У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від

1 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 грудня

2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтувала тим, внаслідок ДТП, яка сталася 9 червня

2015 року у м. Києві на перехресті проспекту Оболонського та проспекту Московського з вини відповідача, пошкоджено автомобіль GeelyEmgrand7,

д.н.з. НОМЕР_1. Відповідно до звіту № 4634/06/15 вартість матеріального збитку, внаслідок ДТП, складає 197 323,09 грн. Вина відповідача підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року.

Вказувала, що цивільно-правову відповідальність відповідача, було застраховано в ПАТСК «Скайд», страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Оскільки, розмір заподіяної матеріальної шкоди перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування, позивач вважає доцільним стягнути з відповідача різницю між розміром заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 147 323, 09 грн.

Крім того, позивачем понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 800,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі

147 323, 09 грн, витрати на експертизу в розмірі 800,00 грн та судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 грудня

2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 8 494, 99 грн матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження транспортного засобу, 800, 00 грн витрат пов'язаних з оплатою експертизи та 551, 20 грн судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ч. 2 ст. 1192,

ст. 1194 ЦК України та вірно враховував платіжні дорученнями, а саме: від 26.11.2015 № 11 на суму 40 000,00грн, від 30.11.2015 на суму 6 243,99 грн та меморіальний ордер від 21.09.2015 на суму 12 251,00 грн. Так, враховуючи, що загальна сума відшкодування становила 58 494, 99 грн та те, що ПАТ

СК «СКАЙД» перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що відшкодуванню підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме: 8 494, 99 грн.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду

м. Києва від 6 грудня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна