа № 472/931/16-ц
Провадження №2/472/16/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Орленко Л.О., при секретарі Скрипник О.В., з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В позовній заяві позивач зазначив, що 04 травня 2016 року між ОСОБА_5 та позивачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким ОСОБА_5 (позичальник) отримав кредит у розмірі 9600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ОСОБА_4 акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

28 січня 2015 року позичальник ОСОБА_5 помер.

11 травня 2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області та 24 травня 2016 року було отримано відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі їх претензії. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняла спадщину, тому 31 липня 2016 року на її адресу було направлено лист - претензію про погашення заборгованості, але ніяких дій не було виконано зі сторони спадкоємця.

Станом на 28 січня 2015 року заборгованість позичальника за кредитом становить 9096 грн. 99 коп. Тому, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в розмірі 9096 грн. 99 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп.

02 грудня 2016 року судом було постановлено ухвалу про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки дані особи є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 та прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, при цьому представник позивача зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, оскільки її батько при житті вносив платежі по погашенню кредиту. Крім того, 25 березня 2015 року вона повідомила позивача про смерть батька ОСОБА_5, надавши позивачеві копію свідоцтва про його смерть. Після смерті батька ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, розташованого в смт. Веселинове, вул. Степова, 100 Миколаївської області, вона прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, проте до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину не зверталася. Вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк пред'явлення вимоги до неї, оскільки позивач звернувся до суду з позовом у жовтні 2016 року, а вона повідомила позивача про смерть батька 25 березня 2015 року. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, в судовому засіданні 26 січня 2017 року висловив думку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що позивач звернувся до відповідача з позовом поза межами строків, передбачених ст.1281 ЦК України, а тому пропустив строк для пред'явлення такої вимоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, не з'явилася до суду, про день, час та місце розгляду справи повідомлена особисто, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки від 15 лютого 2017 року. Однак, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вважаючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 04 травня 2016 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким ОСОБА_5 (позичальник) отримав кредит у розмірі 9600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік. - (а.с. 16-22).

28 січня 2015 року позичальник ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 213024, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області 02 лютого 2015 року - (а.с. 25).

Станом на 28 січня 2015 року заборгованість позичальника за кредитним договором склала 9096 грн. 99 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості -(а.с. 5 - 15).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 та діти - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серії І-ФП № 334859 від 23 вересня 1978 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії І-ФП № 025939 від 12 вересня 2006 року, яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 змінила своє дошлюбне прізвище з "Галіч" на "Умриш". Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області № 946/05-03 від 25.11.2016 року за адресою смт. Веселинове, вул. Степова, 100 на день смерті ОСОБА_5, який помер 28.01.2015 року, були зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - (а.с. 80).

Відповідач ОСОБА_1 та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини не зверталися, після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не відкривалася. Однак, вони прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса після смерті ОСОБА_5 не отримували.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті оосби, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

В судовому засіданні судом встановлено, що спадкоємці після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не зверталися, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані та проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На цю обставину вказали в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 За даними державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_10 від 08.11.2016 року № 880/01-16 в нотаріальній конторі не заводилася спадкова справа після смерті 28 січня 2015 року ОСОБА_5 та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.56-58).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1281 ЦК України щодо обов'язку сппадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх пропущення позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, а тому, ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в якій позивач просив нотаріуса включити кредиторські вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 9096,99 грн., та 24 травня 2016 року було отримано позивачем відповідь за № 307/01-16 від 17.05.2016 року, в якій зазначалося, що відповідно до п.4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину у разі наявності заборони повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину - (а.с. 29).

31 липня 2016 року на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено лист - претензію за вих. № SAMDN3802 від 18.07.2016 року про сплату заборгованості у розмірі 9096 грн. 99 коп. - (а.с. 30, 31-32).

Відповідно до листа ПАТ КБ "ПриватБанк" за № 20.1.0.0.0/7-20170105/3662 від 13.01.2017 року 25 березня 2015 року відповідачем ОСОБА_1 було повідомлено позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" про смерть ОСОБА_5 шляхом надання довідки про смерть позичальника. - (а.с. 147-148). Цей факт в судовому засіданні підтвердила відповідач ОСОБА_1, яка зазначила, що 25 березня 2015 року вона повідомила Банк про смерть свого батька ОСОБА_5, надавши позивачеві копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" було пропущено шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до спадкоємця після смерті ОСОБА_5, а саме: до відповідача ОСОБА_1, оскільки відповідачем ОСОБА_1 було повідомлено позивача про смерть спадкодавця ОСОБА_5 25 березня 2015 року, а відповідач пред'явив свої вимоги до спадкоємця через нотаріуса 11.05.2016 року, лист-

претензію до відповідача ОСОБА_1 направив 31.07.2016 року, а до суду звернувся з позовом 12 жовтня 2016 року, тобто з пропуском встановленого ч.2 ст.1281 ЦК України строку для пред'явлення вимоги до спадкоємця ОСОБА_1

Доказів того, що позивач раніше пред'являв вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, з дня повідомлення відповідачем (25.03.2015 року) про відкриття спадщини, позивач не надав в судовому засіданні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ПАТ КБ "ПриватБанк", як кредитор спадкодавця ОСОБА_5, втратив право вимоги до відповідача ОСОБА_1, як спадкоємця померлого, щодо стягнення його кредитної заборгованості на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 11-1, 15, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 9096 грн. 99 коп. за кредитним договором № б/н від 04.05.2006 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_11