АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Скакун К.В.

за участю: представника ТОВ ,,Дьолер Буковина" - Мороза О.О.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дьолер Буковина", треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення боргу, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дьолер Буковина" на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дьолер Буковина" ( далі - ТОВ ,,Дьолер Буковина) про стягнення боргу.

Вказувала на те, що 1 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого вона отримала право вимоги за договорами, укладеними між ОСОБА_5 та ТОВ ,,Букофрукт", правонаступником якого є ТОВ ,,Дьолер Буковина", а саме: за договорами про надання фінансової безпроцентної допомоги № 6 від 30 жовтня 2013 року, № 8 від 2 листопада 2012 року, № 13 від 24 грудня 2012 року та додатковими угодами від 2 вересня 2013 року.

Крім того, 1 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким вона отримала право вимоги за договорами, укладеними між ОСОБА_4 та ТОВ ,,Букофрукт", правонаступником якого є ТОВ ,,Дьолер Буковина", а саме: за договорами про

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

№22ц-68/17 головуючий у І-й інстанції Мізюк В.М.

категорія:19/27 суддя-доповідач: Міцней В.Ф

надання фінансової безпроцентної допомоги № 5 від 30 жовтня 2012 року, № 9 від 5 листопада 2012 року, № 12 від 24 грудня 2012 року та додатковими угодами від 2 вересня 2013 року.

Внаслідок невиконання відповідачем умов вказаних договорів утворилась заборгованість в розмірі 1150000 грн, з яких: 140000 грн - заборгованість за договором № 6 від 30 жовтня 2012 року, 250000 грн - заборгованість за договором № 8 від 2 листопада 2012 року, 180000 грн - заборгованість за договором № 13 від 24 грудня 2012 року, 140000 грн - заборгованість за договором № 5 від 30 жовтня 2012 року, 200000 грн - заборгованість за договором № 9 від 5 листопада 2012 року, 240000 грн - заборгованість за договором № 12 від 24 грудня 2012 року.

Додатковими угодами від 2 вересня 2013 року передбачено застосування 50 % штрафу за невиконання умов договорів про надання фінансової безпроцентної допомоги, загальний розмір якого становить 575000 грн, з яких: 70000 грн - штраф за договором № 6 від 30 жовтня 2012 року, 125000 грн - за договором № 8 від 2 листопада 2012 року, 90000 грн - за договором № 13 від 24 грудня 2012 року, 70000 грн - за договором № 5 від 30 жовтня 2012 року, 100000 грн - за договором № 9 від 5 листопада 2012 року, 120000 грн - за договором № 12 від 24 грудня 2012 року.

Також вважала, що відповідач у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання щодо повернення коштів зобов'язаний повернути борг з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Посилаючись на ці обставини, просила суд стягнути з відповідача борг в загальній сумі 2833826 грн 81 коп, з яких: 1150000 грн - основна сума боргу, 575000 грн - штраф за невиконання умов договорів про надання фінансової безпроцентної допомоги, 1021603 грн 32 коп - інфляційні втрати, 87223 грн 49 коп - три проценти річних.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2016 року позов задоволено: стягнуто з ТОВ ,,Дьолер Буковина" на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 2833826 грн 81 коп, з яких: 1150000 грн - основна сума боргу; 575000 грн - штраф, 1021603 грн 32 коп - інфляційні втрати, 87223 грн 49 коп - три проценти річних.

В апеляційній скарзі ТОВ ,,Дьолер Буковина" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ТОВ ,,Букофрукт", правонаступником якого є ТОВ ,,Дьолер Буковина", було укладено договори про надання фінансової безпроцентної допомоги, відповідно до умов яких 30 жовтня 2012 року ОСОБА_4 надав ТОВ ,,Букофрукт" на безпроцентній основі позику в розмірі 200000 грн, 5 листопада 2012 року - 200000 грн, 24 грудня 2012 року - 240000 грн. Строк повернення позики за цими договорами становить 12 календарних місяців (а.с.18,20,22).

2 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ ,,Букофрукт" було укладено додаткові угоди №1 до вищевказаних договорів, якими встановлено сплату штрафу в розмірі 50 % від суми позики у разі невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за цими договорами, інфляційних та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання (а.с.19, 21, 23).

Факт надання ОСОБА_4 позики ТОВ ,,Букофрукт" підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів № 132 від 1 листопада 2012 року, № 137 від 5 листопада 2012 року, № 145 від 26 грудня 2012 року (а.с.24).

Аналогічні договори про надання фінансової безпроцентної допомоги були укладені між ОСОБА_5 та ТОВ „Букофрукт", а саме: 30 жовтня 2012 року було укладено договір № 6, за яким ОСОБА_5 надала товариству позику в сумі 200000 грн, 2 листопада 2012 року - договір № 8 про надання позики в розмірі 250000 грн, 24 грудня 2012 року - договір №13про надання позики у розмірі 180000 грн. Строк повернення позики за цими договорами становить 12 календарних місяців (а.с.26, 28, 30).

Крім того, 2 вересня 2013 року між ОСОБА_5 та ТОВ ,,Букофрукт" було укладено додаткові угоди №1 до вказаних договорів, якими встановлено сплату штрафу в розмірі 50 % від суми позики у разі невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за цими договорами, інфляційних та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання (а.с.27, 29, 31).

Факт надання ОСОБА_5 позики ТОВ ,,Букофрукт" підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів № 133 від 1 листопада 2012 року, № 136 від 2 листопада 2012 року, № 138 від 5 листопада 2012 року, № 144 від 26 грудня 2012 року (а.с.32).

Отже, загальний розмір позики за вказаними договорами становить 1270000 грн, з яких, як встановлено судом, повернуто кредиторам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 120000 грн.

1 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ОСОБА_2 набула право вимоги, належного ОСОБА_4 на підставі договорів про надання фінансової безпроцентної допомоги № 5 від 30 жовтня 2012 року, №9 від 5 листопада 2012 року, №12 від 24 грудня 2012 року, та додаткових угод до цих договорів (а.с.17).

В той же день аналогічний договір був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідно до умов якого ОСОБА_2 набула права вимоги, належного ОСОБА_5 на підставі договорів про надання фінансової безпроцентної допомоги № 6 від 30 жовтня 2012 року, № 8 від 2 листопада 2012 року, № 13 від 24 грудня 2012 року та додаткових угод до цих договорів (а.с.25).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Оскільки позичальник не виконав зобов'язання щодо повернення у встановлений договорами про надання фінансової безпроцентної допомоги строк позики, то кредитор на підставі ст.1049 ЦК України має право вимагати повернення суми позики.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене ОСОБА_2 набула право вимоги до ТОВ ,,Дьолер Буковина" за вищевказаними договорами про стягнення боргу в розмірі 1150000 грн (1270000 - 120000 = 1150000).

Крім того, за змістом 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Виходячи з умов додаткових угод від 2 вересня 2013 року, відповідач зобов'язаний сплатити позивачці штраф в розмірі 50 % від суми позики у разі невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе зобов'язань за договорами про надання фінансової безпроцентної допомоги, який становить 575000 грн (1150000 х 50% : 100% = 575000).

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За правилами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ТОВ ,,Дьолер Буковина" на користь ОСОБА_2 боргу за договорами позики в розмірі 1150000 грн, штрафу в розмірі 575000 грн, інфляційних втрат в розмірі 1021603 грн 32 коп та трьох процентів річних в сумі 87223 грн 49 коп.

Необгрунтованими є доводи апелянта про те, що договори про відступлення права вимоги були укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а також між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 після подання кредиторами заяв про прощення боргу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак апелянтом не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Крім того, з нотаріально посвідчених заяв третіх осіб ОСОБА_4 і ОСОБА_5, адресованих суду, вбачається, що договори про відступлення права вимоги були укладені ними з позивачкою саме 1 жовтня 2013 року (а.с.44, 45).

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 підтвердила вказану обставину та пояснила, що заяви про прощення боргу ОСОБА_5 не підписувала і не подавала відповідачу.

Безпідставним є також посилання апелянта на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, тому суд повинен був застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розмір штрафу, нарахованого відповідно до додаткових угод від 2 вересня 2013 року, становить 575000 грн, а розмір збитків становить 1150000 грн.

Передбачені ст.625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних, на які посилається апелянт, не відносяться до неустойки

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі повно з'ясованих обставин справи, із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дьолер Буковина" відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: