Провадження № 2/750/314/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,
з участю: секретаря судового засідання - Мачачі І. П., позивача;
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення боргу,
У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, при цьому про причини своєї неявки суд не повідомив.
20.01.2017 року, за згодою позивача, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.
28.04.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, який керував автомобілем «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2, і ОСОБА_2, який керував автомобілем «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Маzda» було пошкоджено, чим позивачу завдано шкоди.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання дорожньо-транспортної пригоди, при цьому притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за статтею 124 КУпАП (а. с. 24, 25).
Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка спричинила пошкодження транспортного засобу позивача є доведеною.
Згідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідачем, що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.04.2016 № АЕ/8484508, що діє з 22.04.2016 року до 21.04.2017 року включно. Полісом визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю і здоров'ю в розмірі 200000 грн, а за шкоду, завдану майну, в розмірі 100000 грн; франшиза становить 0 грн.
Відносини у сфері обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (далі - Закон).
Пунктом 22.1 статті 22 Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
29.04.2016 року позивач направив відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 22.06.2016 року - звернувся до нього із заявою про відшкодування оціненої майнової шкоди, яку відповідач до цього часу не відшкодував (а. с. 26, 27).
Виходячи з вимог пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
В порушення зазначених положень Закону, відповідач жодного з перелічених вище рішень не ухвалював.
За приписом пункту 36.5 статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Виходячи з цього, починаючи з 91 дня після звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (з 21.09.2016 року) відповідач вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань, що є підставою для стягнення з нього пені.
Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за 81 календарний день прострочення виплати страхового відшкодування, яка з урахуванням облікової ставки НБУ, що діяла з 21.09.2016 року, становить 1392 грн, а тому підлягає стягненню.
Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, суд
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом м. Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.
Суддя В. О. Коверзнев