Єдиний унікальний номер 243/4890/16-ц Номер провадження 22-ц/775/125/2017
Головуючий у 1 інстанції Хаустова Т.А. Єдиний унікальний номер 243/4890/16-ц
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/125/20 Категорія 81
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Жданової В.С.

суддів : Курило В.П., Осипчук О.В.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Словянський міськрайонний Відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго», ОСОБА_2 на дії державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа -,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Словянського міськрайонного суду 15 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця Слов»янського міського Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області залишено без задоволення, скаргу на дії державного виконавця та скасування постанови державного виконавця про повернення і виконавчого документі стягувану залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити її вимоги щодо поновлення строку на оскарження дій державного виконавця. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що копію постанови від 10.10.2012 року про повернення стягувачу виконавчого листа вона отримала 06.06.2016 року, тому строк подачі скарги повинен відраховуватись саме с цієї дати. Державний виконавець порушив вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не направив вказану постанову рекомендованим повідомленням. Матеріали виконавчого провадження та її розписка від 12.11.2015 року свідчать лише про те, що вона ознайомилась з виконавчим провадженням, але копію постанови про повернення виконавчого листа в цей день вона не отримувала. Оскаржуючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для подання скарги, ОСОБА_1 оспорює правомірність дій державного виконавця, який на її думку, при виконанні виконавчого документа допустив численні порушення Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з»явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути апеляційну скаргу за її відсутності, вимоги, викладені в апеляційній скарзі підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. ( вх..№ЕП-390/17 від 23.11.2017 р. , а.с. 213, 214.)

Представник стягувача ПАТ «Донбасенерго» також просить розглянути справу без його участі, апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін. ( а.с.218)

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про розгляд справи відповідно до ч.6 ст. 74 ЦПК України повідомлений телефонограмою, зареєстровану в журналі телефонограм за №163 18.01.2017 р., що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України для розгляду справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Відповідно до п.1.ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що у Слов»янському міськрайонному Відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходилось виконавче провадження ВП 34757963, відкрите на підставі виконавчих листів № 2/0544/763 від 30 травня 2012 року, виданих Слов»янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Донбасенерго» заборгованості за користування тепловою енергією і гарячою водою в сумі 1787, 15 грн, а також судові витрати у сумі 81,00 грн. Відповідно до ст.ст. 17,18,19,25 Закону України «Про виконавче провадження» 18 жовтня 2012 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 17). В процесі проведення виконавчих дій сума боргу з боржників стягнута не була та не було виявлено майна, у зв»язку з чим державним виконавцем 10 листопада 2014 року на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, з правом повторного пред»явлення виконавчого документа протягом одного року. 12 листопада 2015 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 34757963 у повному обсязі та з постановою ВДВС від 10 жовтня 2014 року про повернення виконавчого листа стягувачу, що підтверджено її власноручним підписом та розпискою.

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що про наявність постанови ВДВС від 10.жовтня 2014 року про повернення виконавчого листа стягувачу заявнику ОСОБА_1 стало відомо 15.11.2015 року, що підтверджено її розпискою, вона мала можливість на оскарження дій державного виконавця у встановлені строки, поважних причин пропуску строку не встановлено, тому відсутні підстави для поновлення строку, пропущеного нею без поважних причин.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Відповідно до статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Оскаржуючи ухвалу про відмову в поновленні пропущеного строку, ОСОБА_1 посилається на те, що копію постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу від 10.10.2014 року вона отримала лише 06.06.2016 року, тому строк звернення до суду із скаргою нею не пропущений.

Проте, з такими доводами апеляційної скарги погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах діючого процесуального закону. Статтею 385 ЦПК України визначено, що десятиденний строк встановлюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідності до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» : відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 12.11.2015 року була ознайомлена у повному обсязі з матеріалами виконавчого провадження, зокрема, з постановою державного виконавця від 10.10.2014 року про повернення виконавчого листа стягувачу, про що в матеріалах справи міститься розписка, власноруч написана ОСОБА_1 ( а.с. 15 ). Таким чином заявнику ОСОБА_1 про наявність постанови про повернення виконавчого листа стягувачу достовірно було відомо 12.11.2015 року і саме з цієї дати відраховується строк на оскарження вказаної постанови.

Та обставина, що копію постанови заявник отримала 06.06.2016 року не є підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки процесуальний закон в даному випадку пов»язує відрахування строку оскарження з дати, коли особа дізналась про порушення свого права, а не з дати отримання копії постанови.

Державний виконавець в порушення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» не направив копію постанови заявнику рекомендованим повідомленням, проте, це не є підставою для поновлення пропущеного строку на оскарження, оскільки ст.. 385 ЦПК України строк оскарження вказаної постанови визначений процесуальним законом з дати, коли особа дізналась про порушення права, якою є 12.11.2015 р., а не з дати отримання копії постанови.

Частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з будь-якою вимогою, що стосується спору про його цивільні права та обов»язки. Порушення права на доступ до правосуддя має місце в тих випадках, коли особа, обґрунтовано вважаючи незаконним втручання у здійснення своїх цивільних права, не має можливості звернутися з відповідним позовом до суду. Про повернення виконавчого документа стягувачу боржнику ОСОБА_1 стало відомо 12.11.2015 року і не встановлено обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця.

В апеляційній сказі заявник також посилається на те, що державний виконавець протягом шести місяців не провів виконавчих дій, стягувач не контролював виконання судового рішення, тому виконавче провадження щодо стягнення заборгованості повинно бути закрито. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки правомірність дій державного виконавця не була предметом розгляду суду першої інстанції, то обґрунтованість зазначених доводів апеляційним судом не переглядається.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: