Справа №295/9465/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.01.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючої судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря Глущенко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про розірвання договору довічного утримання, -
У липні 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01.10.2003 року між нею та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити її житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваній квартирі, щоденним харчування, придатним для носіння одягом і взуттям, лікарськими препаратами, систематично прибирати квартиру, а вона у свою чергу передала йому у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Спочатку відповідач сумлінно виконував свої зобовязання, але протягом останніх двох років перестав приходити до неї і забезпечувати харчуванням, доглядом та медикаментами, хоча вона потребує допомоги. Тому позивач просить розірвати договір довічного утримання, укладений 01.10.2003 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 5009.
У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач пояснила, що з часу укладення договору і до теперішнього часу відповідачем, який є її онуком, не виконуються зобовязання щодо забезпечення її продуктами харчуванням, одягом і взуттям, ліками, надання побутових послуг. Представник позивача пояснив, що допомогу позивачу надає інша особа, а не відповідач.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Третя особа в судове засідання також не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки до суду не повідомили.
Зі згоди позивача та її представника судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи згідно статей 224-226 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Статтею 751 ЦК України визначено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.
Судом встановлено, що 01.10.2003 року між позивачем та відповідачем укладено та посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 договір довічного утримання, зареєстрований у реєстрі за № 5009. Згідно договору позивач передав у власність відповідача двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а відповідач взяв на себе зобов'язання з надання позивачу довічного забезпечення.
Зокрема, відповідно до пункту 7 договору відповідач зобов'язався довічно забезпечувати позивача житлом шляхом збереження за нею права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваній квартирі, щоденним харчування, придатним для носіння одягом та взуттям, лікарськими препаратами, систематично прибирати квартиру. За умовами договору грошова оцінка зазначених в договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначена в розмірі однієї другої мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором незалежно від його вини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник має виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання та звичаїв ділового обороту.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надала показання про те, що близько двох останніх років вона приходить до позивача двічі на місць, допомагає прибрати в квартирі, за проханням позивача купує їй продукти харчування та ліки, інколи готує їй страви. Жодного разу не бачила відповідача в квартирі позивача і їй невідомо, щоб відповідач надавав позивачу будь-яку допомогу.
Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідач зобов'язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання. Втім відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань щодо надання позивачу довічного забезпечення, передбаченого п. 7 оспорюваного договору.
Таким чином, встановлені обставини і досліджені судом докази не доводять факту належного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором довічного утримання, забезпечення у повній мірі позивача необхідним утриманням, наданням їй побутових послуг та матеріального забезпечення, тому зазначене відповідно до ст. 755 ЦК України є підставою для розірвання договору довічного утримання між сторонами на вимогу позивача.
За положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, що підтверджено оригіналом квитанції, а саме судовий збір сумі 551,20 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 610, 744, 749, 751, 755 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, 159, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Розірвати договір довічного утримання від 01 жовтня 2003 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 5009.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551, 20 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Богунського районного суду міста Житомира протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.М. Семенцова