Провадження № 2/161/1046/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним та визнання права спільної часткової власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, та визнання за ОСОБА_4 права спільної часткової власності в розмірі 35/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28.

Свій позов обґрунтовує тим, що 25 липня 2002 року між ОСОБА_5, матірю позивача, та позивачем ОСОБА_4 укладено договір дарування частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрований в реєстрі за №1285. Відповідно до п. 1 вказаного договору ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28. В п. 2 договору зазначено, що цілий житловий цегляний будинок, має жилу площу 118,1 кв.м., загальна площа будинку 163,0 кв.м. Біля будинку на земельній ділянці розташовані такі господарські і побутові будівлі і споруди: погріб Б, вбиральня Г, огорожа 1-2, сарай В-1. В постійне користування обдарованої входить: кімната площею 27,5 кв.м., коридор площею 6,3 кв.м., кімната площею 12,4 кв.м., кухня площею 8,8 кв.м., коридор площею 6,4 кв.м., кімната площею 18,4 кв.м, погріб, сходи.

28.08.2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1532. Відповідно до п. 1 даного договору ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_4 належні їй на праві власності 11/100 частин житлового будинку під номером 28 по вул. Стефаника в м. Луцьку в обмін на 15/100 частин цього ж будинку, що належить на праві власності громадянці ОСОБА_4

Відповідно до вище вказаних договорів частка позивача в житловому будинку № 28 по вул. Стефаника в м. Луцьку становить 35/100 частин.

10 січня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрований в реєстрі за №53. Відповідно до п. 1 вказаного договору ОСОБА_5 передала безоплатно у власність, а обдарований ОСОБА_7 прийняв безоплатно у власність 65/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 28, що знаходиться вул. Стефаника в м. Луцьку.

Вказаний житловий будинок в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28 знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000 га, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради 30.07.1998 року згідно рішення № 527 від 24.10.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1922.

20 липня 2016 року ОСОБА_5 померла, про що зроблено відповідний актовий запис № 1227 від 21.07.2016 року.

Після смерті матері позивач дізналася, що в червні 2007 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28.

Відповідно до ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Пункт г ст. 87 ЗК України передбачає, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

На час укладення договору дарування земельної ділянки (червень 2007 року) 35/100 частини житлового будинку в м. Луцьку, по вул. Стефаника, 28 належала позивачу на підставі договору дарування частини житлового будинку від 25.07.2002 року та договору міни від 28.08.2002 року. Відповідно, укладаючи договір дарування земельної ділянки в червні 2007 року з ОСОБА_2, ОСОБА_5 порушила права позивача як співвласника земельної ділянки та ст. 120 ЗК України, а тому, ОСОБА_4 вважає, що договір дарування в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Покликаючись на вищевикладене, просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,100 га розташованої в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, та визнати за нею право спільної часткової власності в розмірі 35/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, свідка ОСОБА_9, дослідивши документи справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Судом встановлено, що 25 липня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір дарування частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрований в реєстрі за №1285 (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 вказаного договору ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28. В п. 2 договору зазначено, що цілий житловий цегляний будинок, має жилу площу 118,1 кв.м., загальна площа будинку 163,0 кв.м. Біля будинку на земельній ділянці розташовані такі господарські і побутові будівлі і споруди: погріб Б, вбиральня Г, огорожа 1-2, сарай В-1. В постійне користування обдарованої входить: кімната площею 27,5 кв.м., коридор площею 6,3 кв.м., кімната площею 12,4 кв.м., кухня площею 8,8 кв.м., коридор площею 6,4 кв.м., кімната площею 18,4 кв.м, погріб, сходи.

28.08.2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1532 (а.с. 9).

Відповідно до п. 1 даного договору ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_4 належні їй на праві власності 11/100 частин житлового будинку під номером 28 по вул. Стефаника в м. Луцьку в обмін на 15/100 частин цього ж будинку, що належить на праві власності громадянці ОСОБА_4

Відповідно до вище вказаних договорів частка ОСОБА_4 в житловому будинку № 28 по вул. Стефаника в м. Луцьку становить 35/100 частин.

10 січня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрований в реєстрі за №53 (а.с. 10-11). Відповідно до п. 1 вказаного договору ОСОБА_5 передала безоплатно у власність, а обдарований ОСОБА_7 прийняв безоплатно у власність 65/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 28, що знаходиться вул. Стефаника в м. Луцьку.

Вказаний житловий будинок в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28 знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000 га, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради 30.07.1998 року згідно рішення № 527 від 24.10.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1922 (а.с. 12).

20 липня 2016 року ОСОБА_5 померла, про що зроблено відповідний актовий запис № 1227 від 21.07.2016 року.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки р/№ 2354, укладеного 18.06.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_10, дарувальник ОСОБА_5 передає, а обдаровуваний ОСОБА_11 приймає безоплатно земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Стефаника, 28.

Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди.

При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Законом України «Про внесення змін та визнання таким, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27.04.2007 року № 997-V, який набрав чинності 20.06.2007 року, частину 1 ст. 120 ЗК України викладено в наступній редакції: «До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування».

Відповідно до розяснень, даних у підпункті «г» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними, до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно із ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27.04.2007 року № 997-V згідно із ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх.

Відповідно до ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Таким чином, встановлено, що на час укладення договору дарування земельної ділянки 18 червня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, 35/100 частини житлового будинку в м. Луцьку, по вул. Стефаника, 28 уже належала позивачу на підставі договору дарування частини житлового будинку від 25.07.2002 року та договору міни від 28.08.2002 року.

Виходячи з вищенаведеного в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України договір дарування земельної ділянки, укладений 18.06.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р/№ 2354, підлягає визнанню недійсним в частині 35/100 земельної ділянки, що розташована в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28. Та відповідно, слід визнати за позивачем право спільної часткової власності на 35/100 частин даної земельної ділянки.

На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 83, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 361, 377 ЦК України, ст.ст. 81, 86, 87, 120 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,100 га, в частині 35/100 частин земельної ділянки, що розташована в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, 18 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_10 та зареєстрований за Р№ 2354, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 1828, виданого 30.07.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 24.10.1997 року № 527.

Визнати за ОСОБА_4 право спільної часткової власності в розмірі 35/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в м. Луцьку по вул. Стефаника, 28 (Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ № 1828, виданий 30.07.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 24.10.1997 року № 527).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_12