Справа № 182/6932/16-ц
Провадження № 4-с/0182/1/2017
У Х В А Л А

Іменем України

21.03.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: судді Багрової А.Г., за участю секретаря Снєгульської В.М.

за участю

заявника ОСОБА_1

заступника начальника Нікопольського

міськрайонного відділу державної

виконавчої служби - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про стягнення виконавчого збору, скасування постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії заступника начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, оскільки вважає, що дії державного виконавця з виконання рішення суду є незаконними з тих підстав, що постанову про відкриття провадження вона не отрмувала, , доводила до відома державного виконавця, що стягувачі на добровільне виконання рішення суду та вселення до квартири не погоджувались, а вона зверталась до виконавця із заявою щодо добровільного виконання рішення суду. Вважає, що оскільки всі її дії були спрямовані на добровільне виконання рішення суду та вселення стягувачів до квартири, а тому постанови державного виконавця про стягнення з неї виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій слід скасувати.( а.с.1-3)

Заступник начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти скарги заперечувала, оскільки всі дії виконані відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження, боржники добровільно рішення суду щодо вселення у квартиру стягувачів у визначений строк не виконали. Вселення відбулось 02.12.2016 року внаслідок проведення виконавчих дій про що складено акт за присутності всіх сторін про фактичне виконання рішення суду. Оскільки державним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення суду було прийнято постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 2900 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 94,24 грн. відповідно до Закону України „Про виконавче провадження . Проти заяви подано письмові заперечення ( а.с.12-13) .

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, повідомлялись про розгляд скарги належним чином.

Заслухавши заявника ОСОБА_1, заступника начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2016 року Нікопольським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист по справі № 182/3479/13-ц про вселення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартиру АДРЕСА_1( а.с.48)

04.10.2016 року заступником начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ( а.с. 29).

06.10.2016 року на особистому прийомі у державного виконавця Масленникова Л.П. отримала постанову державного виконавця та була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить акт державного виконавця від 06.10.2016 року, особистий підпис ОСОБА_1 в акті, а також заявою ОСОБА_1 , в якій зазначено, що не заперечує проти вселення ОСОБА_4 в квартиру ( а.с. 31-32)

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 був наданий строк для самостійного виконання рішення сду до 10.10.2016 року. Постанова про відкриття провадження ОСОБА_1 оскаржена не була.

20.10.2016 рлку ОСОБА_1 подала заяву до державного виконавця, що нею отримано постанову про відкриття виконавчого провадження 19.10.2016 року та, що вона не заперечує проти самостійного виконання рішення суду ( а.с. 33).

Однак , як вбачається з пояснень заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні , пояснень державного виконавця, матеріалів виконавчого провадження рішення суду до 02.12.2016 року в добровільному порядку виконано не було.

Зазначене вбачається також із заяви від 25.11.2016 року представника стягувача ОСОБА_5 поданої державному виконавцю. ( а.с.36-37)

Згідно матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в період часу наданого для самостійного виконання рішення суду ОСОБА_1 не було надано державному виконавцю документального підтвердження про повне виконання рішення боржником .

Оскільки рішення суду не виконувалось ОСОБА_1, державним виконавцем був направлений лист сторонам виконавчого провадження, а також начальнику Нікопольського відділу поліції про призначення на 02.12.2016 року о 10.00 год. проведення виконавчих дій щодо вселення ОСОБА_4 в квартиру ( а.с. 34,35,38,39,40)

02.12.2016 року ОСОБА_4 вселено в квартиру, про що складено акт державного виконавця за участю всіх сторін виконавчого провадження, адвоката та представників ( а.с. 43)

Відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження передбачено , що у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Статтею 41 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону;

2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій;

4) інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату:

1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника;

2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій;

3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

5) розміщення оголошення в засобах масової інформації;

6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень;

7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

02.12.2016 року державним виконавцем Кутовою Т.В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження( а.с.45), Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2900 грн.( а.с.6), Постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 94,24 грн. ( а.с.7) , які були направлені ОСОБА_1 поштою, що відповідає вимогам Закону України „Про виконавче провадження.

З огляду на вище викладене, доводи ОСОБА_1. щодо незаконності дій заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 , щодо порушення її прав та свобод не узгоджуються з матеріалами справи та законодавством, оскільки у судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що про всі виконавчі дії ОСОБА_1 була повідомлена вчасно та в належному порядку передбаченому законом України „Про виконавче провадження . Крім цього доводи скаржника ОСОБА_1 щодо порушення державним виконавцем її прав у звязку з тим, що їй було рекомендовано самостійно виконувати рішення і ніяка допомога державним виконавцем у самостійному виконанні рішення суду їй державним виконавцем не надавалась є безпідставними , оскільки Закон України „Про виконавче провадження не передбачає такого обовязку державного виконавця, а доводи, що вона не перешкоджала вселенню ОСОБА_4 в квартиру спростовуються матеріалами виконавчого провадження за яким , як зазначалось вище 02.12.2016 року державним виконавцем проводились виконавчі дії щодо вселення стягувача, оскільки ОСОБА_1 не було надано державному виконавцю документального підтвердження про повне виконання рішення боржником.

Отже, суд прийшов до висновку, що дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства України, права та свободи ОСОБА_1. не порушені, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6