АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Пікуль А.А., Усика Г.І.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2016 у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких ОлексіяОлександровича про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 49973187, -

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2016 року ПАТ «Укртрансгаз» звернулося до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 49973187. Скарга мотивована тим, що 28.01.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ПАТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 885358 грн. 98 коп. Вказаною постановою надано заявнику строк для самостійного виконання виконавчого циста до 04.02.2016. За клопотанням заявника від 02.02.2016 державним виконавцем 05.02.2016 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 18.01.2016. 2103.2016 ПАТ «Укртрансгаз» отримав постанову державного виконавця від 18.03.2016 про поновлення виконавчого провадження, якою встановлено строк для самостійного виконання рішення до 05.03.2016. Оскільки постанова про поновлення виконавчого провадження отримана 21.03.2016, то 22 березня представник заявника звернувся до державного виконавця з клопотанням про відкладення виконавчих дій, а 23.03.2016 ПАТ «Укртрансгаз» виконав добровільно рішення суду. Тому, вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 22.03.2016 протиправною, оскільки вона винесена передчасно. Крім того, підставою для скасування постанови зазначає те, що державним виконавцем не вчинено жодних примусових дій для виконання виконавчого листа.

Справа № 757/33127/14-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1932/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2016 у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких ОлексіяОлександровича про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 49973187 - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представником ПАТ «Укртрансгаз» подано апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, на неправильну оцінку доказів та невірне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що судом першої інстанції під час розгляду скарги не взято до уваги, що початок перебігу строку для самостійного виконання рішення визначається датою винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, але ставиться в залежність від наявності у державного виконавця обов'язку пересвідчитися в отриманні боржником відповідної постанови та забезпечення реалізації права боржника на виконання рішення у добровільний строк, яке в даному випадку було порушено.

При цьому, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Проте, в даному випадку будь-які дії, спрямовані на примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/33127/14-ц, державним виконавцем не вчинялися.

Крім того вказує на те, що положеннями ч. 3 ст. 27 вищевказаного Закону встановлено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення скаржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі не стягуються. Дана правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14.

Проте, судом першої інстанції не враховано дану правову позицію.

Вважаючи постановлену ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні представник ПАТ «Укртрансгаз» підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та державний виконавець ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Укртрансгаз», ОСОБА_2 та державного виконавця - Диких О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги про скасування постанови державного виконавця від 22.03.2016 про стягнення виконавчого збору, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення суду (04.02.2016) виконавчий лист ПАТ «Укртрансгаз» в самостійному порядку виконаний не був. Таким чином, постанова державного виконавця від 22.03.2016 про стягнення виконавчого збору відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та копій матеріалів виконавчого проваджена ВП № 49973187, 28.01.2016 державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49973187 про стягнення з ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 885358 грн. 98 коп.

Вказаною постановою надано заявнику ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» строк для самостійного виконання рішення суду до 04.02.2016.

02.02.2016 до державного виконавця надійшла заява від ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про зупинення виконавчого провадження з підстав його зупинення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2016.

На підставі вказаної заяви державним виконавцем 05.02.2016 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закон України «Про виконавче провадження», тобто після спливу строку для самостійного виконання рішення суду ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», який постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2016 встановлено до 04.02.2016.

Вказана постанова про зупинення виконавчого провадження учасниками виконавчого провадження в судовому порядку не оскаржувалась, а тому є чинною.

18.03.2016 державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у ч Києві Диких О.О. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, якою встановлено строк для самостійного виконання рішення суду - до 18.03.2016 року включно.

Вказану постанову ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» отримав 21.03.2016, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2016 визнано неправомірною та скасовано в частині встановлення строку для самостійного виконання рішення суду - до 18.03.2016 включно постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. про поновлення виконавчого провадження від 18.03.2016, оскільки встановлення строку для самостійного виконання рішення суду передбачено лише при відкритті виконавчого провадження відповідно до ст.ст. 25, 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не при його поновленні.

Судом також встановлено, що 22.03.2016 ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» звернулось до держаного виконавця з клопотанням про відкладення виконавчих дій, а 23.03.2016 виконало виконавчий лист та сплатило ОСОБА_2 стягнуті за рішенням суду кошти.

22.03.2016 державним виконавцем Диких О.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 88535, 89 грн.

28.03.2016 державним виконавцем Диких О.О. винесено постанову про закінчення виконавчих дій у зв'язку з виконанням рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції під час розгляду скарги не взято до уваги, що початок перебігу строку для самостійного виконання рішення хоч і визначається датою винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, але ставиться в залежність від наявності у державного виконавця обов'язку пересвідчитися в отриманні боржником відповідної постанови та забезпечення реалізації права боржника на виконання рішення у добровільний строк, колегія суддів відхиляє, оскільки ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачений строк для добровільного виконання рішення суду, який складає 7 днів з моменту винесення постанови. Разом з цим, обов'язку державного виконавця пересвідчитися в отриманні боржником відповідної постанови та забезпечення реалізації права боржника на виконання рішення у добровільний строк вказана стаття не містить, а тому вказані доводи є безпідставними.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що державним виконавцем не було вчинено жодних дій спрямованих на примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/33127/14-ц, а тому підстави для стягнення виконавчого збору передбачені ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно із ч. 1 ст. 28 цього Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Так, рішення суду про стягнення з ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на користь ОСОБА_2 грошових коштів було виконано боржником 23.03.2016, тобто після спливу 7-ми денного строку встановленого для самостійного виконання рішення суду, а тому винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору від 22.03.2016 в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню відповідає нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання на те, що державним виконавцем не було вчинено жодних дій спрямованих на примусове виконання рішення суду, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні, також є безпідставними, оскільки виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, доводи апелянта відносно того, що державний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження на підставі ч. 3 ст. 27 вищевказаного Закону без стягнення виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, оскільки боржником було надано документальне підтвердження про повне виконання рішення суду 23.03.2016, колегія суддів до уваги не приймає, так як рішення суду було виконано після закінчення строку на його добровільне виконання, тобто після початку його примусового виконання державним виконавцем. В свою чергу, положення ч. 3 ст. 27 вищевказаного Закону застосовуються лише у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державним виконавцем.

Таким чином, постанова державного виконавця від 22.03.2016 про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та підстав для її скасування не вбачається.

За таких обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволені скарги.

Судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги повністю дублюють вимоги скарги, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: