У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, голови комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області Псарьова Вячеслава Михайловича, третя особа - Державна санітарно-епідеміологічна служба України, про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 27 березня 2015 року він працює в Охтирському міськрайонному управлінні Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, який є відокремленим підрозділом Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, на посаді лікаря з загальної гігієни. Постановою від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Кабінет Міністрів України постановив утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються. Начальник Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області на виконання наказів Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 02 листопада 2015 року № 188 та від 18 січня 2016 року № 3 утворив ліквідаційну комісію.

Наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11 березня 2016 року наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 17 березня 2015 року про затвердження граничної чисельності працівників Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області в кількості 161 чоловік було скасовано, з 01 квітня 2016 року повноваження по здійсненню держсаннагляду повністю передавалися Держпродспоживслужбі.

01 квітня 2016 року позивача не було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, проти переведення його в Держпродспоживслужбу в межах Охтирського району він не заперечував.

01 квітня 2016 року працівники кадрового підрозділу Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області не здійснили запис в трудовій книжці про переведення позивача з 01 квітня 2016 року до Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі та зарахування до його облікового складу на посаду лікаря з загальної гігієни, де ставка лікаря з загальної гігієни, яку він займає, була передана згідно рішення комісії з реорганізації у зв'язку з реорганізацією Держсанепідслужби шляхом приєднання до Держпродспоживслужби та не передали його трудову книжку в Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі.

У зв'язку з тим, що відповідач відмовився видати наказ про переведення позивача на роботу до Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі Сумської області, до 15 червня 2016 року заробітна плата йому не нараховувалася.

17 травня 2016 року позивач отримав з Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області рекомендованого листа, в якому його було офіційно повідомлено про переведення до управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі Сумської області на ставку лікаря з загальної гігієни, запропоновано інші посади в других районах та повторно попереджено про можливе звільнення в разі відмови від переведення.

Незважаючи на відсутність його відмови від переведення на посаду лікаря з загальної гігієни Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі та офіційно наданою згодою, надісланою рекомендованим листом на ім'я голови комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області Псарьова В.М., керівництво Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області до 14 червня 2016 року відмовлялося видавати наказ про його переведення.

Позивач вважає, що через такі незаконні і неправомірні дії керівництва Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, яке безпідставно в період з 01 квітня 2016 року до 15 червня 2016 року не видавало наказ про переведення його до управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі Сумської області на вакантну посаду лікаря з загальної гігієни, відповідач зобов'язаний компенсувати йому упущену вигоду в розмірі середнього заробітку за весь час його вимушеного прогулу.

Позивач просив стягнути з відповідача завдані йому збитки у вигляді неодержаної заробітної плати упущеної вигоди в сумі 8 265 грн 53 коп.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позовні вимоги про стягнення заробітної плати заявлені до неналежних відповідачів, і відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК роз'яснив позивачу право на заміну первісних відповідачів належними та роз'яснив наслідки не вчинення цих процесуальних дій.

Позивач передбаченим процесуальним законом правом не скористався, з клопотанням про заміну первісних відповідачів належними до суду не звернувся, а тому висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, голови комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області Псарьова Вячеслава Михайловича, третя особа - Державна санітарно-епідеміологічна служба України, про стягнення заробітної плати.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов