Справа № 653/834/17
Провадження № 2-о/653/97/17
РІШЕННЯ

іменем України

21.03.2017 м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Тимашової Т.А.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Генічеську цивільну справу за заявою ОСОБА_2, за участю зацікавленої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту смерті,

встановив:

ОСОБА_2, за участю зацікавленої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 02 січня 2017р. у м. Севастополі, АР Крим.

Заява обґрунтована тим, що вона є дружиною померлого ОСОБА_3. Останній тривалий час хворів, та помер у м. Севастополі. За фактом смерті ОСОБА_3, 04 січня 2017 року відділом записів актів цивільного стану Нахимівського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя видано свідоцтво про смерть серії І-КМ № 516686, актовий запис № 17.

Заявник звернулась до Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській з метою отримати свідоцтво про смерть на території України її чоловіка, проте їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть від 04 січня 2017 року, є недійсним на території України, що й стало підставою звернення до суду з відповідною заявою.

У судовому засіданні заявник підтримала вимоги своєї заяви, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове зсідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути вказану заяву у відсутності представника, вимоги заяви визнав, та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За положеннями ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно зі ст. 257 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 укладено шлюб, актовий запис № 168 що підтверджується відміткою у паспорті померлого ОСОБА_5

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КМ № 516686 від 04 січня 2017 року, виданого відділом записів актів цивільного стану Нахимівського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 02 січня 2017 року, у віці 39 років, про що зроблено актовий запис № 17.

Відповідно до листа № 14.7-26 від 21 березня 2017р., наданого начальником Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_6 вбачається, що заявник зверталася до відділу з метою отримання свідоцтва про смерть на території України, однак їй було в цьому відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014р. за №1207 VII тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 вищевказаного Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим щодо реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно із ч.1 ст. 17 зазначеного Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Оскільки отримана заявником довідка про причини смерті № 17, та свідоцтво про смерть від 04 січня 2017 року, видані відділом записів актів цивільного стану Нахимівського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя є недійсними, то підставою для державної реєстрації смерті є виключно рішення суду про встановлення смерті особи в певний час.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті свого чоловіка, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 235, 256 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 02 січня 2017 року у м. Севастополі, АР Крим.

Рішення суду негайно направити до Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для виконання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_7