Провадження №22-ц/784/11/17
Справа номер 485/343/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/11/17 Головуючий суду першої інстанції: Лисенко М.Є.
Категорія: 47 Суддя-доповідач апеляційного суду: Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області

від 23 березня 2016 року,

ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Снігурівська міська рада Миколаївської області, про усунення перешкод в праві користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_4, який обґрунтовувала наступним.

На підставі державного акту на право власності на землю вона є власницею земельної ділянки площею 0,0139 га по АДРЕСА_1, яка межує із земельною ділянкою, що перебуває в оренді відповідачки.

ОСОБА_3 вказувала, що ОСОБА_4 самовільно без її згоди збудувала на належній їй земельній ділянці площею 47,34 кв.м. огорожу довжиною 16,75 м., вбиральню та частину гаражу.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила усунути їй перешкоди у користуванні майном шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести за власний рахунок огорожу, вбиральню та частину гаражу, повернувши їй земельну ділянку у придатному для використання стані.

Заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_4 вказувала, що використовує земельну ділянку площею 0,0138 га по АДРЕСА_2 на підставі договору оренди, укладеного із Снігурівською міською радою. Будівлі, які були нею побудовані за вказаною адресою, розташовані у межах виділеної їй земельної ділянки. Посилаючись на зазначене, ОСОБА_4 просила в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. ОСОБА_4 зобов'язано за власні кошти провести демонтаж частини будівлі літ.А (гараж), орієнтованою шириною 3.37 м., довжиною 8.01 м., орієнтована площа 27.0 кв.м., демонтувати повністю кам'яну будівлю вбиральні під літ.О розміром 1.0х1.0 м площею 1 кв.м і огорожу із бетону довжиною 16,75 м., а також повернути земельну ділянку позивачці в придатному для цільового використання стані. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто судові витрати в сумі 7337 грн.84 коп.

Не погодившись із вказаним рішення суду, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів.

Пункт «г» частини 1 статті 96 ЗК України передбачає, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України).

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 2 грудня 2009 року належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0139 га по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.5).

Згідно з вказаним державним актом земельна ділянка, належна позивачці, від кута Б до кута В довжиною 16,75 м межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 площею 0,0138 га, яку остання використовує на підставі договору оренди з Снігурівською міською радою від 25 січня 2010 року строком до 2059 року. По фасаду земельна ділянка позивачки має розмір 7,90 м, по тильній межі - 9.00 м та по лівій боковій межі - 16,58 м (т.1 а.с.19-21).

Відповідно до актів про встановлення меж земельних ділянок, передачу та прийом межових знаків під охорону та зберігання від 10 грудня 2008 року ніхто з учасників цих дій не заявив жодних заперечень при здійснені вказаної процедури (т.1 а.с.6, 24).

Згідно з актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28 жовтня 2014 року позивачці повторно було закріплено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками (т.1 а.с.7).

З кадастрового плану земельних ділянок, складеного інженером-геодезистом ОСОБА_6, випливає, що ОСОБА_4 використовує 47,34 кв.м земельної ділянки ОСОБА_3, розташувавши на них вбиральню і частину гаражу (т.1 а.с.45-46).

Зазначене підтверджується і довідкою Снігурівської філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації №63 від 20 травня 2015 року (т.1 а.с.89).

Кадастрова (горизонтальна) зйомка земельних ділянок сторін, здійснена Херсонським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру 11 липня 2016 року, також доводить факт використання ОСОБА_4 земельної ділянки ОСОБА_3 (т.1 а.с.159-172).

Відповідно до висновків судової земельно-технічної експертизи №560/561/562 від 30.12.2015 року та додаткової судової земельно-технічної експертизи №704-705 від 20.12.2016 року земельна ділянка ОСОБА_4 має фактичну площу 0,0144 га (по документах - 0,0138 га), земельна ділянка ОСОБА_3 має фактичну площу 0,0087 га (по документах - 0,0139 га). Земельна ділянка ОСОБА_4 має накладання на суміжну земельну ділянку ОСОБА_3 в розмірах: по фасаду (АДРЕСА_1) - 2.40 м, по тильній межі - 3.62 м, площа накладення становить 49.33 м.

На земельній ділянці, що належить ОСОБА_3, розташована частина будівлі гаражу літ.А (розміром 8.10х8.0м відповідно до технічної документації БТІ від 04.09.2012 р., відповідно до вимірів експерта розміром 8.01 х 8.07м), яка належить ОСОБА_4, (орієнтовною шириною 2.37 м, довжиною 8.01 м, орієнтовна площа складає 19.0 кв.м), а також належна ОСОБА_4 кам'яна будівля вбиральні літ.О розміром 1.0х1.0м площею 1 кв.м.

Між земельними ділянками сторін наявна огорожа довжиною 16,03 м, виготовлена з трубчастих металевих стоєк, до яких закріплені дерев'яні рейки, на яких тримаються азбоцементні хвильові листи (шифер б/у).

Для відновлення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 експертом запропоновано привести земельну ділянку у відповідність до технічної документації з землеустрою. Для дотримання вимог ДБН необхідно провести демонтаж частини належного відповідачці гаражу орієнтовною шириною 3.37 м, довжиною 8.01 м, орієнтовною площею 27,0 кв.м, будівлю вбиральні літ.О (т.1 а.с.113-127, т.2 а.с.225-243).

Згідно з довідкою Снігурівської філії Миколаївського МБТІ №30 від 22 лютого 2016 року на земельній ділянці, яка надана ОСОБА_4 у довгострокову оренду, знаходиться гараж та вбиральня, які огороджені залізобетонним забором. Дані споруди зареєстровані за адресою АДРЕСА_2. Відповідачці 03 жовтня 2012 року видано свідоцтво про право власності на вказані будівлі на підставі рішення Снігурівської міської ради Миколаївської області від 26 вересня 2012 року №205 (т.1 а.с.186).

Допитані у судовому засіданні експерт ОСОБА_7, інженер БТІ ОСОБА_8, приватний підприємець ОСОБА_9, яка виготовляла технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, пояснили, що збудовані відповідачкою гараж, вбиральня та огорожа порушують право власності позивачки на землю. Вбиральня повністю знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3, гараж частково, а огорожа огороджує ці об'єкти з усіх боків.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив факт будівництва огорожі на земельній ділянці ОСОБА_4

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку доказам, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, суд допустився помилки при ідентифікації огорожі, яка підлягає демонтажу, зазначивши, що вона є з бетону та має довжину 16.75 м, тоді як висновок експерта та фотозйомки свідчать, що вона виготовлена з трубчастих металевих стоєк, до яких закріплені дерев'яні рейки, на яких тримаються азбоцементні хвильові листи (шифер б/у) та має довжину 16.03 м.

Зазначена помилка підлягає усуненню шляхом зміни рішення в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_3 про демонтування огорожі.

В іншій частині рішення суду зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Твердження відповідачки про те, що суд не мав права розглядати даний спір, оскільки у ньому йде мова щодо меж земельних ділянок, а тому це відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування, колегія суддів вважає безпідставними.

У даному випадку йде мова щодо усунення перешкод у здійсненні права власності, що є компетенцією суду.

Посилання ОСОБА_4 на те, що довідки БТІ є недостовірними, а висновок експерта не узгоджується з матеріалами справи є голослівними, оскільки нею не спростовані.

Що ж стосується доводів відповідачки про порушення позивачкою строку позовної давності, то вони є хибними.

З матеріалів справи вбачається, що закінчення будівництва спірних об'єктів відбулося 20 серпня 2012 року (т.1 а.с.34-35). З позовом до суду позивачка звернулася 26 лютого 2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України.

Посилання відповідачки на неправильність обраного судом способу усунення перешкод у праві користування позивачкою земельною ділянкою не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на жодній нормі законодавства та не підтверджені жодним належним доказом.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_3 про демонтування огорожі змінити.

Зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати огорожу між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 довжиною 16,03 м. з трубчастих металевих стоєк, до яких закріплені дерев'яні рейки, на яких тримаються азбоцементні хвильові листи (шифер б/у).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В.Локтіонова

Судді: С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова