Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/89/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.01.2017 Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С А ,

суддів : Суровицької Л.В.,Чельник О.І.,

при секретарі судового засідання Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 рокуу цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Вагран» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення без надання іншого житла, та стягнення коштів та зазустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Вагран», Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та скасування його державної реєстрації, визнання права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року Приватне підприємство «Вагран» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення без надання іншого житлата стягнення заборгованості по орендній платі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПП «Вагран» на підставі свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2004 року №651 на праві приватної власності належить будинок по проспекту Університетському, 21 в м.Кіровограді, а відповідач незаконно та самоправно без будь яких підстав вселилась в кімнату № 421 по проспекту Університетському,21 в м.Кіровоград, яка є приватною власністю ПП «Вагран». Договір оренди відповідач укладати не бажає узаконити проживання в даній кімнаті або звільнити кімнату також не бажає. Таке протизаконне використання квартири відповідачкою порушує право ПП «Вагран» щодо володіння та розпорядження належною житловою площею.

Не погоджуючись з такими вимогами відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний позов до Приватного підприємства «Вагран», Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та скасування його державної реєстрації, визнання права користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує, тим що вона набула права користування на підставі ордеру № 152 від 20.06.1988 року наданого їй підприємством ВАТ «Кіровоградбуд» на сім'ю у складі 3-осіб на дане спірне житлове приміщення в кв. № 421. У даній квартирі вона зареєстрована, що підтверджується записами в поквартальній карточці Ф-17 та у карточці прописки Ф-16, а також відповідною відміткою (штампом ) в її паспорті. Крім того ні ВАТ «Кіровоградбуд» ні його правонаступник ПП «Вагран» після укладення з нею договору про надання послуг по обслуговуванню та утриманню будинку шляхом відкриття на її імя особового рахунку не предявили їй жодних претензій щодо її виселення і до теперішнього часу до суду не звертались не повідомляли про своє право на спірну квартиру.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 11 жовтня 2016 року в задоволенні позову Приватного підприємства «Вагран» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення без надання іншого житла, зі звільненням від особистих речей відмовлено.

Позов Приватного підприємства «Вагран» до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Вагран» заборгованість за користування житлом 10400 грн.

З задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Вагран», Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та скасування його державної реєстрації, визнання права користування житловим приміщенням відмовлено повністю.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного та необґрунтованого і просить ухвалити нове рішення по суті позовних вимог первісного та зустрічного позовів.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову Приватного підприємства « Вагран» до ОСОБА_2 в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення, без надання іншого житла, зі звільненням від особистих речей та задовольняючи цей позов в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 тривалий час проживає та зареєстрована у спірній кімнаті, іншого житла не має, позивачем не було належним чином повідомлено особу про необхідність укладення відповідної угоди щодо оренди житла на тих чи інших умовах та у разі відмови в її оформленні необхідності звільнення даного житлового приміщення в певні строки. В той же час, оскільки ОСОБА_2 користувалась майном позивача то ПП «Вагран» має право на отримання коштів за користування його власністю відповідно до фактичних договірних відносин сторін згідно ст.. 901 ЦК України і договору оренди житла.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного підприємства « Вагран», Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та скасування його державної реєстрації, визнання права користування житловим приміщенням, суд послався на те, що набуття права власності на підставі оспорюваного рішення та свідоцтво не порушують права ОСОБА_2, і законодавцем не визначено такого способу захисту порушених прав, як визнання незаконним і скасування рішення органу, в даному випадку виконавчого комітету, та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності в частині права власності на певну квартиру, оскільки ні оскаржуване рішення, ні оскаржуване свідоцтво не містять у своєму тексті частин щодо квартир.

При цьому, суд врахував і той факт , що вимога зустрічного позову стоїть відносно квартири № 421 у будинку, яка на час звернення до суду і на час винесення рішення у справі є гуртожитком з кімнатами.

Проте, з такими висновками можна погодитись не в повній мірі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 05.04.1979 р. № 365 затверджено акт Державної комісії на введення в дію гуртожитку на 558 місць по проспекту Правди, 29 (в даний час це проспект Університетський, 21). 29.11.2002 р. за договором купівлі-продажу даний об'єкт нерухомості продано приватному підприємству «Вагран». 13.11.2003 року Приватне підприємство "Вагран" прийняло рішення згідно змісту якого було вирішено змінити статус з гуртожитку по проспекту Університетському, 21 на будинок для малих сімей. 23 червня 2004 року, розглянувши звернення ПП "Вагран" виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення № 899, яким було вирішено надати статус будинку для малих сімей гуртожитку по проспекту Університетському, 21. 14 жовтня 2004 року за № 1546 прийнято рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради «Про погашення та зміну правовстановлювального документа на цілу будівлю гуртожитку по просп.. Університетському, 21 та видачу свідоцтва про право власності. 20 жовтня 2004 року ПП «Вагран» видано свідоцтво про право власності №651, відповідно до якого йому на праві приватної власності належить будинок по проспекту Університетському 21 в м. Кіровограді. 24.02.15 року Кіровоградською міською радою прийнято рішення № 3956 яким скасовано п. 1 рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23.06.04 року № 899 « Про надання статусу будинку для малих сімей гуртожитку по проспекту Університетському,21», скасовано рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14.10.2004 року № 1546 «Про погашення та зміну правовстановлюючого документа на цілу будівлю гуртожитку по просп.. Університетському, 21». ОСОБА_2 вселилась, зареєстрована та проживає в кімнаті № 421 по проспекту Університетському 21 в м. Кіровограді, яка є приватною власністю ПП «Вагран». Відповідачем в підтвердження законності проживання та вселення в дану кімнату надано ксерокопію ордеру № 152 від 20.06.1988 p., який на думку суду першої інстанції не відповідає встановленій формі відповідного документу.

Колегією суддів, під час розгляду справи, додатково встановлено, що замовником будівництва гуртожитку у м. Кіровограді, в якому на даний час проживає відповідач був комбінат «Кіровоградтяжбуд», правонаступником якого був Державний будівельно монтажний трест «Кіровоградбуд».

Шляхом перетворення в процесі приватизації Державного будівельно монтажного тресту «Кіровоградбуд» на підставі наказу Фонду державного майна України № 43-АТ від 28.06.1994 року створено ВАТ «Кіровоградбуд», яке, відповідно до статуту товариства, стало власником переданого йому у власність майна Державного будівельно монтажного тресту «Кіровоградбуд».

Згідно наказу № 15 від 19.02.1997 року вказане майно передано ВАТ «Кіровоградбуд» у власність дочірньому підприємству «Житлово експлуатаційна контора» ВАТ «Кіровоградбуд».

11.06.1997 року дочірнє підприємство «Житлово експлуатаційна контора» ВАТ «Кіровоградбуд» продало спірний гуртожиток ТОВ «Славія».

29.11.2002 року ТОВ «Славія» за договором купівлі продажу даний обєкт нерухомості продало приватному підприємству «Вагран».

Вищезазначені обставини встановлені рішенням Вищого господарського суду України від 13 березня 2012 року за позовом ВАТ «Кіровоградбуд» до ПП «Вагран» про визнання права власності та витребування майна( а.с. 21-24 т.2).

В спірну кімнату гуртожитку ОСОБА_3 вселилась на підставі ордеру № 152 від 20.06.1988 року, як робітник ЖКК тресту «Кіровоградбуд»(а.с. 38-39,113 т.1).

Зареєстрована відповідач за визначеною у ордері адресою 23.08.1988 року.

Питання щодо не дійсності ордеру та не законності вселення відповідача до спірної кімнати за весь період її проживання у цій кімнаті ніким не ставилось.

Після звільнення, 28.04.1992 року, із роботи в ЖКК тресту «Кіровоградбуд» за п.1ст.40 КЗпП УРСР, скорочення чисельності штату працівників, позивач залишилась проживати у спірній кімнаті гуртожитку, власником якого, на той час був Державний будівельно монтажний трест «Кіровоградбуд».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 вселилась до гуртожитку на законних підставах і після звільнення із підприємства за скороченням чисельності штату працівників, у відповідності до чинного законодавства, не могла бути виселена із гуртожитку і на даний час проживає у гуртожитку та користується кімнатою на законних підставах.

На час постановлення судом рішення будинок, у якому знаходиться спірна кімната, має статус гуртожитку і належить ПП «Вагран» на праві приватної власності.

Згідно ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відносини, які складаються між мешканцем гуртожитку і його володільцем, є договірними і відносяться до різновиду договору найму жилого приміщення.

Чинне законодавство України передбачає декілька різновидів договорів користування житлом: договір комерційного найму (оренди) житла (глава 59 Цивільного кодексу України), договір найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду (глава 2 Житлового кодексу УРСР), договір соціального найму (Закони України "Про житловий фонд соціального призначення" і "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"). Правове регулювання договорів оренди, найму та соціального найму житла має свої відмінності через належність права власності житлового фонду, межі нормативно-правового регулювання, суб'єктний склад, строки дії, коло прав і обов'язків, особливі підстави припинення, способи захисту тощо.

Регулювання відносин з користування гуртожитками "прив'язане" до спеціального правового статусу цього житла. Тому норми глави 4 Житлового кодексу УРСР, Примірного положення про гуртожитки, а також інші норми житлового законодавства стосовно гуртожитків є спеціальними по відношенню до норм цивільного законодавства. Якщо відносини не врегульовані спеціальним законодавством про гуртожитки, необхідно керуватися загальними нормами про договір найму житла як інституту житлового права. В силу ст. 62 Житлового кодексу УРСР, ч. 3 ст. 810 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства.

Оскільки гуртожиток у кімнаті якого проживає ОСОБА_2 є приватною власністю ПП «Вагран», то порядок користування житловою площею у цьому гуртожитку має визначатись договором найму (оренди) житла.

Згідно ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 статті 811 визначено, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Такого договору, укладеного між сторонами у письмовій формі не існує, однак між сторонами існують фактичні договірні відносини щодо сплати комунальних послуг, що підтверджується відкритим особовим рахунком на імя відповідача та квитанціями про сплату квартирної плати на утримання будинку та прибудинкової території на розрахунковий рахунок ПП «Вагран» (а.с. 77-78).

Оскільки ОСОБА_2 вселилась у спірну кімнату гуртожитку на підставі ордеру, який на даний час не визнано не дійсним, зареєструвалась, проживає та користується даною житловою площею на законних підставах, колегія суддів дійшла висновку, що вимога ПП «Вагран» до ОСОБА_2 в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення її без надання іншого житла зі звільненням кімнати від особистих речей з підстав зазначених позивачем у позовній заяві, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що відповідач на законних підставах вселилась у спірну кімнату гуртожитку, зареєстрована та проживає в ній, і законних підстав для її виселення з підстав зазначених у позові не встановлено, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для додаткового визнання за відповідачем права користування займаною нею кімнатою гуртожитку не має.

Крім того, колегія суддів вважає, що висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПП «Вагран» заборгованості за користування житлом в сумі 10400 грн. суд першої інстанції дійшов без належного дослідження доказів та з порушенням норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Розмір плати за користування житлом є необхідною умовою для договору найму житла.

Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Договору найму житла між сторонами не укладалось.

Доказів того, що позивач направляв відповідачу пропозицію укласти договір найму житла позивачем не надано.

Задовольняючи вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 10400 грн. орендної плати суд послався на рішення засновника від 01.05.2014 року про встановлення плати за користування кімнатою в гуртожитку і не звернув увагу на те, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла, за погодженням сторін, а не у односторонньому порядку.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що стягнення із відповідача орендної плати у розмірі визначеному позивачем не відповідає вимогам закону, оскільки питання щодо розміру плати за користування житлом, на час розгляду справи судом, між сторонами не врегульовано.

В частині відмови відповідачу у задоволенні зустрічного позову колегія суддів погоджується із тим, що підстав для визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на цілий будинок за позовом ОСОБА_2 у суду не має, оскільки судом встановлено, що наявність даного свідоцтва не порушує прав ОСОБА_2 на приватизацію кімнати у цьому гуртожитку, так - як відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є обєктами права державної та комунальної власності, а даний гуртожиток таким не являється, оскільки ПП «Вагран» набуло даний обєкт у власність на підставі договору купівлі - продажу, який є дійсним. У суді ж, у відповідності до положень ст. 3 ЦПК України, підлягають захисту порушені, оспорювані чи невизнані права, свободи чи інтереси.

Крім того, колегія суддів вважає, що оскільки, як зазначалось вище, відповідач на законних підставах вселилась у спірну кімнату гуртожитку, зареєстрована та проживає в ній, і законних підстав для її виселення з підстав зазначених у позові не встановлено, то і підстав для окремого додаткового визнання за відповідачем права користування, на час розгляду справи у суді, займаною нею кімнатою гуртожитку не має.

Таким чином, враховуючи наведене вище, на підставі положень ст. 309 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 рокув частині позову Приватного підприємства «Вагран» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення без надання іншого житла, та стягнення коштів підлягає скасувати із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові, а в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 рокув частині позову Приватного підприємства «Вагран» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення без надання іншого житла, та стягнення коштів скасувати, і ухвалити нове рішення.

Приватному підприємству «Вагран» у позові до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення без надання іншого житла, та стягнення коштів відмовити.

В решті рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: Л.В. Суровицька

ОСОБА_4