Справа № 202/6511/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

16 січня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 28 вересня 2015 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, відповідно до якого він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 45640 грн., а відповідач зобов'язався повернути борг до 15 листопада 2015 року. Відповідач свої зобовязання не виконав, позику не повернув. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 45640 грн., три проценти річних станом на 14 жовтня 2016 року включно в розмірі 1256,66 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4244,52 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився,надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за своїм зареєстрованим місцем проживання, заперечень проти позову не надав, тому суд вирішує справу на підставі наявних даний і доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 28 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність грошові кошти в розмірі 45640 грн., а останній зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 15.11.2015 року.

Пунктом 6 договору передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підтвердження укладення договору позики позивачем представлений нотаріально посвідчений договір позики від 28.09.2015 року за підписом відповідача, який останнім у судовому порядку не спростований, а тому в суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, позику в розмірі 45640 грн. у встановлений договором строк позивачу не повернув, суд приходить до висновку, що вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за період з 15.11.2015 року до 14.10.2016 року включно три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1256,66 грн. (45640 х 3% : 365 дн. х 335 дн.) та інфляційне збільшення в розмірі 4244,52 грн. (45640 грн. х 102% х 100,7% х 100,9% х 101% х 103,5% х 101,1% х 101,80% - 45640 = 5249,37 грн.) - в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 45640 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1256,66 грн., інфляційне збільшення в розмірі 4244,52 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., а всього 51692 (пятдесят одна тисяча шістсот девяносто дві) грн. 38 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко