Справа № 184/2112/16-ц
Номер провадження 2/184/38/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом і просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №102 в будинку № 47 по вул. Соборна в м. Покров Дніпропетровської області.

Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. ОСОБА_3) в м. Покров Дніпропетровської області. Дана квартира належить позивачу на праві власності на підставі Свідоцтва на право власності: серія САЕ № 181343 від 11.01.2011р., зареєстрованим 11.01.2011 року КП «Нікопольське МБТІ» за № 12973 в книзі 69. Відповідно до даних довідки, виданої МКП «ЖЕО» м. Покров, в квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 зять позивача, ОСОБА_5 - рідна мати зятя позивача та відповідач ОСОБА_2, який є далеким родичем позивача. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично ніколи не проживав та не з'являється за місцем реєстрації. Відповідач виявив бажання працевлаштуватися в м. Покров і йому для цього знадобилася реєстрація, але з невідомих позивачу причин він так і не знайшов роботу. З моменту реєстрації, а саме з травня 2016 року та по теперішній час, за адресою: АДРЕСА_2 відповідач не проживає і ніколи не проживав, а лише зареєстрований. Це підтверджується актом від 24.11.2016 року, виданим начальником ВОшОН МКП «ЖЕО» м. Покров ОСОБА_6, паспортистом ОСОБА_7 та письмовими поясненнями сусіда ОСОБА_8, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. Жодних цивільних прав і обов'язків по відношенню до відповідача позивачка не має. В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, втратив право на користування домоволодіння внаслідок його відсутності понад 6 місяців. На теперішній час місцеперебування відповідача позивачу невідоме. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховується плата за них, неможливо об'єктивно скористатися державною програмою нарахування субсидії, доводиться спілкуватися з представниками різних установ банків з питання заборгованостей відповідача, чим об'єктивно порушуються права позивача, тому ОСОБА_1 змушена звернутися за їх захистом до суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності ... ОСОБА_3 приватної власності є непорушним»

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження).

Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення немає.

При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається такою, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло.

У відповідності до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №102 в будинку № 47 по вул. Соборна в м. Покров Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 317, 319, 346, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №102 в будинку № 47 по вулиці Соборна в місті Покров Дніпропетровської області.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_10