Справа № 489/6445/16-ц
Номер провадження 2/489/778/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

встановив

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за час спільного життя з дружиною було придбане за спільні кошти нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності його дружині. Вважає, що таке майно є спільною сумісною власністю.

Позивач просив суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, а саме: квартиру №16 по вул. ОСОБА_3, 28-А в м. Миколаєві, шляхом визнання за позивачем та відповідачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/2 частині за кожним.

Ухвалою суду від 15.02.2017 до участі у справі залучено ПАТ "КБ "Надра" в якості третьої особи, оскільки квартира, що є предметом спору є предметом іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги визнала повністю.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносин.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.01.1992, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1- ФП №495129.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.03.2007 відповідач придбав квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 23-25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира була придбана в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Доказів придбання спірної квартири виключно за особисті кошти одного із подружжя до суду не надано. Тому спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності.

Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.

У зв'язку із вищевикладеним, суд вважає, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін, а отже позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку квартири за позивачем та відповідачем підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не доведено іншого.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 57, 158, 169, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 63, 66, 68, 70, 72 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права особистої власності на 1/2 частку квартири за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1551,64 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв