У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за скаргою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу від 04 жовтня 2016 року (провадження №49808623). В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що на виконанні останнього перебувало виконавче провадження № 49808623 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 04 лютого 2015 року по справі № 201/10824/14-ц щодо солідарного стягнення з ТОВ «Подільські цукроварні», ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» суми боргу в розмірі 26 842 136,18 грн. Проте, не дивлячись на те, що в провадженні апеляційного суду м. Києва перебувала апеляційна скарга ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» на ухвалу суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспорту, державним виконавцем Нещадимом І.С. 04 жовтня 2016 року була винесена постанова про повернення вказаного виконавчого документа стягувачу, оскільки вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника або коштів, на які може бути звернуте стягнення, виявились безрезультатними.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючи на її безпідставність та необґрунтованість.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином.

Вислухавши осіб, які приймали участь в судовому засіданні, дослідивши та перевіривши матеріали скарги, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 15 січня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 49808623 з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 04 лютого 2015 року по цивільній справі № 201/10824/14-ц щодо солідарного стягнення з ТОВ «Подільські цукроварні», ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» суми боргу в розмірі 26 842 136,18 грн. Боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_3 /а. с. 6/.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 04 жовтня 2016 року стягувачу за виконавчим провадженням №49808623 ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» був повернутий зазначений виконавчий лист на підставі п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: у звязку з тим, що вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника або коштів, на які може бути звернуте стягнення, виявились безрезультатними /а. с. 7/.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року за апеляційною скаргою ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» була скасована ухвала Печерського районного суду м.Києва від 02 липня 2016 року про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспорту; дане подання було задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України /а. с. 9-11/.

Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Законну, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), керуючись якою державний виконавець повернув банку виконавчий лист, визначено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий лист був повернутий стягувачу за виконавчим провадженням на підставі правової норми, яка не передбачає умови та порядок повернення виконавчих документів, а також приймаючи до уваги, що представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, а саме: не виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, вжиття заходів щодо розшуку цього майна, не можливості зясування місця знаходження боржника суд приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги, у звязку з чим вважає за можливе скаргу задовольнити скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу від 04 жовтня 2016 року (провадження №49808623)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу від 04 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.О. Демидова