Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1380/16-ц
Провадження № 6/321/2/2017
У х в а л а

17 січня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засідання заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує наступним. 31 жовтня 2016 року рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області було виключено відомості про ОСОБА_1, як батька дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису про його народження. Рішення набрало законної сили 10 листопада 2016 року. Проте на виконанні у відділі державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Запорізької області знаходиться виконавче провадження № 43130442, за яким з нього стягуються на користь ОСОБА_3 кошти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти. Підставою для стягнення з нього коштів на утримання ОСОБА_2 було те, що відповідно до актового запису про народження дитини, він був записаний батьком, і ухвалюючи рішення, суд керувався положеннями статей 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте оскільки за рішенням суду, яке набрало законної сили, він не є батьком ОСОБА_2, вважає, що і від обовязків по утриманню дитини його має бути звільнено.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, проте надав суду заяву з клопотання про розгляд заяви за його відсутності, наполягав на задоволенні заяви.

В судове засідання стягувач ОСОБА_3 не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд заяви за її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання заяви за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини заяви, на яких ґрунтуються вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зазначене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 19 червня 1993 року, виданого Дніпрорудненською міською радою Запорізької області серії III- ЖС, актовий запис № 105.

Згідно до рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 квітня 1996 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії I-ЖС № 320106, актовий запис 10 від 10 жовтня 2005 року, складеного виконавчим комітетом Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаний ОСОБА_1.

Згідно з рішенням Михайлівського районного суду запорізької області від 05 грудня 2013 року, з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 13 вересня 2005 року в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 листопада 2013 року.

У відповідності до рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2016 року було виключено відомості про ОСОБА_1 як батька, з актового запису № 10 від 10 жовтня 2005 року, складеного Виконавчим комітетом Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області про народження ОСОБА_2, який народився 13 вересня 2005 року в с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області. Вказане підтверджується копією рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2016 року. Рішення набрало законної сили 10 листопада 2016 року.

Судом, з наданих доказів встановлено, що підставою для стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 було те, що відповідно до актового запису про народження дитини №10 від 10 жовтня 2005 року, ОСОБА_1 був записаний батьком, і ухвалюючи рішення про стягнення з нього коштів, суд керувався положеннями статей 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Проте оскільки за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_2, суд вважає, що і підстав для стягнення з нього коштів на утримання ОСОБА_2 немає.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Як розяснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як передбачено ч.2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України, якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Матеріально-правові підставі для припинення цивільно-правових зобовязань передбачені главою 50 розділу 1 книги пятої ЦК України і можуть припинятися, зокрема, внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припиненням зобовязання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України утримання дитини до досягнення нею повноліття є обовязком її батьків. Судом встановлено, що ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_2, відповідно і обовязку його утримувати у ОСОБА_1 немає.

З метою захисту сімейних прав та інтересів заявника ОСОБА_1 встановлених ст. 18 СК України, суд приходить до висновку, що виключення запису про ОСОБА_1 як батька малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є підставою для визнання виконавчого листа, яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.207, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2013 року по цивільній справі 321/2135/13-ц № провадження 2/321/615/2013 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів за яким з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5