Справа № 404/4612/16-ц
Номер провадження 2/404/426/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Туровської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просили:

- визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини по смерті його сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в два місяці з набрання рішенням суду законної сили;

- визначити ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини по смерті його сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в два місяці з набрання рішенням суду законної сили.

На обґрунтування у позові вказано, що 28.07.2015 року наказом № 171 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , було виключено ОСОБА_5 із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в зв`язку тим, що перебуваючи в розпорядженні Командувача військ оперативного командування «Схід», 28-29 серпня 2014 року ОСОБА_5 загинув під час проведення антитерористичної операції на сході України, «... в результаті ушкодження внаслідок військових дій, від інших вибухів та осколків ...».

Підставою для визнання ОСОБА_5 загиблим стало лікарське свідоцтво про смерть № 632/Л видане Ленінським відділенням Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи від 04 червня 2015 року.

ОСОБА_5 заповіту не залишив, спадкоємця не визначив. За час життя, ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що відповідно і входить до складу спадкового майна, яке лишилось по смерті спадкодавця.

По смерті ОСОБА_5 лишилось чотири спадкоємці першої черги спадкування за законом: ОСОБА_1 - батько, ОСОБА_2 . - мати, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - син.

По смерті сина, а саме після того, як експертним висновком бюро судової експертизи було встановлено, що серед загиблих воїнів України, були останки ОСОБА_5 , його батьки 12 лютого 2016 року, звернулись до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О.В. із заявами про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом було вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку із пропуском строків для прийняття спадщини, які встановлені ст. 1270 ЦК України, та було рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини по смерті сина.

Крім того, приватним нотаріусом було повідомлено позивачів про те, що по смерті їх сина спадкова справа була відкрита за заявою його дружини ОСОБА_3 , та, в подальшому, нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Враховуючи те, що факт смерті сина позивачів було підтверджено лише за наслідками проведення ДНК експертизи майже через рік після його загибелі, моральний та душевний стан батьків загиблого, стан їх здоров`я, зважаючи на їхній похилий вік був в край важкий.

За таких обставин, позивачі звернулись до суду для реалізації своїх прав, визначених Книгою шостою ЦК України.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Додатково, заслухавши заперечення представника відповідача, та після допиту свідка ОСОБА_6 уточнили раніше надані пояснення, зазначали, що про смерть сина дізнались приблизно за три тижні до його перепоховання у м. Кіровограді, тобто на початку липня 2015року. Дійсно на День Незалежності України 2015року позивачі отримали нагороду сина в місті Кіровограді, проте із-за стану їх здоров`я на вказану подію голова сільради виділив машину, яка привезла, а після отримання нагороди відвезла додому в село Леонтовичеве, Новоукраїнського району, Кіровоградської області. Підтвердили, що через 2-3 місяці після поховання сина позивачі їздили до міста Новоукраїнка для переоформлення пенсії, проте за станом здоров`я, крім відвідання відповідної установи, дій направлених на отримання спадщини не вчиняли. Потім погодні умови не дозволяли виїхати із села і лише за допомогою доньки у лютому 2016року позивачка маючи на руках довіреність на право представлення інтересів другого позивача, який за станом здоров`я не мав змоги пересуватись, звернулась до нотаріальної контори, проте отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку із пропуском строку звернення із заявами про прийняття спадщини.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.01.2017 року залучено до розгляду у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 .

Від ОСОБА_3 , як законного представника сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі (а.с.92).

Представник ОСОБА_3 просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначав, що шестимісячний строк звернення до нотаріуса необхідно обраховувати від 05.06.2015року - дата постанови про ідентифікацію особи, що міститься в матеріалах спадкової справи (а.с. 51). Обставини наведені позивачами, як підстава пропуску строку звернення 12.02.2016року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не є поважними в розумінні існуючої судової практики (а.с.105). Позивачі, які мали змогу відвідати м. Кіровоград для отримання нагороди сина, Управління Пенсійного фонду України в Новгородківському районі Кіровоградської області для переоформлення пенсії, мали час і відвідати нотаріуса, тим паче, що підтверджуючих документів їх хвороби в цей шестимісячний період суду не надано. Фактично спір із спадковим майном виник через перепони які на думку позивачів чинить відповідачка у спілкуванні їм із онуком, а через наявність спільної власності бажають налагодити родинні відносини.
Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.11.2016 року залучено до розгляду у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради.

Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд заслухавши пояснення позивачів та їх представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки про безпосередню участь особи в антитеростичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України прапорщик ОСОБА_5 дійсно період з 16.07.2014 року по 28.08.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 11).

Відповідно до постанови управління МВС України в Кіровоградській області про ідентифікацію особи від 05.06.2015 року невстановленою особою чоловічої генетичної статі (біологічний зразок трупу №63) є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до довідки № 2413 виданої ЖЕК №1 ОСОБА_5 за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Карнаух В.В. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому актовий запис складено 16.09.2014року за №6551 (а.с.6).

Згідно до витягу з наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2015 року № 171 прапорщика ОСОБА_5 , який перебував у розпорядженні Командувача військ оперативного командування «Схід» виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку зі смертю (а.с.12).

Сповіщенням про смерть (загибель) військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 28.07.2015 року ОСОБА_3 повідомлено, про те, що її чоловік загинув 28-29 серпня 2014 року та похований на Ровенському кладовищі м. Кіровограда (а.с. 13).

Свідоцтво про смерть видане на ОСОБА_3 , як користувачу місця для поховання ОСОБА_5 (а.с. 93).

Згідно до заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 20 серпня 2015 року вона зі своїм сином ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки постійно мешкали та були зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем (а.с.46).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 (а.с.15).

Згідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.55).

