Справа № 348/333/16-ц
Провадження № 22-ц/779/265/2017
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І. І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Шемрай Н.Б.

сторін: представника позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: Битківська селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, служба автомобільних доріг в Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та обєктами благоустрою населеного пункту, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

18.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом посилаючись на те, що являється власником домоволодіння №84 по вул. Шевченка в смт.Битків, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Вказане домоволодіння вона отримала в подарунок від батька - ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 24.04.2007 року. Поряд з її домоволодінням проживає сусідка ОСОБА_8 із сином ОСОБА_6, які являються власниками домоволодіння №82-а в смт.Битків, Надвірнянського району. В кінці травня 2015 року відповідачі самочинно встановили огорожу за межами належної їм земельної ділянки таким чином, що частина огорожі довжиною 30 см та шириною 1 м 30 см була встановлена перед її огорожею. Окрім того, дана огорожа встановлена в боковій канаві (споруда дорожнього водовідводу) в межах червоної лінії автодороги, що призводить до попадання води на дорожнє полотно та земельну ділянку, яка перебуває біля її домоволодіння. Будівництво огорожі з бетонним фундаментом було здійснено відповідачем без будь-яких дозволів, з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач неодноразово зверталася із скаргами до Битківської селищної ради, Надвірнянської РДА, службу автомобільних доріг в Івано-Франківській області. Згідно листа Надвірнянської РДА від 06.01.2016 року їй було повідомлено, що при комісійному обстеженні проведено огляд вказаного будівництва і виявлено, що самочинно встановлена огорожа знаходиться за межами земельної ділянки, яка належить ОСОБА_6 і розташована в межах червоних ліній вул.ОСОБА_3, які обмежують територію загального користування. Рекомендовано для захисту прав громади смт.Битків селищній раді в межах компетенції прийняти міри по усуненню даного порушення. Також позивачем було отримано лист з Служби автомобільних доріг Івано-Франківської області від 14.12.2015 року, згідно з яким ОСОБА_9 зобовязано звільнити кювет від огорожі та переносу її на старе місце.

Просила зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою та спорудою дорожнього відводу (водовідводною канавою) шляхом знесення самовільно збудованої огорожі із каменю з бетонним фундаментом довжиною 14 м 52 см, шириною 1 м 35 см, яка встановлена по вул.Шевченка, 82-а в смт.Битків Надвірнянського району, та стягнути судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що воно підлягає скасованню з наступних підстав.

Зокрема, позивач зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції вказував, що розцінює звернення позивача по справі із заявами до органів виконавчої влади та до органів місцевого самоврядування, як факт існуючих тривалих неприязних відносин з приводу встановлення огорожі відповідачами по справі на їх земельній ділянці. Однак, з таким висновком суду погодитись не можна у звязку з тим, що ОСОБА_2, звертаючись до органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з метою захисту порушених її прав, як землекористувача та громадянина смт.Битків, яка має право користуватися обєктами благоустрою населених пунктів, а не через неприязні відносини з відповідачами по справі. Саме будівництво огорожі в боковій канаві (споруда дорожнього водовідводу) та будівництво паркану перед огорожею позивача були підставою подавати відповідні скарги та звернення.

Також суд зазначив, що розташування бетонної огорожі відповідачами погоджено з керівництвом служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області. На погодження меж земельної ділянки щодо червоних ліній відповідачі надали план-схему земельної ділянки, на якій міститься погодження меж по червоних лініях, які скріплені підписом та печаткою. Однак, даний доказ не є належний. Подана план-схема є частиною проекту землеустрою, який на час розгляду справи в суді не був затверджений. Окрім того, в матеріалах справи міститься лист від 03.10.2016 року, адресований народному депутату України ОСОБА_10, з якого вбачається, що служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області зазначає, що надати схеми дороги з зазначенням межі проходження червоної лінії вказаної автомобільної дороги немає можливості, так як червоні лінії в населених пунктах визначаються районними департаментами містобудування, архітектури та культурної спадщини. Вказується також, що через відсутність генплану смт.Битків червона лінія ще не визначена. Таким чином, твердження відповідачів, що огорожа встановлена в межах червоної лінії є такими, що не відповідають обставинам справи.

