Справа №: 2-202/05 Провадження № 4-с/486/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Савіна О.І.,

при секретарі Архіповій К.В., Коршак О.В.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1,

представника ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Южноукраїнськ Миколаївської області скаргу ОСОБА_3 на дії заступника начальника Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2щодо зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.01.2017 року до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено стягувача ОСОБА_4

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській областізнаходиться виконавчий лист № 2-202/05, виданий 14.02.2005 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з нього ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі 1/4 всіх його доходів.

Згідно рішення суду він зобовязаний сплачувати стягувачу на утримання їх дитини 1/4 частину всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

01.10.2016 р. він отримав по пошті довідку заступника начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 про розмір заборгованості станом на 01.09.2016 року в розмірі 73925,95 гривень. Вказана заборгованість була нарахована нею на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 року).

Вважає вказаний розрахунок заборгованості за період неправомірним та безпідставним, оскільки у нього заробіток непостійний і мінливий, іноді не вистачає на сплату необхідного мінімуму аліментів. Зокрема, за 2015 рік він сплачував аліменти в розмірі біля 650 грн. щомісячно. Згідно Закону України «Про державний бюджет» за відповідний рік, прожитковий мінімум для дітей в віці від 6 до 18 років встановлений з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року 1286 грн., а з 01.09.2015 року - по 31.12.2015 року - 1455 грн. Тому 30% від 1286 грн. 385,8 грн., а 30% від 1455 грн. 436,5 грн. Але державний виконавець в розрахунку розмір аліментів встановив в обох випадках 1498,07 грн. Тобто якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Однак весь цей час він працював, ніде в законодавстві не вказано з внесенням запису в трудову книжку чи без такого.

Тому просить визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3 від 19.09.2016 року, нарахований заступником начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 та скасувати постанову про арешт його майна №448886 від 26.08.2016 року.

В судовому засіданні представник заявника уточнив вимоги по скарзі визнавши, що ОСОБА_3 має борг по аліментам в розмірі 8202,30 грн., просить скаргу задовольнити, визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3 від 19.09.2016 року, нарахований заступником начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2

Представник Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що при здійсненні вказаного розрахунку заборгованості по аліментам від 19.09.2016 року діяла в межах діючого законодавства України, тому просила суд в задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, з не відомої суду причини, згідно довідки поштового звязку, конверт повернувся в звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 59).

Заслухавши представників заявника та Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, дослідивши матеріали скарги, цивільної справи, суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 07.02.2005 р. судом вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки Тамари, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 24 січня 2005 року і до повноліття доньки (а.с. 13).

14.02.2005 року на підставі вказаного рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області судом до ВДВС Южноукраїнського МУЮ було направлено виконавчий лист для виконання (а.с. 14).

Згідно з довідкою про нарахування заборгованості по аліментним платежам боржник ОСОБА_3 станом на 01.09.2016 р. має заборгованість по аліментним платежам в розмірі 73925,95 грн. (а.с. 21-22).

Відповідно до копії постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 04.01.2017 року прізвище стягувача ОСОБА_6 замінено на «Олишевець». (а.с. 52).

Як вбачається з вищевказаної довідки протягом усього часу виконання виконавчого листа боржник сплачував аліменти нерегулярно та у неповному обсязі, про своє працевлаштування та місця роботи державного виконавця не повідомляв, у зв'язку з чим державним виконавцем проводився розрахунок заборгованості.

Порядок та умови проведення розрахунку заборгованості платника аліментів визначені ст. 195 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про організацію примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/57.

Так, в силу ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Пунктами 7.13, 7.13.1 Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/57 визначено, що державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відносно боржника ОСОБА_3 станом на 01 вересня 2016 р., з яким не погоджується заявник, було проведено державним виконавцем у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент стягнення аліментів) та пунктом 7.13.1 Інструкції, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості.

Такий розрахунок було зроблено правомірно, оскільки на час його проведення державному виконавцю не було відомо про доходи боржника протягом 2009-2016 років у зв'язку з тим, що останній, в порушення вимог ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомляв відомості щодо своїх доходів та місць працевлаштування.

За такого, посилання заявника на помилковість проведеного станом на 01 вересня 2016 р. розрахунку не відповідають вимогам закону та обставинам справи, а врахування відомостей про його доходи за місцями роботи, які він мав відповідно до записів у трудовій книжці можливо після надання боржником таких відомостей, що в силу ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» є обов'язком саме боржника.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги, так як доказів неправомірності дій заступника начальника Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2матеріали справи не містять, дії останньої відповідали вимогам чинного законодавства, права та законні інтереси заявника не порушені, тому скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209-210, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії заступника начальника Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області, через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_7