Звернувшись до нотаріальної контори 12 лютого 2016 року, із заявами про прийняття спадщини, позивачі отримали Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом було вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку із пропуском строків для прийняття спадщини, які встановлені ст. 1270 ЦК України, та було рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини по смерті сина (а.с. 9,10).

Відповідно до довідки виданої ОСОБА_2 , остання проходила лікування амбулаторно з 04.12.2014 року по 14.12.2014 року (а.с.14).

Допитані в судовому засіданні свідки показали.

Свідок: ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що вона є донькою позивачів, тобто сестрою загиблого, вказала, що відносини у неї з ОСОБА_3 погані.

Зазначила, що за життя загиблий дзвонив матері 2-3 рази на тиждень, після 28-29 серпня 2014 року він перестав дзвонити. Вона поїхала до військової частини у м. Кіровограді приблизно 25 вересня 2014 року і від його командира батальйону дізналася, що він потрапив у оточення під ОСОБА_7 і про його долю нічого не відомо. З спеціального пошукового сайту зниклих безвісті перед новим роком (2014 р.) стало відомо, що на місці зникнення ОСОБА_5 знайшли його службове посвідчення.

Весною 2015 року ОСОБА_6 зателефонувала комбату і він запросив її приїхати. Після приїзду він повідомив, що знайдено посвідчення, що пошуки тривають, та надії вже мало. На прохання ОСОБА_6 комбат віддав їй це посвідчення, крім того, вона забрала всі його речі із військової частини.

Також, ОСОБА_6 вказала, що на початку липня 2015 року вона дізналася від ОСОБА_3 , що прийшли результати аналізів ДНК, згідно результатів яких ОСОБА_5 загинув, тоді ж про цю трагічну подію дізнались і батьки.

Після цього, ОСОБА_6 поїхала у військову частину в м. Кіровограді, де їй повідомили, що ОСОБА_5 поховано під ОСОБА_7 , як невідомого солдата. Через три тижні коли зібрали всі необхідні документи і перепоховали 23.07.2015 року ОСОБА_5 у м. Кіровограді.

ОСОБА_6 також повідомила, що у ОСОБА_2 після поховання сина був важкий стан здоров`я, вона перенесла мікроінсульт. Батько після смерті сина почав втрачати пам`ять, почались серцеві приступи, із-за стану здоров`я він не прийняв участі коли збирались родичі на річницю його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Лікаря викликали до дому за місцем проживання батьків, де вони і лікувались. Коли стан здоров`я матері поліпшився її відвезли до нотаріуса в м. Кіровоград, проте останній їй повідомив, що нею пропущено строки звернення із відповідною заявою.

Свідок: ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що відповідача знає з кінця 2005 року, оскільки разом працювали до 2012року. Літом 2006 року вона познайомилась з ОСОБА_5 , після 2012 року почали бачитись рідше, приблизно раз на місяць, оскільки живуть поруч. Так, ОСОБА_8 відомо, що у загиблого була квартира в районі залізничного вокзалу, що він в ній робив ремонт. ОСОБА_8 показала, що була присутня на похованні ОСОБА_5 у м. Кіровограді, а його батьків привезли на похорони військові. На врученні нагород посмертно ОСОБА_8 не була присутня.

Свідок: ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що з ОСОБА_3 працювала 10 років до 2012 року, тобто до декрету відповідача. ОСОБА_9 була головним бухгалтером, а ОСОБА_3 бухгалтером. З 2006 року ОСОБА_9 знайома з ОСОБА_5 , який став проживати разом з відповідачем. На даний час ОСОБА_9 підтримує дружні відносини з ОСОБА_3 . Батьків померлого бачила два рази: на похованні ОСОБА_5 та на вручення нагороди посмертно ОСОБА_5 . Одну нагороду вручили дружині ОСОБА_5 , а другу його батькам.

Щодо квартири, яка є спадковим майном після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_9 вказала, що на час знайомства ОСОБА_5 з дружиною у нього вже була ця нерухомість у власності, в ній ніхто не жив, наразі її утримує ОСОБА_3 за власний кошт.

Відповідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Суд враховує, що кінцевою датою подачі заяви про прийняття спадщини після смерті сина позивачів є 28.02.2015 рік. Вказане підтверджується тим, що нотаріус дату смерті у витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вказала, як 28.08.2014 рок, та у відповідях позивачам про відмову у вчиненні нотаріальних дій вказала дату смерті ОСОБА_5 28-29.08.2014 рік. Таким чином, нотаріус строк подачі заяви про прийняття спадщини рахувала з фактичної дати смерті спадкодавця, таке рішення нотаріуса оскаржене не було. Суд вважає доведеним та не суперечить матеріалам справи, що позивачі дізнались про смерть сина у першій декаді липня 2015 року, встановлення точної дати його смерті ними у даному випадку не є важливим, оскільки і на червень, і на липень 2015 року виходячи із розрахунку нотаріуса вони пропустили строк звернення до нього із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, підстави не звернення до нотаріуса у червні-липні 2015 року є поважними.

Додатково суд враховує, що на час видання постанови Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008р. Про судову практику у справах про спадкування та листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування не було враховано такого суттєвого чинника, як АТО. За умов проведення якої, виниклі ситуації аналогічні даній є непоодинокими, коли очікування інформації про долю зниклих безвісті підриває психологічно родичів та близьких настільки, що отримавши звістку про смерть такої особи тривалий час перебувають у прострації, не здатні вірно оцінювати навколишню ситуацію, при цьому психологічна підтримка таких родин з боку держави є недостатньою.
На підставі викладеного, з урахуванням всіх наданих доказів у справі, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачів, оскільки в судом було встановлено, що позивачі не прийняли спадщину спадкодавця з поважних причин та визначити додатковий строк у два місяці з дня набрання судового рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 додатковий строк у два місяці з дня набрання рішення законної сили для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда