АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача суму в розмірі 23 802,67 грн. та сплачений судовий збір.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2014 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 23 802,67 грн. та судові витрати розмірі 229,04 грн.

В апеляційній скарзіОСОБА_2просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивачу було відшкодовано фактичний розмір шкоди АТ «Просто-страхування» в розмірі 42 348,75 грн. згідно із звітом про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу від 25.10.2011. Зазначив, що вимоги позивача частково охоплюються лімітом відповідальності страхової компанії. Вказав, що виплати за страховими актами, які складають ціну позову не мають відношення до даної ДТП і не повинні відшкодовуватись відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Справа № 759/12415/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1627/2017 /2016
Головуючий у суді першої інстанції: Голубенко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що страховик відповідача здійснив відшкодування шкоди на користь позивача не в повному обсязі, а тому непогашена сума підлягає стягненню із відповідача, як винної особи.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2011 о 08 год. 55 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_3 в м. Києві на перехресті вул. Фрунзе - вул. Тульчинська під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ягуар» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, заподіявши пошкодження обом автомобілям (а. с. 12-13). На підставі Постанови Подільського районного суду м. Києва від 28.10.2011 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а. с. 15).

Автомобіль «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_3 був застрахований в АТ «Просто-страхування» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/5762995 від 23.06.2011.

Автомобіль потерпілої особи «Ягуар» д.н.з. НОМЕР_2, на підставі договору добровільного страхування № АМ.013502, був застрахований у позивача по справі ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а. с. 3).

Відповідно до Акту виконаних робіт від 11.10.2011 вартість ремонту автомобіля «Ягуар» д.н.з. НОМЕР_2 складає 42 114,58, а від 07.12.2011 складає 24 323,84 грн. (а. с. 16-19).

Згідно Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №ІХ25/10/11 від 25.10.2011, вартість майнової шкоди заподіяної власнику транспортного засобу «Ягуар» д.н.з. НОМЕР_2 складає 42 347,75 грн. (а. с. 24-34).

До позивача звернувся страхувальник із заявою про пошкодження ТЗ, у зв'язку з дорожньо-транспортною подією (а. с. 7-11). ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі страхових актів та розрахунку суми страхового відшкодування до них, виходячи із акту виконаних робіт та, враховуючи звіт про оцінку здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 66 150,42 грн. відповідно до платіжних доручень (а. с. 41-43). АТ «Просто-страхування», як страховик винної особи здійснило відшкодування шкоди на користь ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в розмірі 42 347,75 грн.

Таким чином, різниця сплаченої ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» потерпілій та повернута сума АТ «Просто-страхування» позивачу складає 23 802,67 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Правова позиція висловлена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.02.2016 № 6-2471цс15.

Згідно із частинами другою, п'ятою ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріали справи свідчать, що потерпіла особа звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, та останнім було здійснено виплату в розмірі 66 150,42 грн. (а. с. 41-43). АТ «Просто-страхування», як страховик винної особи здійснило відшкодування шкоди на користь позивача в розмірі 42 347,75 грн.

Таким чином, виникла різниця сплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 802,67 грн.

У даному випадку до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки. В зв'язку з чим до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача по справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи застосовував, як загальні норми цивільного права, якими регулюється регрес, та статтю 993 ЦК для суброгації, не вказавши конкретні норми, що регулюють спірні правовідносини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вимоги позивача частково охоплюються лімітом відповідальності страхової компанії винної особи є необґрунтованими, враховуючи вищевикладене та те, що до позивача у встановленому законом порядку перейшло право вимоги за деліктним зобов'язанням до винної особи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права звернутися до страхової компанії, де застрахована його цивільна відповідальність щодо стягнення суми вищезгаданої шкоди, яка вкладається в його «ліміт».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу відшкодовано фактичний розмір шкоди АТ «Просто-страхування» згідно із звітом про оцінку вартості майнової шкоди не можуть бути прийнятті колегією суддів, оскільки сума, яка була виплачена потерпілій особі є фактичною вартістю понесеною на відновлення пошкодженого ТЗ.

Також не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції посилання на те, що виплати за страховими актами, які складають ціну позову не мають відношення до даної ДТП.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк