№ 336/ 6038/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, співвідповідач ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року заявник через свого законного представника ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, за яким зазначила, що 10 грудня 2013 року помер її батько ОСОБА_5, якому належала на праві спільної сумісної власності квартира № 75 у будинку 5 «А» по вулиці Аваліані у місті Запоріжжі.

8 липня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька.

Натомість, 11 серпня 2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що спадкове майно було оформлене іншим належним спадкоємцем, а саме ОСОБА_6 - матір`ю померлого та бабусею позивача.

17 липня 2016 року ОСОБА_6 померла. Вона за життя заповіла все своє майно ОСОБА_3.

На підставі викладеного позивачка просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом № 556 від 29.07.2014 року, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 14768399 від 29.07.2014 року, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов`язати Державного реєстратора внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

Представник позивача наполіг на заявленому позові за вищевикладеними підставами, просив справу розглядати без його участі.

Представник співвідповідача позов визнала частково, надавши про це відповідні заперечення.

Відповідач у судове засідання не явився, проте надав письмові заперечення на позов, вказуючи на те, що до нього задля отримання спірного свідоцтва звернулася лише ОСОБА_6, як єдиний спадкоємець.

В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що 10 грудня 2013 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим 21 січня 2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції серія І-ЖС № 281034.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою спадкодавця ОСОБА_5, про що слідує із свідоцтва про народження І-ЖС №124023, виданого 28 січня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району Шевченківської райадміністрації Запорізької міськради.

За життя ОСОБА_5 належала ? частина квартири № 75 у будинку 5 «А» по вулиці Аваліані у місті Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом № 2169 про право власності на житло від 04.01.1998 року.

У серпні 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька.

11 серпня 2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 150/02-31, у зв`язку із тим, що спадкове майно було оформлене іншим належним спадкоємцем, а саме ОСОБА_6 - матір`ю померлого та бабусею позивача.

Враховуючи вищевикладене, на дату смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_7 була неповнолітньою особою.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті або день з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який йог пережив та батьки.

Згідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.2-4 ст. 1273 ЦК України.

Отже, позивач та ОСОБА_6, є рівноправними спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5, оскільки вищезазначене спадкове майно позивач прийняла за законом згідно зі ст. 1261 та ст. 1268 ЦК України.

Позивач заяву про відмову у прийнятті спадщини відповідно до ч. 4 ст. 1273 ЦК України не подавала, а тому ОСОБА_6 не мала права отримувати свідоцтво на все спадкове майно, що належало померлому ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частка кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво на право на спадщину.

Відповідно до п.20 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/50 від 03.03.2004 року, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким способом не обмежена.

При цьому матір ОСОБА_5 ОСОБА_5 ОСОБА_8 не вказала відповідачу на позивача, як спадкоємця першої черги.

У той же час, відповідно до п.1.2. глави 10 розділу 2 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, передбачено, що при звернення спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини, нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу та місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Отже, всупереч вказаним нормам, ОСОБА_6 приватним нотаріусом ОСОБА_2, було видане опорюване свідоцтво про право на спадщину № 556 від 29.07.2014 року, чим були порушені права позивача.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 повинна належати ? частина квартири № 75 у будинку 5 «А» по вулиці Аваліані у місті Запоріжжі.

17 липня 2016 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серія І-ЖС № 366518 від 18.07.2016 року.

ОСОБА_6 за життя заповіла все своє майно залученому судом до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3, що підтверджується заповітом ОСОБА_6 від 24.01.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованим в реєстрі за № 27.

Отже, заявлені вимоги про визнання права власності підлягають повному задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, а позовні вимоги про визнання спірного свідоцтва недійсним частковому задоволенню: щодо визначення ОСОБА_6 єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5 та щодо видачі свідоцтва на спадщину, яка складається з ? частини спірної квартири.

Інші ж вимоги задоволенню взагалі не підлягають, враховуючи наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження нотаріуса та державного реєстратора є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта повноважень не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином, вимоги щодо зобовязання вчинити певні дії виходять за межі завдань судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1, 50 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 16, 31, 392, 1217, 1220, 1261, 1268, 1273, 1274, 1278, 1296, 1301 ЦК України ст.ст. 3, 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, співвідповідач ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29.07.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2,зареєстроване в реєстрі за № № 556, частково недійсним в частині визначення ОСОБА_6 єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5, померлого 10 грудня 2013 року, та в частині видачі свідоцтва про право ОСОБА_6 на спадщину за законом, яка складається з ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, скасувавши рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 6494284 від 29.07.2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після померлого 10 грудня 2013 року ОСОБА_5.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін