Справа № 182/7247/16-ц
Провадження № 2/0182/322/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.01.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за собою права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

10.12.2003 року помер його батько ОСОБА_2, який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5.550 га., яка розташована на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 142023 від 23.03.2001 року. За своє життя на випадок своєї смерті батьком було залишено заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів йому. Заповіт складено 26.09.2003 року та посвідчено секретарем сільської ради ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 192. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька є він - його син. Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом у батька не має. Для оформлення своїх спадкових прав в вересні 2016 року він звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але постановою державного нотаріуса від 28.12.2016 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини та не був наданий оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. З цього приводу Перша Нікопольська державна нотаріальна контора запропонувала йому звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР (редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Він як спадкоємець першої черги (ст.529 ЦК України в редакції 1963 року) фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме продовжив ним користуватись та володіти (ст.549 ЦК України в редакції 1963 року). Статтею 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Зараз на зберіганні в нього знаходяться документи, які належали батькові, а саме: ощадна книжка, видана на його імя, та державний акт на право приватної власності на землю Серії Р1 № 142023, виданого Лошкарівською сільською радою від 23.03.2001 року. Наявність в нього вказаних документів є доказом того, що він вступив в управління спадковим майном, яке належало батькові. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року, спадкові правовідносини регулюються правилами ЦК України (редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. На даний час він як спадкоємець за заповітом не має можливості набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.12.2003 року помер батько позивача ОСОБА_2 (а.с.6), який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5.550 га., яка розташована на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 142023 від 23.03.2001 року (а.с.10-11). За своє життя на випадок своєї смерті спадкодавцем було залишено заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів позивачу по справі (а.с.8-9). Заповіт складено 26.09.2003 року та посвідчено секретарем сільської ради ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 192. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька є позивач - його син (а.с.7). Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом у спадкодавця не має (а.с.19-22). Для оформлення своїх спадкових прав в вересні 2016 року позивач звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але постановою державного нотаріуса від 28.12.2016 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини та не був наданий оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.23). З цього приводу Перша Нікопольська державна нотаріальна контора запропонувала позивачу звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Позивач як спадкоємець першої черги фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме продовжив ним користуватись та володіти. В нього на зберіганні знаходяться документи, які належали батькові, а саме: ощадна книжка, видана на його імя, та державний акт на право приватної власності на землю Серії Р1 № 142023, виданого Лошкарівською сільською радою від 23.03.2001 року. Наявність в позивача даних документів є доказом того, що він вступив в управління спадковим майном, яке належало його батькові.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 208-209 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 5.550 га., яка розташована на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 142023 від 23.03.2001 року), в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 10 грудня 2003 року.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4