АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/193/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Мазай Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівВасиленко Л. І., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа Лукашівська сільська рада Монастирищенського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Обґрунтовуючи свою скаргу тим, що у ході проведених оперативно - розшукових заходів у кримінальній справі по його обвинуваченню № оперуповноваженим відділу БНОН Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області Скригонюком В.В. було виявлене приватне домоволодіння, що належало саме ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке розташоване по АДРЕСА_1, про що він рапортом від 29 квітня 2009 року доповів начальнику райвідділу міліції Сухецькому Б.П.

На основі даного рапорту слідчий СВ Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області Підчасюк В.Ю. 29 квітня 2009 року звернувся із запитом до сільського голови Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області Скригонюка А.Г., в якому просив повідомити про наявність нерухомості, що належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 квітня 2009 року сільський голова Лукашівської сільської ради Скригонюк А.Г. від імені виконавчого комітету сільської ради видав довідку з вих. № 129 від 29 квітня 2009 року, якою підтвердив факт приналежності нерухомості, розташованої по АДРЕСА_1 саме ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 квітня 2009 року слідчий у справі № Підчасюк В.Ю. підготував і звернувся до голови Монастирищенського районного суду Черкаської області Бурлаки М.В. із відповідним клопотанням-поданням, щодо отримання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні, що належить саме ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого по АДРЕСА_1, погодивши його 29 квітня 2009 року із прокурором Монастирищенського району Черкаської області Горбуновим В.В., зареєстрував його в канцелярії суду під вх. № 3318 від 29 квітня 2009 року.

На підставі лише подання слідчого від 29 квітня 2009 року, суд виніс постанову про проведення обшуку від 30 квітня 2008 року, який був проведений 30 квітня 2009 року, в домоволодінні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого по АДРЕСА_1.

За наслідками проведення обшуку слідчий у справі Підчасюк В.Ю., 12 травня 2009 року виніс постанову про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 відповідно довідки № 129 від 29 квітня 2009 року на праві приватної власності.

13 травня 2009 року слідчий у справі наклав арешт на майно, але тільки у вигляді нерухомості - на недобудований будинок та приміщення гаража, що належить ОСОБА_6, яке знаходилось по АДРЕСА_1 і передав його відповідно до ст. 126 КПК України ( в ред. 1960 року) сільському голові Лукашівської сільської ради Скригонюку А.Г.

Заявник зазнав, що відповідно до закону довідка з вих. № 129 від 29 квітня 2009 року не є і не могла була бути правовстановлюючим документом про його право власності на нерухомість розташованої по АДРЕСА_1.

Також ОСОБА_6 вказував в своїй скарзі на те, що єдиним правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на нерухоме майно є технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна, що видає відповідне бюро технічної інвентаризації, яке в своїй діяльності на дату накладення арешту на майно керувалось інструкцією «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 10 липня 2001 року за № 582/5773, на основі якого видається Свідоцтво про право власності. В період проведення вищезазначених процесуальних дій починаючи з 29 квітня 2009 року по 13 травня 2009 року, вищезазначені документи були відсутні в природі.

Зазначав, що підставою для звернення до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення виявилась недостовірна інформація, яка міститься у вищевказаних документах, оскільки він заперечує ті факти, про, які у них йде мова.

Метою встановлення факту, що матиме юридичне значення є визнання судом нечинними усіх вищевказаних процесуальних дій і рішень, які здійснені (вчинені, прийняті) працівниками міліції, органів місцевого самоврядування і суду на основі довідки з вих. №129 від 29 квітня 2009 року, виданої сільським головою Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області Скригонюком А.Г.

На його переконання, на стадії відкриття провадження у справі він не зобов'язаний повідомляти суд, про те, яким чином встановлений юридичний факт вплине на його права та обов'язки, як заявника. Зважаючи на те, що його звернення до суду не було здійснене у формі позову, він не бажав залучати до участі у розгляді справи інших осіб з тим, щоб встановити факт, що матиме юридичне значення.

Наполягав на розгляді справи в порядку ч. 3 ст.235 ЦПК України.

Просив суд встановити факти того, що:

- видана сільським головою Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області Скригонюком А.Г. довідка з вих. № 129 від 29 квітня 2009 року не була на дату її видачі і не є на даний час правовстановлюючим документом, що підтверджує його право власності на нерухомість, розташованої по АДРЕСА_1;

- видана сільським головою довідка не відображала і не відображає дійсний стан речей та обставин, не створювала і не створює для нього жодних юридичних наслідків, через їх незаконність, прийнятих або вчинених на підставі рапорта о/у ВБНОН Скригонюка В.В. від 29 квітня 2009 року; подання - клопотання слідчого Підчасюка В.Ю. від 29 квітня 2009 року погодженого із прокурором Монастирищенського району Черкаської області Горбуновим В.В.; постанови суду про проведення обшуку від 30 квітня 2008 року; постанови про накладення арешту на майно від 12 травня 2009 року; протоколу про накладення арешту на майно від 13 травня 2009 року не є доказом і не містить ознак наявності домоволодіння, яке могло належати саме йому;

- в період з 29 квітня 2009 року по 13 травня 2009 року, коли проводились усі наведені ним процесуальні дії, усі будівлі, що розташовані по АДРЕСА_1 були спільною сумісною власністю подружжя, набуті на підставі права, що виникло на підставі ст. 60 СК України.

- визнані судом факти матимуть для нього значення, від яких залежатиме виникнення, зміна чи/або припинення особистих чи майнових прав на майно, що розташоване по АДРЕСА_1.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_6 подав заяву про залишення без розгляду частини вимог.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року заяву задоволено повністю та залишено без розгляду заяву ОСОБА_6 в частині, що стосується факту недостовірної інформації, яка міститься в: копії рапорта о/у ВБНОН Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області, Скригонюка В.В. від 29 квітня 2009 року; копії подання - клопотання колишнього слідчого СВ Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області Підчасюка В.Ю. до голови Монастирищенського районного суду Черкаської області Бурлаки М.В. від 29 квітня 2009 року; копію постанови суду Монастирищенського районного суду Черкаської області Бурлаки М.В. про проведення обшуку в домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_1 від 30 квітня 2008 року; копії постанови колишнього слідчого СВ Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області Підчасюка В.Ю. від 12 травня 2009 року про накладення арешту на майно; копії протоколу про накладення арешту на майно від 13 травня 2009 року і передачу його на відповідне зберігання сільському голові Скригонюку А.Г., яка не підтверджена жодним юридичним документом, в частині того, що видана сільським головою довідка №129 від 29 квітня 2009 року не відображала та не відображає дійсний стан речей та обставин, не створювала та не створює для нього жодних юридичних наслідків, як і всі процесуальні дії, вчинені працівниками правоохоронних органів, прокуратури та суду в період з 29 квітня 2009 року по 13 травня 2009 року.

Таким чином ОСОБА_13 остаточно просив суд встановити факт недостовірних даних в довідці № 129 від 29 квітня 2009 року, яка видана колишнім головою Лукашівської сільської ради Монастирищенського району в частині зазначення в довідці про те, що по АДРЕСА_1 знаходиться нерухомість ОСОБА_6 та факт того, що майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в листопаді 2016 року ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою.

Вимоги якої мотивуючи тим, що рішення суду є упередженим і не обґрунтованим, внаслідок неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи або їх спростування.

Зазначив, що суду, при встановленні факту, що має юридичне значення варто було розмежувати поняття «спільна власність подружжя» та «спільна сумісна власність».

ОСОБА_6 вказує на те, що не надання ним доказів, що виключають наявність обставин, передбачених ст. 57 Сімейного Кодексу України, ще раз підтверджує недійсність самої довідки, а не того факту, що нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Апелянт просить суд скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що переглядається не відповідає визначеним критеріям та вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до суду з указаною заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, пославшись на норми ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, розглянувши яку по суті, суд відмовив в її задоволенні.

Оскаржуючи вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_6 зокрема зазначає, що встановлення факту недостовірних даних, які містить довідка № 129 від 29 квітня 2009 року, в частині зазначення того, що вся нерухомість, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить йому, необхідно для того, щоб апеляційний суд переглянув вирок суду, відносно нього, в частині конфіскації майна.

При цьому апелянт також вказує, що питання, які він ставив в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення стосуються права власності на майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, але правовий статус якого не є будинком, що зданий в експлуатацію, а незавершеним будівництвом, й тому, відповідно до ст. 331 ЦК України він (ОСОБА_6.) є співвласником будівельних матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі створення майна в результаті реконструкції будівель.