Також суд першої інстанції вказує у рішенні, що не здобуто доказів того, що відповідачі чинять перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням. Однак, суд проігнорував численні письмові докази, з яких вбачається, що спірна огорожа встановлена за межами земельної ділянки ОСОБА_6 та розташована в придорожній канаві, а саме: акт виходу земельної комісії від 03.06.2015 року; лист від 28.09.2015 року, згідно з яким зобовязано відповідачів ліквідувати порушення та дотримуватись правил добросусідства; лист від 03.11.02015 року, згідно з яким відповідачів повторно зобовязано в строк до 20.11.2015 року знести бетонний фундамент огорожі, який облаштований на частині придорожньої смуги та іншими доказами.

Суд зазначає, що відповідачі встановили бетонну огорожу навпроти свого будинковолодіння та в граничних розмірах на своїй земельній ділянці. Проте, якими доказами це підтверджується, суд не зазначив.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представників сторін та відповідачку, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 є власником будинковолодіння № 84 по вул. Шевченка в смт. Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №14489091 від 09.05.2007 року. Вказане будинковолодіння позивач отримала у подарунок від свого батька ОСОБА_7 на підставі договору дарування, зареєстрованого за №Д-806 від 24.04.2007 року (а.с.4-5).

Поряд із будинковолодінням позивача по сусідству проживають відповідачі по справі ОСОБА_6, який є власником будинковолодіння №82-а в смт. Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області, та його мама ОСОБА_8

В кінці травня 2015 року відповідачі встановили огорожу на межі земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні таким чином, що частина огорожі довжиною 0,30 см, шириною 1,30 см. була встановлена перед огорожею позивача. Окрім того, дана огорожа встановлена в боковій канаві (споруда дорожнього водовідводу) в межах червоної лінії автодороги.

У відповідності до підпункту 5 п.2 ст. 10 Закону України Про благоустрій населених пунктів, до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо.

ОСОБА_2 неодноразово зверталася зі скаргами та заявами до Битківської селищної ради Надвірнянського району , Надвірнянської РДА, службу автомобільних доріг в Івано-Франківській області тощо.

У звязку з її зверненнями нею було отримано відповіді з цього приводу (а.с.8-21).

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України Про благоустрій населених пунктів, громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право: користуватись об'єктами благоустрою населених пунктів.

Згідно ч.3 ст.19 Закону України Про благоустрій населених пунктів, у випадках пошкодження чи знищення елементів благоустрою, винна юридична чи фізична особа усуває пошкодження (відновлює елементи благоустрою) власними силами або за домовленістю з балансоутримувачем перераховує на його рахунок суму відновної вартості.

Згідно ч.1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Судом першої інстанції встановлено, що містобудівна документація, в тому числі генеральний план смт. Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області, відсутні.

Крім того, судом достовірно встановлено, що в сторін по справі відсутні правоустановчі документи на їхні земельні ділянки.

Дані факти ствердили сторони по справі.

На час розгляду справи в суді відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 привели свою бетонну огорожу відповідно до граничних розмірів їхньої земельної ділянки, тобто частково демонтувавши її з сторони земельної ділянки ОСОБА_2

Даний факт ствердили сторони по справі, що також стверджується актом виходу земельної комісії Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 12.11.2015 року з фототаблицями (ас.51-55).

Крім того, розташування бетонної огорожі відповідачами погоджено з керівництвом служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області по межі червоної лінії 01.08.2016 року (а.с. 58, 85).

Даний факт ствердили відповідачі по справі.

Також судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_6 на час розгляду справи в апеляційному суді розробив документацію із землеустрою, про що свідчить витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.12.2016 року, про що свідчить витяг НВ- 016.

При таких обставинах в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 чинять перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою та обєктами благоустрою населеного пункту.

При цьому встановлено, що відповідачі встановили бетонну огорожу навпроти свого будинковолодіння та в граничних розмірах на своїй земельній ділянці, тим самим не створюють будь-яких перешкод в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням ОСОБА_2

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Судом встановлено, що законні права та інтереси позивачки не порушені. Битьківська селищна рада та служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області, які залучені до участі в розгляді справи в якості третіх осіб, з позовом до суду не звертались і не делегували таких повноваженя позивачці.

Враховуючи вищенаведені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_11