У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа - державне підприємство «Червоненський завод продтоварів», про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 10 лютого 2010 року він працював на посаді директора державного підприємства «Червоненський завод продтоварів» (далі - ДП «Червоненський завод продтоварів») на умовах контракту № 451, укладеного між ним та відповідачем на період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року з відповідною пролонгацією. У період з 08 квітня 2014 року по 07 травня 2014 року він перебував на лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності, лікування продовжується до теперішнього часу. На сьогодні він дізнався, що його звільнено з роботи наказом заступника голови з питань економіки, майна та інвестицій Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості № 14-к від 08 квітня 2014 року за одноразове грубе зрушення трудових обов'язків за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та розірвано контракт № 451 від 10 лютого 2010 року. Із наказом його ніхто не ознайомлював, трудову книжку не отримував. Згодом він дізнався, що наказом № 19-к від 08 квітня 2014 року вказаний наказ скасовано та наказом № 20-к його звільнено за угодою сторін за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП.

Вважаючи, що його звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки своєї згоди на звільнення за угодою сторін він не надавав, уточнивши позовні вимоги, просив поновити йому строк звернення до суду з указаним позовом; скасувати наказ Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості № 14-к від 08 квітня 2014 року про його звільнення з посади директора ДП «Червоненський завод продтоварів» за одноразове грубе зрушення трудових обов'язків за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та розірвання контракту № 451 від 10 лютого 2010 року; скасувати наказ Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості № 20-к від 08 квітня 2014 року про його звільнення з посади директора ДП «Червоненський завод продтоварів» за угодою сторін за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП; поновити його на посаді директора ДП «Червоненський завод продтоварів» з 08 квітня 2014 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 10 тис. грн.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості № 20-к від 08 квітня 2014 року «Про звільнення ОСОБА_1» за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Червоненський завод продтоварів» з 08 квітня 2014 року.

Стягнуто з ДП «Червоненський завод продтоварів» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 156 659 грн 67 коп. без урахування обов'язкових щомісячних платежів.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення апеляційного суду тазалишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги та поновлюючи ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Червоненський завод продтоварів», суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач був у відрядженні у м. Миколаєві до 08 квітня 2014 року і з цього ж дня перебував на лікарняному, то він не міг 07 квітня 2014 року особисто подати заяву про його звільнення за угодою сторін за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП, тому волевиявлення позивача на звільнення з роботи не було, у зв'язку з чим звільнення позивача з посади директора ДП «Червоненський завод продтоварів» було проведено з порушенням вимог трудового законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не підтвердив належними та допустимими доказами позовні вимоги. Волевиявлення позивача на звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП було виражене у формі власноручно написаної ним заяви про звільнення із зазначенням дати проведення такого звільнення, а саме - з 08 квітня 2014 року. Факт написання такої заяви позивач не заперечував, а заперечення факту її написання саме 07 квітня 2014 року не впливає на волевиявлення позивача щодо його звільнення за угодою сторін. Крім того, на час розгляду справи в суді строк дії укладеного з позивачем контракту закінчився.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та дійшов вірного висновку про безпідставність позову, оскільки позивач у суді не довів обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог. Доказів, які б свідчили, що за згодою сторін контракт, укладений між позивачем та відповідачем, був продовжений або укладений на новий строк, не подано.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанцій не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
В.О. Кузнєцов