Про ці обставини було відомо суду, але їх суд належним чином не перевірив та не дав правовідносинам, що пов'язані з заявленими вимогами ОСОБА_6, належної правової оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви ОСОБА_6 від 05 вересня 1995 року та рішення № 27 від 19 жовтня 1995 року виконавчого комітету Лукашівської сільської Ради народних депутатів, ОСОБА_6 виділено присадибну земельну ділянку розміром 0,25 га і надано дозвіл на будівництво житлового будинку і господарських споруд. Зобов'язано ОСОБА_6 в місячний строк оформити документи в райархітектурі. Зобов'язано ОСОБА_6 до одержання будівельного паспорту та реєстрації його у виконкомі сільської ради не розпочинати будь-які будівельні роботи на виділеній земельній ділянці /а.с. 67, 68/.

Відповідно до повідомлення КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» № 58 від 30 червня 2009 року, в с. Лукашівці житловий будинок на ім'я ОСОБА_6 не зареєстрований /а.с. 50/.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 46850723 від 03 листопада 2015 року відомості щодо права власності на будинок АДРЕСА_1 відсутні /а.с. 61/.

Отже цим доводиться посилання заявника на ту обставину, що за вказаною адресою нерухоме майно у вигляді будинку за ним не зареєстровано, а наявний об'єкт незавершеного будівництва.

Але при цьому будь-які проекті документи, акти інвентаризації та інші документи, які б визначали його статус як такий, що будується з наявністю (чи навпаки з відсутністю) відповідних дозволів на цей об'єкт заявник не долучив, а суд не перевірив.

Також з вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та йому призначено остаточне покарання, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна /а.с. 69-73/.

Що підтверджує посилання останнього про пов'язаність вимог по заяві про встановлення факту, що має юридичне значення з порушенням його прав на майно, яке підпадає під конфіскацію, в тому числі й щодо переліченого в зазначеній заявником довідці.

Таким чином доводи викладені ОСОБА_6 про те, що факти, які він просив встановити стосуються об'єкту на який відсутні правовстановлюючі документи, оскільки він є незавершений будівництвом, знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду. Також підтверджується й посилання апелянта на ту обставину, що факти, які просив встановити, пов'язані з порушенням його прав як співвласника майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 при виконанні вироку суду в частині конфіскації майна.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3,4 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до 1,2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтями 51 і 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів, є конфіскація майна.

Статтею 59 КК України встановлено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

У п. п. 4, 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист.

Сама по собі вказівка у вироку про звернення стягнення на конкретне майно або про його конфіскацію, незалежно від підстав її застосування, не позбавляє зацікавлених осіб можливості доказування свого права власності на це майно шляхом пред'явлення позову в порядку цивільного судочинства.

Крім того, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст. 105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою.

Тому за таких обставин у суду не було підстав для розгляду даної справи в порядку окремого провадження, оскільки зі змісту вимог ОСОБА_6 в частині юридичного статусу майна зазначеного в довідці та його належності і форми власності (особиста чи спільна сумісна) вбачається наявність спору про право, який належить розглядати в порядку позовного, а не окремого провадження.

А щодо встановлення факту недостовірності даних, що зазначені в довідці № 129 від 29 квітня 2009 року, виданої виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради, на території с. Лукашівка, Монастирищенського району Черкаської області /а.с. 6/, то, оскільки вона була видана суб'єктом владних повноважень, це питання підлягає до розгляду в порядку адміністративного судочинства. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Що ним і було вчинено при зверненні з адміністративним позовом, який був розглянутий судом з постановленням постанови від 29.09.2016р. /а.с.92-94/.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Ч.6 ст.235 ЦПК України передбачено , що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тому, враховуючи, що з заяви ОСОБА_6 вбачається наявність спору про право, то відповідно до ст.310 ЦПК України рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року належить скасувати, а заяву ОСОБА_6, заінтересована особа Лукашівська сільська рада Монастирищенського району Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду, роз'яснивши ОСОБА_6, що для захисту його прав він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. ч.6ст.235, ст.303, 307, 310, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа Лукашівська сільська рада Монастирищенського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення - скасувати.

Заяву ОСОБА_6, заінтересована особа Лукашівська сільська рада Монастирищенського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :