Провадження № 2/521/748/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря Бурдейного В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Військової академії м. Одеса до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого приміщення, -
В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник Військової Академії (м. Одеса) з позовом до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого приміщення.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що будівлі військового містечка № НОМЕР_1 , зокрема і будинок АДРЕСА_1 є військовим майном, яке на даний час, знаходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії м. Одеса, про що свідчить акт прийому-передачі від 20.08.2013 року. Відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11.06.2001 року № Д-14 «Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» вищевказана будівля № 89 переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей і використовується в якості гуртожитку. На даний час будівля № 89 використовується як гуртожиток, утримується у штатному розписі згідно кошторису прибутку та витрат гуртожитку військового містечка № НОМЕР_1 та обслуговується працівниками Військової академії (м. Одеса). Мешканці зазначеного гуртожитку військового містечка № 16 здійснюють встановленим порядком оплату за використані комунальні послуги та вносять квартирну плату. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду в Одеському гарнізоні, в порядку визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом Міністра оборони України від 03.07.2013 № 448 «Про затвердження Положення про квартирно-експлуатаційне забезпечення Збройних Сил України» та Положення про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст.29, 30 ЖК України. Згідно індивідуальної картки обліку будівлі № 89 військового містечка № НОМЕР_1 зазначена будівля є гуртожитком, який використовується для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей. Відповідачка ОСОБА_1 є працівником КУ «Дитяча міська поліклініка № 4» та працює на посаді лікаря-педіатра, 25.11.2011 року відповідач звернулася до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявою про надання для тимчасового проживання кімнати АДРЕСА_2 . На сьогоднішній день відповідач відношення до Збройних сил України не має. На даний час, порядок заселення та виселення з гуртожитків Збройних Сил України регулюються відповідними нормами Житлового Кодексу України, а особливості передбачені Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 року. Відповідно до п.5.10 Інструкції підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, які самостійно зайняли жилу площу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового Кодексу України. Пунктом 5.1. Інструкції встановлено, що гуртожитки призначені до тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі під час навчання у військових начальних закладах МО України або проходження ними військової служби. Відповідач ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, у списках особового складу Військової академії (м. Одеси) не значаться, на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов не перебуває, не має жодного відношення до Міністерства оборони України та безпідставно утримує спірне житлове приміщення. Таким чином, на думку позивача, невиконання відповідачем обов`язку щодо звільнення житлового приміщення у гуртожитку призводить до порушення права на житло інших військовослужбовців, які не мають житла за місцем проходження служби. Відповідач на даний час самоправно займає жиле приміщення, не маючи на це ніяких правових підстав, чим порушують існуючий порядок надання житлових приміщень у гуртожитках Збройних Сил України, а також права та законні інтереси інших військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей. Згідно ст.116 ЖК Української РСР, особи, які самоправно утримують житлове приміщення, підлягають виселенню без надання їм іншого житлового приміщення. Оскільки, відповідачі своїми діями перешкоджають державі в особі Військової академії у здійсненні права користування житловим приміщенням, чим порушує її права та законні інтереси, проте як встановлено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, за даних обставин представник позивача вимушений звернутися з наступним позовом до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася повідомлялася заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляла, з заявами та клопотаннями не зверталася.
У зв`язку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог - виходячи з наступного.
Збройні Сили України відповідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 2, 10 Закону України «Про оборону України» - це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством оборони України, яке відповідно ст. 3 Закону України «Про збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління.
Відповідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном.
Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.
Будівлі військового містечка № НОМЕР_1 , зокрема і будинок АДРЕСА_1 є військовим майном, яке на даний час, знаходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії м. Одеса, про що свідчить акт прийому-передачі від 20.08.2013 року.
Відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11.06.2001 року № Д-14 «Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» вищевказана будівля № 89 переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей і використовується в якості гуртожитку.
На даний час будівля № 89 використовується як гуртожиток, утримується у штатному розписі згідно кошторису прибутку та витрат гуртожитку військового містечка № НОМЕР_1 та обслуговується працівниками Військової академії (м. Одеса).
Мешканці зазначеного гуртожитку військового містечка № 16 здійснюють встановленим порядком оплату за використані комунальні послуги та вносять квартирну плату. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду в Одеському гарнізоні, в порядку визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом Міністра оборони України від 03.07.2013 № 448 «Про затвердження Положення про квартирно-експлуатаційне забезпечення Збройних Сил України» та Положення про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст.29, 30 ЖК України.
Згідно індивідуальної картки обліку будівлі № 89 військового містечка № НОМЕР_1 зазначена будівля є гуртожитком, який використовується для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей.
ОСОБА_1 є працівником КУ «Дитяча міська поліклініка № 4» та працює на посаді лікаря педіатра з 23.11.2006 року і по теперішній час, що підтверджується довідкою виданою КУ «Дитяча міська поліклініка № 4» № 93 від 07.02.2012р. (а.с. 8)
Відповідач звернулася до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявою про надання для тимчасового проживання кімнати АДРЕСА_2 . (а.с. 7)
На сьогоднішній день відповідач відношення до Збройних сил України не має.
На даний час, порядок заселення та виселення з гуртожитків Збройних Сил України регулюються відповідними нормами Житлового Кодексу України, а особливості передбачені Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 року.
Відповідно до п.5.10 Інструкції підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, які самостійно зайняли жилу площу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового Кодексу України.
Пунктом 5.1. Інструкції встановлено, що гуртожитки призначені до тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі під час навчання у військових начальних закладах МО України або проходження ними військової служби.
Згідно ст. 127 ЖК України гуртожитки використовуються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.
Підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР.
Главою 4 (користування гуртожитками) ЖК Української РСР не врегульовані житлові відносини стосовно виселення особи із жилого приміщення у разі самоуправного зайняття нею жилого приміщення, а також щодо визнання права на жиле приміщення у гуртожитку, зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення та визнання ордеру недійсним. Тому, виходячи із загальних положень про аналогію закону, суд застосовує норми ЖК Української РСР, що регулюють подібні за змістом житлові відносини.
Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового Кодекс Української РСР визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Згідно ст. 24 Конституції України всі громадяни мають рівні конституційні права та свободи та рівні перед законом. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Таким чином, невиконання відповідачами обов`язку про звільнення житлового приміщення у гуртожитку призводить до порушення права на житло інших громадян-військовослужбовців, які дійсно проходять військову службу у ЗС України та не мають житла за місцем проходження служби. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, а саме п. 2 ст. 13 при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Однак, незважаючи на попередження Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про виселення, відповідач до теперішнього часу не виконала вимоги та не звільнилао зайняте житлове приміщення у гуртожитку.
За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом виселення відповідача зі спірної кімнати без надання іншого житлового приміщення.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Згідно до платіжного доручення від 29.10.2015р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1218 грн.
Керуючись ст. ст. 16, 316, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 66, 67, 116, 127, 128, 129, 130 ЖК України ст. 3 ст. ст. 8, 10, 11, 57, 60, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву Військової академії м. Одеса до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення - задовольнити.
Виселити ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії м. Одеса сплачений судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем в загальному порядку.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН