Справа №585/3636/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/90/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Білашенко Людмила Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту належності документа, -

В С Т А Н О В И Л А:

05 вересня 2016 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_9. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із трьох земельних ділянок: площею 3,482 га (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 0,794 га (кадастровий номер НОМЕР_2) та площею 0,234 га (кадастровий номер НОМЕР_3), які розташовані на території Глинської сільської ради Роменського району і належали спадкодавцю на підставі державних актів на право приватної власності на землю. Вона є спадкоємицею даного спадкового майна, оскільки своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, розпорядившись особистими речами померлої. Іншими спадкоємцями є рідні брати позивачки - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які відмовились від спадщини, подавши відповідні заяви.

Посилаючись на те, що вона позбавлена можливості оформити право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом, оскільки оригінали державних актів на земельні ділянки були втрачені, а у самих державних актах невірно вказано по - батькові її матері: «ОСОБА_9» замість правильного «ОСОБА_9», позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вищевказані земельні ділянки, а також встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме: державних актів на право власності на ці земельні ділянки, які були помилково видані на ім'я ОСОБА_9, її матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт належності ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Глинськ, Роменського району, державного акта серії НОМЕР_4 на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,482 га та державного акта серії НОМЕР_5 на право приватної власності на землю для ведення особистого селянського господарства площею 1,027 га, як такі, що були помилково видані на ім'я ОСОБА_9.

В іншій частині позову відмовлено.

Вказане рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вона, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в зазначеній частині скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити вказану позовну вимогу у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що встановивши факт належності померлій ОСОБА_9 правовстановлюючих документів у вигляді державних актів на право приватної власності на спірні земельні ділянки, суд першої інстанції безпідставно відмовив у визнанні за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом на вказані земельні ділянки, оскільки вона позбавлена можливості оформити право на спадщину у зв'язку з винесенням приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 жовтня 2016 року через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, місцевий суд виходив із недоведеності її права на спадкове майно. Проте, колегія суддів погодитись з даним висновком суду в повному обсязі не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з постанови нотаріуса (а.с. 56) підставою для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3 стало відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки та розбіжності в написанні «по-батькові» спадкодавця в свідоцтві про смерть та у архівних державних актах, копії яких надані Управлінням Держгеокадастру у Роменському районі Сумської області.

Рішенням Роменського міськрайонного суду, ухваленим у даній справі, факт належності померлій ОСОБА_9 державних актів на право приватної власності на землю встановлено. Тобто, перешкоди для отримання позивачем свідоцтв про право на спадщину рішенням суду усунені.

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Білашенко Л.В. та спадкової справи, позивачка ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 і за наявності рішення про встановлення факту належності померлій державних актів має можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки.

Пленум Верховного суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Саме наведені вище мотиви і повинні бути підставою для відмови в задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно. Оскільки прийняття позивачкою спадщини після смерті матері ОСОБА_9 підтверджується наданими доказами і висновок суду про зворотнє суперечить матеріалам справи.

Тому, таке посилання суду підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення згідно вимог ст. 309 ЦПК України. В іншій оскаржуваній частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року в даній справі в оскаржуваній частині змінити.

Виключити з мотивувальної частини висновок суду про недоведеність позивачкою ОСОБА_3 її права на спадкове майно.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -