Справа № 359/1576/16-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/165/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 25.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Савченка С.І.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила :

у лютому 2016 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2. був укладений кредитний договір №014/6435/82/66119.

Відповідно до умов даного договору Кредитор надав Позичальнику кредит у сумі 70 000 доларів США на строк до 20 грудня 2017 року, процентна ставка за яким становить 14,00% річних.

Крім того позивач зазначив, що відповідно до п.7.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі, згідно графіком погашення кредиту та інших платежів 20 числа кожного календарного місяця.

Відповідно до п.9.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти) пеню та штрафи відповідно до договору.

Позивач стверджував, що Банк виконав свої зобов'язання за договором у повному обсязі, надавши позичальнику кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Проте, відповідач припинив належним чином виконувати свої грошові зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого за кредитом виникла прострочена заборгованість. 24 листопада 2015 року Позичальнику було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яку виконано не було.

Загальна сума заборгованості станом на 15 січня 2016 року позичальника ОСОБА_2. перед Банком за кредитним договором №014/6435/82/66119 від 20.12.2007 року станом на 15 січня 2016 року становить - 22 336,18 доларів США, що в еквівалентні по курсу НБУ складає - 534 968,78 гривень, яка складається з : заборгованість за кредитом - 20 303,78 доларів США, що еквівалентна 486 291,23 гривень, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 4 390,78 доларів США, що еквівалентна - 105 162,58 гривень; заборгованість за відсотками - 2 032,40 доларів США, еквівалент якої становить - 48 677,55 гривень; у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 1 838,00 доларів США, що еквівалентна - 44 021,52 гривень.

Просило стягнути з ОСОБА_2. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/6435/82/66119 від 20.12.2007, станом на 15.01.2016 в сумі 22 336,18 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 534 968,78 грн.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції порушив права відповідачів на захист, при ухваленні даного рішення, посилаючись на той факт, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не з'явився.

Ухвалюючи рішення про заочний розгляд справи, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не з'явився до суду та про причини неявки не повідомила, але це не відповідає дійсності.

Апелянт, посилається також на те, що договір про надання юридичної допомоги між ОСОБА_4 та ОСОБА_2. було укладено 27.05.2016 року, відповідно одразу, представником була подана заява до суду першої інстанції про відкладення розгляду справи призначеної на 30.05.2016 року, тому представнику потрібен був час для вивчення матеріалів справи.

Крім того, вищезазначена заява була направлена на електронну пошту суду та отримана в той же день, що підтверджується штампом суду на заяві про відкладення розгляду справи.

Апелянт також зазначив, що виписка що мається в матеріалах справи складена 15.01.2015 року, а позивач зобов'язаний надати документ, що підтверджує видачу кредиту, саме в день його отримання, тобто 20.12.2007 року і саме від цієї дати повинні бути належні первинні документи. Також у даній виписці зазначено, що даний кредит надався 21.12.2016 року, що суперечить умовам кредитного договору, тому як відповідно до п.1.1.5 Кредит повинен бути наданий 20.12.2016 року.

Також, апелянт стверджує, що банком не надано до суду першої інстанції договір про відкриття поточного рахунку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2., що є обов'язковим, тому як кредитні кошти зазначені у виписці були перераховані саме на цей рахунок.

Крім того, ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості, суд першої інстанції керувався лише відомостями зазначеними у розрахунку заборгованості Банком, тобто виявив повну довіру до не підтверджених позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» належними доказами цифрами.

Просив рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», після зміни назви - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та ОСОБА_2. було укладено Кредитний договір 014/6435/82/66119 (а. с. 12-18).

Відповідно до п.1.1, підпунктів 1.1.1.,1.1.2,1.1.6,1.2.1,1.3.2. Кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 70 000 доларів США на споживчі цілі на строк до 20 грудня 2017 року, процентна ставка становить - 14,00%, зі сплатою позичальником щомісячного ануїтетного платежу в розмірі - 1 086,87 доларів США із застереженням, що розмір щомісячного ануїтетного платежу змінюється відповідно до умов укладеного договору у випадку часткового дострокового погашення кредиту за коригувань процентної ставки за користування кредитом (а.с.12).

Відповідно до умов п.6.1 Кредитного договору надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до умов п.7.1 Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток №1 до цього Договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

За змістом п.7.2 Кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену в п.1.3.3 цього Договору.

Відповідно до умов п.7.3 Кредитного договору позичальник з метою сплати ануїтетних платежів зобов'язаний вносити грошові кошти на свій поточний рахунок, зазначений в п.1.1.9 цього договору, та/або підтримувати залишок коштів на поточному рахунку в сумі, достатній для сплати чергового ануїтетного платежу в рахунок погашення кредиту та інших платежів в строки, встановлені цим договором.

Відповідно до умов п.п.7.9,7.10 Кредитного договору всі платежі позичальника щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за кредитом повинні здійснюватися у валюті, що відповідає валюті кредиту. Комісії, пені, штрафи за цим Договором розраховуються в валюті кредиту згідно з Додатками до цього Договору. Сплата комісій, пені та штрафів на користь кредитора-резидента України за цим Договором здійснюється позичальником в національній валюті України (для кредитів в іноземній валюті розмір комісії визначається по офіційному курсу Національного банку України не день сплати).

За змістом п.9.1 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору.

Так, відповідно до п.16.3 Кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим Договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно.

Відповідно до умов п.16.7 Кредитного договору до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договорі застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки.

Факт надання кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку НОМЕР_2, що був зазначений в підпункті 1.1.8 п.1.8 Кредитного договору, відповідно до якого 21.12.2007 року позивачем здійснено зарахування 70 000 доларів США в рахунок виплати кредиту ОСОБА_2. (а.с.11).

До позовної заяви додано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 20.12.2007 року №014/6435/82/66119, адресовану відповідачу, в строк до 60 календарних днів з дати цієї вимоги, здійснити дострокове погашення кредиту станом на 17.11.2015, що складає : 3 254,44 доларів США - заборгованість по кредиту; 1 362,95 доларів США - заборгованість по відсоткам; 20 303,78 доларів США - заборгованість по сумі Кредиту; 1 362,95 доларів США - заборгованість по відсотках, а також пені, розмір якої йому повідомлять на відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.23). Вказаний лист отримав чоловік ОСОБА_2 1/12.2015, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.24).

Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №014/6435/82/66119 станом на 20.12.2007 становила 22 336,18 доларів США еквівалент в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить - 534 968,78 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 20 303,78 доларів США, еквівалент в національній валюті по курсу НБУ та дату розрахунку становить - 486 291.23 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 4 390,78 доларів США - 105 162,58 гривень; заборгованість за відсотками - 2 032,40 доларів США - 48 677,55 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 1 838,0 доларів США - 44 021,52 гривень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сумнівів у правильності проведених розрахунків, в частині заборгованості за кредитом, відсотків та пені наданий позивачем документ не викликав. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не було надано та не зазначено джерел їх здобуття.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

За змістом ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Також враховує суд, правові позиції Верховного Суду України, висловлені у справі №6-145цс14 та №6-79цс14, відповідно до яких у силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст.625 ЦК України.

Крім того, судом апеляційної інстанції, перевірено наявність у Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями : банківська ліцензія №10 від 11 жовтня 2006 року та відповідних Дозволів №10-4 від 11.10.2006 та додатку до Дозволу №10-4 від 11 жовтня 2006 (а.с.34-37).

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді