441/608/16-ц 2/441/25/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2017 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого Ференц О.І.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про припинення договору іпотеки нерухомого майна та зняття заборони, за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2016р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 31.10.2014р. між нею та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з яикм позикодавці передали позичальнику грошові кошти в сумі 250000 грн., які позичальник зобовязувалась повернути до 31.04.2016р. З метою забезпечення виконання зобовязання по вказаному договору було укладено іпотечний договір від 31.10.2014р., згідно з яким предметом іпотеки є наступне майно: житловий будинок в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, житловою площею 140,3 м.кв., загальною площею 264,5 м.кв. та земельна ділянка, на якій він розташований, площею 0,1000 га, кадастровий номер :12:018:0092, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку, що знаходиться в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6. У звязку з укладення договору іпотеки на предмет іпотеки нотаріусом 31.10.2014р. за реєстрованим № 3849 та № 3850 накладено заборону на вказане нерухоме майно.

Вказує, що ще до закінчення терміну виконання зобовязання, а саме 27.04.2016р., вона повідомила відповідачів через приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про те, що хоче повернути кошти в сумі 250000 грн. у відповідності до договору позики. Між тим, відповідачі відмовились приймати вказані кошти та вимагали повернення позики в іноземній валюті - доларах США. Оскільки при укладенні договору позики вона отримала від відповідачів кошти в національній валюті і, зокрема, 250000 грн., та саме таку суму зобовязувалась повернути, вона відмовилась виконувати зобовязання в іноземній валюті. Вдруге 10.05.2016р. нею було направлено повідомлення через приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу про те, що вона хоче виконати свої зобовязання по договору позики. Оскільки відповідачі і цього разу відмовились отримати кошти по договору позики, вона через приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 внесла кошти в сумі 250000грн. на депозитний рахунок для обох відповідачів, що має підтвердження платіжним дорученням та квитанціями. Таким чином вона повністю виконала свої зобовязання перед відповідачами по договору позики. Однак відповідачі відмовляються підтвердити виконання забезпеченого іпотекою зобовязання, надати листа про звільнення предмета іпотеки. У звязку з цим вона не може зареєструвати належним чином припинення договору іпотеки згідно п. 3.2.1. вказаного договору, а тому змушена звертатись до суду із позовом про припинення договору іпотеки. За таких обставин, враховуючи що нею повністю виконано свої зобовязання за договором позики від 31.10.2014р., а відповідачі відмовляються підтвердити таке виконання, що унеможливлює здійснення нею реєстрації припинення договору іпотеки у встановленому законом порядку та зняття заборони на належне їй на праві власності майно, така заборона порушує її права як власника стосовно розпорядження таким майном, вважає, що договір іпотеки повинен бути припинений в судовому порядку. У випадку припинення такого договору, підстав для подальшого перебування предмета іпотеки під забороною немає, а тому така підлягає зняттю.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати договір іпотеки від 31.10.2014р., укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, припиненим з моменту припинення основного зобовязання за договором позики від 31.10.2014р., а саме з 12.05.2016р., скасувати заборону відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2: житлового будинку в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, житловою площею 140,3 м.кв., загальною площею 264,5 м.кв. та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,1000 га, кадастровий номер :12:018:0092, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку, що знаходиться в с. Суховоля вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки від 31.10.2014р., яка внесена в Реєстр іпотек та заборон відчуження нерухомого майна приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 3849 та № 3850.

06.06.2016р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просять стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу в розмірі 413779 грн. на їхню користь в рівних частинах. Позов мотивують тим, що відповідно до укладеного договору позики вони позичили ОСОБА_2 250000 грн., що на момент укладення договору позики згідно офіційного курсу НБУ становило еквівалент 19305 доларів США. Згідно п.2.2 Договору позики сума, яка підлягає сплаті у гривнях позичальником позикодавцям визначається згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США на день платежу. Однак станом на 06.06.2016р. ОСОБА_2 не повернула суму позики, чим порушила умови договору. Станом на 30.04.2016р. (останній день належного виконання зобовязання) сума боргу за вказаним договором становила 486292 грн. згідно розрахунку за курсом долара США до гривні у розмірі 25.19 грн.. 05.05.2016р. ними на адресу відповідача через приватного нотаріуса ОСОБА_5 було передано заяву-вимогу про повернення суми позики з попередженням про примусове стягнення неповернутої суми, проте жодної реакції зі сторони ОСОБА_2 не було одержано. З урахуванням внесення ОСОБА_2 на депозитний рахунок нотаріуса 250000 грн. неповернутою залишається сума в 235859 грн. 30 коп.. Окрім того, ОСОБА_2 прострочила виконання зобовязання, а тому у відповідності з вимогами ст.625 ЦК України зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення повернення суми позики ОСОБА_2 зобовязана сплатити суму 3% річних у розмірі 960 грн. 58 коп.. У відповідності з вимогами ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином на суму позики з 01.11.2014р. по 06.06.2016р. слід нарахувати проценти за користування. Таким чином сума коштів, яка станом на момент звернення до суду не сплачена ОСОБА_2 становить 413779 грн (235859.30 грн. + 960.58 грн. + 176959.54 грн.).

Ухвалою суду від 13.10.2016р. обєднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про припинення договору іпотеки нерухомого майна та зняття заборони та позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

02.11.2016р. представник ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_9, подав суду уточнення до позовної заяви, в яких просить стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4, ОСОБА_3 суму основного боргу за договором позики в розмірі 456300 грн. 21 коп. з урахуванням того, що з моменту подання ними позовної заяви і до 01.11.2016р. сума боргу зросла у звязку із збільшенням періоду прострочення виконання ОСОБА_2 свого зобовязання, а також у звязку з динамічною зміною курсу долара США по відношенню до національної валюти України. Відтак сума боргу підлягає перерахунку станом на 01.11.2016р. і на момент подання цієї заяви становить 453800 грн. 21 коп. (240702.18 грн. неповернута сума боргу (9433.59 доларів США*2551.5438)+3888.55 грн. (три проценти річних) +209209.48 грн. процентів за користування позикою). Окрім цього під час зняття ОСОБА_4 та ОСОБА_3 коштів з депозитного рахунку нотаріуса в сумі 250000 грн. банком списано комісію в розмірі 1250 грн. з кожого з позивачів, відтак вони необгрунтовано понесли витрати в розмірі 2500 грн., які також підлягають відшкодуванню ОСОБА_2.

В судовому засіданні 16.01.2017р. представник ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_9, подав суду уточнення до позовної заяви, в яких просить стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4, ОСОБА_3 суму основного боргу за договором позики в розмірі 489470 грн. 84 коп. з урахуванням того, що з моменту подання ними позовної заяви і до 11.01.2017р. сума боргу зросла у звязку із збільшенням періоду прострочення виконання ОСОБА_2 свого зобовязання, а також у звязку з динамічною зміною курсу долара США по відношенню до національної валюти України. Відтак сума боргу підлягає перерахунку станом на 11.01.2017р. і на момент подання цієї заяви становить 486970 грн. 84 коп. (256469 грн. 44 коп. неповернута сума боргу (9433.59 доларів США*27,186833)+5661 грн. 11 коп. (три проценти річних) +240702 грн. 18 коп. процентів за користування позикою). Окрім цього під час зняття ОСОБА_4 та ОСОБА_3 коштів з депозитного рахунку нотаріуса в сумі 250000 грн. банком списано комісію в розмірі 1250 грн. з кожого з позивачів, відтак вони необгрунтовано понесли витрати в розмірі 2500 грн., які також підлягають відшкодуванню ОСОБА_2.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала вимоги заявленого нею позову і заперечила проти задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 до неї. В судовому засіданні вона додатково пояснила, що фактично під час укладення договору передавалися кошти в національній валюті, про жодну привязку до долара при цьому не йшлося, а відтак вона була переконана, що предметом договору виступає точна сума в гривнях в розмірі 250000 грн. ОСОБА_8 заявою про тлумачення змісту договору вона не зверталася. Також в договорі не було передбачено сплату жодних відсотків за користування отриманими в позику коштами. Повернула позику з кількаденним запізненням, оскільки не знала про можливість внесення суми позики на депозитний рахунок нотаріуса. Вимогу про повернення 2500 грн., які ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сплатили в якості комісії за зняття коштів з депозитного рахунку нотаріуса, визнає і зобовязується такі повернути. У звязку з відсутністю електроенергії в Городоцькому районному суді Львівської області 27.01.2017р. представник ОСОБА_2 ОСОБА_10, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримують повністю, проти задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 заперечують. Також просять взяти до уваги здійснення ОСОБА_2 доплати на депозитний рахунок нотаріуса коштів в сумі 2550 грн., які понесли відповідачі за зняття коштів з депозитного рахунку нотаріуса в сумі 250000 грн..

Представник ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_9, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову ОСОБА_2 та підтримав вимоги уточненого позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, пояснивши, що відсутність в договорі позики положення про відсотки не означає заборони їх нарахування, оскільки згідно ст.536 ЦК України в такому випадку розмір процентів встановлюється законом. Згідно положень ЦК України договір позики є оплатним, відтак ними правомірно було нараховано ОСОБА_2 відсотки за користування отриманими в позику коштами. Оскільки основна сума заборгованості була повернути ОСОБА_2 після 31.04.2016р., наявним є факт порушення і основного, і іпотечного договорів. 05.05.2016р. ОСОБА_2 була передана письмова вимога про усунення порушень і попереджено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. 24.05.2016р. через курєрську службу за місцем реєстрації ОСОБА_2 було надіслано повторну вимогу, проте така не була отримана відповідачем свідомо, оскільки остання знала про порушення строків повернення позики. Таким чином у звязку з порушенням строків повернення позики не може бути мови про визнання іпотечного договору припиненим. Не зважаючи на відсутність в договорі іпотеки привязки суми позики до долара США, основним договором є договір позики, а відтак при обрахунку основної суми позики, яка підлягає поверненню, слід виходи саме з його умов, а не умов договору іпотеки, який укладений в якості забезпечення виконання основного договору. У звязку з відсутністю електроенергії в Городоцькому районному суді Львівської області 27.01.2017р. представник ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_9, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нгтаріального округу ОСОБА_5, в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.56).

У зв'язку з неявкою в судове засідання 27.01.2017р. всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши пояснення сторін та їх представників, підстави позовних заяв, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про припинення договору іпотеки нерухомого майна та зняття заборони слід відмовити, а позов ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2014р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (позикодавцями) з однієї сторони та ОСОБА_2 (позичальником) з другої укладено договір позики, за яким позикодавці передали позичальнику грошові кошти - позику у розмірі, визначеному даним договором, а позичальник прийняла позику та зобов'язалася повернути її у визначений цим договором строк. Предметом позики є гроші в сумі 250000 грн., що на момент укладення цього договору згідно офіційного курсу НБУ становить 19305 доларів США. Згідно п.2.2 цього договору позичальник зобов'язується повернути суму позики до 31.04.2016р., при цьому сума, яка підлягає сплаті у гривнях позичальником позикодавцям визначається згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США на день платежу (а.с.10).

З метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 31.10.2014р. було укладено іпотечний договір між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5. Відповідно до умов договору іпотеки ОСОБА_2 передала позикодавцям в іпотеку житловий будинок 1А на вул. Архипенка, 13 в с. Суховоля Городоцького району Львівської області та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0.1000 га, кадастровий номер :12:018:0092, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Городоцький район, с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 (а.с.11-14).

27.04.2016р. та 10.05.2016р. ОСОБА_2 зверталася до приватних нотаріусів Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та ОСОБА_11 із заявами про повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про її бажання повернути надану їй позику (а.с.15-17). 12.05.2016р. ОСОБА_2 на виконання умов договору позики перерахувала на депозитний рахунок приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 250000 грн. для передачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.18-20).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник, як передбачено ст.1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1ст.192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Такими випадками є ст.193, ч.4 ст. 654 ЦК України, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та Закон України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч. 2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч.2 ст.192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Крім того, у ч.2 ст.533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-79цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена в постановах від 4 липня 2011 року № 3-62гс11, від 7 жовтня 2014 року № 3-133гс14).

Як вбачається із змісту укладеного між сторонами договору позики, а саме п.2.2 такого, сума, яка підлягає сплаті у гривнях позичальником позикодавцям визначається згідно офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на день платежу (а.с.10). Оскільки позикодавцями було передано за умовами договору позивачу 250000 грн., що становило на момент укладення договору 19305 доларів США, позичальник зобов'язана була повернути позикодавцям суму в гривнях, що відповідала цьому ж еквіваленту в доларах США станом на момент проведення платежу. Оскільки останнім днем належного виконання зобовязання за договором позики було 31.04.2016р., курс гривні до долара станом на цю дату становив 25.19 грн. за 1 долар США, поверненню підлягала сума в 486292 гривні, а не 250000грн., як було повернуто позивачем.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

За таких обставин та враховуючи відсутність у договорі позики умови про її безпроцентність суд погоджується з правомірністю нарахування представником ОСОБА_4, ОСОБА_3 трьох процентів річних за прострочення повернення суми позики в розмірі 5661 грн. 11 коп. та процентів за користування позикою з 01.11.2014р. по 11.01.2017р. в сумі 240702 грн. 18 коп., що також підлягають стягненню з ОСОБА_2 поряд із неповернутою сумою основного зобовязання.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, при знятті з депозитного рахунку нотаріуса коштів в сумі 250000 грн. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 понесено витрати з оплати комісії по 1250 грн. з кожного. Представником ОСОБА_2 27.01.2017р. надано суду квитанцію про перерахування ОСОБА_2 коштів в сумі 2550 грн. як внесок на депозит приватного нотаріуса для передачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 на виконання зобовязань за договором позики, відтак такі не підлягають стягненню з ОСОБА_2 за судовим рішенням.

Згідно п.3.2.1 іпотечного договору, укладеного між сторонами, іпотека припиняється у разі припинення зобов'язань за договором позики. Як встановлено у п.5.2 договору позики, даний договір припиняється після повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним. Пунктом 1.6 іпотечного договору встановлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем положень договору позики та/або невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержателі мають право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Беручи до уваги те, що позивачем ОСОБА_2 не в повній мірі виконано зобов'язання за договором позики, внаслідок чого такий не є виконаним, тобто основне зобов'язання за договором позики від 31.10.2014р. не припинилося, відсутні підстави для визнання припиненим іпотечного договору від 31.10.2014р., який був укладений для забезпечення виконання зобов'язання за договором позики.

З огляду на недоведеність підстав для визнання іпотечного договору припиненим не підлягає також задоволенню вимога про скасування заборони відчуження майна, яке передано в іпотеку за цим договором.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_2 не підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 понесені ОСОБА_2 та документально підтверджені судові витрати. З останньої підлягають стягненню в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 понесені останніми судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ухвалами суду від 13.05.2016р. та 06.06.2016р. було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, житловою площею 140.3 кв. м., загальною площею 264.5 м.кв., житловий будинок 1А в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області та на земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0.1000 га, кадастровий номер :12:018:0092, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, що знаходиться в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, які належать на праві власності ОСОБА_2, жительці с. Суховоля, вул. Шухевича, 18 Городоцького району Львівської області, у зв'язку з відмовою у задоволенні її позову такі підлягають скасуванню після набрання даним рішенням законної сили.

На підставі ст.ст.526, 533, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 59-60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про припинення договору іпотеки нерухомого майна та зняття заборони - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, ІПН НОМЕР_1, в рівних частинах в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3, 486970 (чотириста вісімдесят шість тисяч девятсот сімдесят) гривень 84 коп. заборгованості за договором позики від 31.10.2014р., тобто по 243 485 (двісті сорок три тисячі чотириста вісімдесят пять) гривень 42 коп. кожному.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4, ОСОБА_3 5143 (пять тисяч сто сорок три) гривні 94 коп. понесених судових витрат, тобто по 2571 (дві тисячі пятсот сімдесят одній) гривні 97 коп. кожному.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалами суду від 13.05.2016р. та 06.06.2016р. шляхом накладення арешту на житловий будинок в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, житловою площею 140.3 кв. м., загальною площею 264.5 м.кв., на земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0.1000 га, кадастровий номер :12:018:0092, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, що знаходиться в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, та на житловий будинок 1А в с. Суховоля, вул. Архипенка, 13 Городоцького району Львівської області, які належать на праві власності ОСОБА_2, жительці с. Суховоля, вул. Шухевича, 18 Городоцького району Львівської області, - скасувати після набрання даним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ференц О.І.