Справа № 574/1108/16-ц
Провадження № 2/574/40/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла їх мати ОСОБА_4, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яку прийняв їх батько ОСОБА_5, шляхом спільного проживання. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 після смерті якого також відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги за законом ї є позивачі. До складу спадщини ввійшла земельна ділянка площею 3,40 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та земельна ділянка площею 3,40 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, яку прийняв ОСОБА_5, але юридично не оформив після смерті своєї дружини ОСОБА_4. Однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як вони пропустили шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також через розбіжності у написанні їх прізвищ, зокрема чергування «ОСОБА_5» з «ОСОБА_5», а також по батькові матері «ОСОБА_4», замість правильно «ОСОБА_4» у державних актах та інших документах. При вказаних обставинах вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з чим просили встановити факт родинних відносин, факт належності державних актів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та визначити їм додатковий строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримали і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки проживав не за місцем відкриття спадщини, а отримавши правовстановлюючі документи на спадкове майно вважав, що прийняв спадщини. Крім цього проходив службу в лавах збройних сил України за мобілізацією, а після демобілізації у нього значно погіршився стан здоров'я.

Позивачка ОСОБА_2 заявлені вимоги уточнила, зазначивши, що перед смертю їхнього батька ОСОБА_5 він хворів та потребував стороннього догляду, у зв'язку з чим жив у неї, хоча був зареєстрований за іншою адресою. Частково змінивши вимоги, просила, між іншим, встановити факт проживання з ним на момент смерті останнього.

Представник відповідача Буринської міської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, кожний окремо, підтвердили, що ОСОБА_5 дійсно був чоловіком ОСОБА_4, а позивачу ОСОБА_1 рідним батьком. ОСОБА_5 на час смерті проживав декілька місяців у своєї дочки позивачки ОСОБА_2.

Дослідивши пояснення позивачів, свідків, обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Буринь Буринського району Сумської області померла мати позивачів ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про смерть останньої ( а.с.12).

Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв її чоловік ОСОБА_5 відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги, але юридично не оформив її та помер ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього (а.с.17).

Після його смерті також відкрилась спадщина, спадкоємцями якої першої черги за законом є його діти - позивачі по справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (а.с.6,9). До складу спадкового майна входить, в тому числі земельна ділянка площею 3,40 га, що знаходиться на території Буринської міської ради Буринського району Сумської області право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, а також земельна ділянка площею 3,40 га, що знаходиться на території Буринської міської ради Буринського району Сумської області право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, яку він прийняв, але юридично не оформив після смерті своєї дружини ОСОБА_4, що вбачається з копій державних актів (а.с.13,18).

Будучи спадкоємцями першої черги за законом позивачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подали.

При цьому позивач ОСОБА_1 проживав не за місцем відкриття спадщини, а отримавши правовстановлюючі документи на майно спадкодавця, доброчесно вважав, що в такий спосіб прийняв спадщину. При цьому на протязі 2014-2015 років останній проходив службу в лавах збройних сил України та є учасником бойових дій, що підтверджується показами позивачів, довідкою Глухівсько-Ямпільського ОМВК, копією посвідчення учасника бойових дій ( а.с.38-39).

Вказані обставини з врахуванням визнання відповідачем позову суд, вважає об'єктивним та істотними причинами, що завадили своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Частиною 4 статті 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 24 своєї Постанови № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Крім цього, як вбачається з показів позивачів та свідків, позивачка ОСОБА_2 на день смерті свого батька ОСОБА_5 проживала разом із спадкодавцем в її домогосподарстві, розташованому АДРЕСА_1, однак зареєстрована, місця проживання останнього за вказаною адресою проведена не була.

Однак вказаний факт у суду сумнівів не викликає оскільки був доведений в судовому засіданні.

Крім того, позивачі також не спроможні належними чином оформити свої спадкові права через розбіжності у написанні їх прізвищ, зокрема чергування «ОСОБА_5» з «ОСОБА_5», а також по батькові матері «ОСОБА_4», замість правильно «ОСОБА_4» у державних актах та інших документах.

Так, у державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 26.08.2002 року власник записаний як «ОСОБА_4», замість правильного «ОСОБА_4», як у свідоцтві про смерть останньої. У державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26.08.2002 року власник записаний як «ОСОБА_5» замість правильного «ОСОБА_5», як у свідоцтві про смерть. При цьому прізвище позивача в паспорті записано українською «ОСОБА_1», що також не співпадає із прізвищем спадкодавця «ОСОБА_5». Крім цього, в актовому записі про шлюб їхніх батьків, мати записана по батькові «ОСОБА_4», що також не відповідає запису у свідоцтві про смерть.

Порядок заповнення та складання державних актів регламентувався відповідними інструкціями згідно часу їх оформлення, зокрема «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, а також «Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» затвердженої наказом Держкомзему України 22.06.2009 року №325 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751. При цьому жодна з них не передбачала можливості виправлень орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акту, однак вони втратили чинність згідно наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404 та від 09.09.2013 року №537.

Також, у зв'язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи по встановленню факту родинних відносин між фізичними особами, а відповідно пункту 6 частини першої цієї статті, також суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає прізвища «ОСОБА_5» та «ОСОБА_5», а також по-батькові «ОСОБА_4» та «ОСОБА_4», в даному випадку, ідентичними, такими, що відповідають однім і тим же особам спадкодавців, а розбіжності у вказаних правовстановлюючих документах виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні.

Враховуючи, фактичні обставини справи, а також те, що позивачі не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, при цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 5,6,10,15,197, 212, 234,235, ст.256 ЦПК України, ст.ст.1220-1223,1258,1261,1268,1270,1272 суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт реєстрації шлюбу 19 липня 1980 року, актовий запис №40, між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Встановити факт про те, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий Буринською міською радою 26.08.2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9472 на земельну ділянку площею 3,40 га, розташованої на території Буринської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Буринь, Сумської області.

Встановити факт про те, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий Буринською міською радою 26.08.2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9473 на земельну ділянку площею 3,40 га, розташованої на території Буринської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Буринь, Сумської області.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, на час відкриття спадщини в по АДРЕСА_1.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Буринь, Сумської області.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті його батька ОСОБА_5 - три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 10.02.2017 року.