Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2011 року в розмірі 54472,71 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4475,99 грн., заборгованості за процентами в сумі 43240,39 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3686,20 грн. та штрафів в сумі 3070,13 грн., а також судові витрати у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.

В судове засідання представник позивача не зявився. У поданій до суду заяві просить розгляд справи провести у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно 25 червня 2011 року отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 4 вересня 2012 року з його рахунку невідомою особою було знято кошти в розмірі 5970,26 грн. Про цю подію він відразу повідомив відділення банку та звернувся із заявою до правоохоронних органів. Надалі особу, яка вчинила шахрайські дії щодо нього, було знайдено та засуджено вироком суду. Оскільки він картку не втрачав, ПІН-код до неї не розголошував, вжив всіх необхідних заходів для своєчасного повідомлення позивача про несанкціоноване зняття коштів з рахунку, відсутні правові підстави для покладання на нього відповідальності за платіжну операцію, якої він не вчиняв. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, так як останній платіж ним було здійснено 24 квітня 2013 року.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 25 червня 2011 року позивачем на підставі кредитного договору було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Укладений сторонами кредит складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку.

У відповідності до ст.525, 526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 25 червня 2011 року станом на 30 вересня 2016 року, 4 вересня 2012 року з карткового рахунку ОСОБА_1 здійснено зняття коштів у сумі 5970,26 грн. На цей час розмір поточної заборгованості відповідача становив 0,00 грн.

Відповідач заперечує факт одержання кредитних коштів у вказаній сумі, оскільки зазначені кошти були отримані з його картки шахрайським способом сторонньою особою.

Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 жовтня 2013 року встановлено, що 4 вересня 2012 року обвинувачений ОСОБА_2 за оголошенням ОСОБА_1 в мережі Інтернет про продаж електроінструменту зателефонував ОСОБА_1, видаючи себе за покупця, і, використовуючи необізнаність ОСОБА_1 про порядок використання банківських послуг та зловживаючи його довірою, отримав від потерпілого номер його банківського рахунку 661637 та особисті дані. Надалі обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснили на номер потерпілого не менше пяти телефонних дзвінків, після чого приблизно о 16 годині ОСОБА_3 через оператора мобільного звязку «Київстар» відновив сім-картку з номером потерпілого ніби свою втрачену та замовив отримання дублікату сім-картки у відділенні мобільного звязку ПрАТ «Київстар» у місті Конотоп Сумської області, де обвинувачений ОСОБА_4 отримав дублікат сім-картки і одночасно заблокував її оригінал, використовуюси відновлену сім-картку. ОСОБА_4 по номеру банківського рахунку потерпілого, який йому по телефону повідомив ОСОБА_1, активував у банкоматі м.Конотоп банківську послугу «СМС-банкінг» і таким чином в період часу з 16 години 20 хвилин до 16 години 35 хвилин перевів з рахунку потерпілого ОСОБА_1 5900 грн. на банківський рахунок 792925 ОСОБА_5, який банківську картку виготовив на прохання ОСОБА_4 на початку вересня 2012 року та передав її ОСОБА_4, а той у свою чергу передав картку ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Гроші в сумі 5900 грн. обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_8 зняли з рахунку потерпілого в банкоматі м.Конотоп, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на суму 5900 грн.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженої постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За положеннями п.1.1.2.11, п.2.1.1.5, п.2.1.1.5.11 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний інформувати банк, а також правоохороні органи про втрату сім-картки мобільного телефона чи її незаконне використання, при отриманні звістки про незаконне використання картки.

Відповідач 4 вересня 2012 року повідомив банк та правоохоронні органи про вчинення щодо нього шахрайських дій, що підтверджується листом Відділу боротьби з кіберзлочинністю УМВС України в Рівненській області від 7 вересня 2012 року. Будь-який доказів на спростування вказаних відповідачем обставин суду не надано.

Таким чином, оскільки відповідач не отримував 4 вересня 2012 року кошти в сумі 5970,26 грн., в той же день повідомив позивача про неправомірне їх зняття з його картки, вживав дії щодо встановлення винних осіб у їх незаконному заволодінні, що не свідчить про ухилення позичальника від виконання покладених на нього обовязків, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо покликання відповідача на пропуск позивачем строку предявлення вимоги, то суд зауважує таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України ), до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ) встановлюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік ( п.1 ч.2 ст.258 ЦК України ).

Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року, строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлено тривалістю пятдесят років, а тому строк позовної давності на момент предявлення позивачем даного позову не сплив.

В звязку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :