Справа № 226/2066/16-ц
Провадження № 2/226/72/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2017 року місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретарів судового засідання Трифонової І.О., Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування вимог вказала, що їй на підставі договору дарування від 21.12.1991 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_2 є її сином, який 06.11.2013 року приїхав з м. Полтави та попросив зареєструвати його у її будинку з метою в подальшому працевлаштуватися. Однак жодного дня в її будинку син не проживав, де він знаходиться зараз, вона не знає, згідно з довідкою Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_2 значиться у категорії «Розшук», розшукову справу № 41-24 заведено 05.08.2015 року. Деякий час відповідач проживав у м. Мирнограді, вів аморальний спосіб життя, разом зі співмешканкою орендували житло, але оплату не сплачували, втікали від господарів. Позивач несе зайві витрати на оплату житлово-комунальних послуг, має намір у майбутньому подарувати будинок молодшому синові. Враховуючи, що тривалий час ОСОБА_2 не проживає в будинку без поважних причин, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні 18.01.2017 року позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додатково пояснила, що її син обманював людей, був раніше засуджений, останній раз десь два роки тому він приходив до неї додому поїсти і помитися, і після того вони не бачились, ніяк не спілкувались, його місцезнаходження їй невідомо. Вона є пенсіонеркою, їй важко сплачувати повний обсяг платежів за будинок, в тому числі за зареєстрованого там сина, тому просить суд визнати сина таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В судове засідання 27.01.2017 року позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила про повне підтримання нею позовних вимог і прохання задовольнити їх. Також вказала, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, який повідомлявся про час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами процесуального закону, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв та клопотань суду не надіслав.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу 27.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі окремо і в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить позивачеві ОСОБА_1, що підтверджене договором дарування, посвідченим 21.12.1991 року Димитрівською держнотконторою за реєстровим № 3813 (а.с. 8-9).

Відповідно до свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином позивача ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 4448 від 02.12.2016 року, в будинку АДРЕСА_1 з 08.11.2013 року і по т.ч. значиться зареєстрованим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Як вбачається з актів № 514-1 від 08.12.2016 року та № 515-1 від 08.12.2016 року, складених координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у спірному будинку не проживає з 06.11.2013 року і по теперішній час (а.с. 11, 12).

Згідно з довідкою Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у провадженні Мирноградського ВП знаходиться оперативно-розшукова справа № 41-24 від 05.08.2015 року, ОСОБА_2 значиться у категорії «Розшук».

Крім того, факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації більше одного року підтверджений і поясненнями опитаних в судовому засіданні 18.01.2017 року свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є сусідами позивача ОСОБА_1 та пояснили, що ОСОБА_2 ніколи не жив в будинку матері, останній раз з'являвся у неї більше двох років тому, місце знаходження його наразі невідомо.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що з моменту реєстрації 06.11.2013 року будинок АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням відповідачем ОСОБА_2 не використовується, його відсутність в будинку носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідач не проживає там, чи домовленостей між ним та власником житла ОСОБА_1 щодо порядку його використання судом не встановлено.

Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідач в будинку не проживає без поважних причин більше одного року, участі в утриманні будинку не приймає, це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 60, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1

Заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова