Справа № 136/1610/16-ц Провадження № 22-ц/772/129/2017Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 27Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача Ткача Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2013 року станом 31 серпня 2016 року в сумі 12 997,55 грн., із яких: 276,24 грн. - заборгованість за кредитом, 8 426,19 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 595,12 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 12 лютого 2013 року станом на 31 серпня 2016 року в розмірі 1 384,08 грн., з них: 276,24 грн. - заборгованість за кредитом, 415,80 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також пеня в сумі 692,04 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в вигляді судового збору в сумі 146,74 грн.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить змінити заочне рішення, скасувавши його в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку про стягнення 8 426,19 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 200 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 595,12 грн. штрафу (процентна складова) задовольнити в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Зазначив, що рішення суду в частині зменшення суми відсотків та пені, відмови у стягненні штрафів є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не надав письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 12 лютого 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 300 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а. с. 5, 6-7, 8-31).

Підписавши анкету-заяву від 12 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_3 погодився на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зазначив, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Свої зобов'язання перед позичальником банк виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а. с. 50-52).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, проценти за користування ним, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання обов'язків за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), виплатити винагороди банку.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконував свої зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з чим допустив заборгованість, яка згідно розрахунку банку станом на 31 серпня 2016 року склала 12 997,55 грн., з яких: 276,24 грн. - заборгованість за кредитом; 8 426,19 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 3 200 грн. - пеня; 1 095,12 грн. - штрафи (а. с. 4).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 276,24 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з цим із розрахунку заборгованості за договором (а. с. 4) вбачається, що процентна ставка за користування кредитом змінена банком в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг (п. 1.1.3.2.3.), а саме: з 1 вересня 2014 року - до 34,8%, а з 1 квітня 2015 року - до 43,20%. Проте в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом.

Враховуючи норми ст. 651 та ст. 1056-1 ЦК України, положення договору щодо збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки на підставі п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг є нікчемними, в зв'язку з чим при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід враховувати діючу на момент укладення договору процентну ставку в розмірі 30% річних.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь банку процентів за користування кредитом в розмірі 30% річних за період з 13 березня 2013 року по 31 серпня 2016 року в сумі 415,80 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).

Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобов'язання, передбачені п.2.1.1.12.6.1., 2.1.1.12.8.1. Умов і Правил клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, пеня та штраф є одним видом цивільно- правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - за прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором буде подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

З огляду на зазначене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача лише пені, нарахованої за прострочення сплати грошових зобов'язань, та про відмову у стягненні з відповідача штрафу.

Вірним є висновок суду першої інстанції про зменшення розміру заявленої до стягнення пені 3 200 грн. до суми розміру збитків 692,04 грн., яка складається із: 276,24 грн. - заборгованість за кредитом та 415,80 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 551 ЦК України, оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже, є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та правильних висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська