Справа № 487/6254/16-ц
Провадження № 2/487/512/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11.01.2017 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі - ІГНАТЬЄВІ А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом Заводського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року Заводський районний центр зайнятості (далі Заводський ЦРЗ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю. Свої вимоги мотивували тим, що 19.05.2015 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю, яку відповідач отримував до 15.09.2015 року. Проте при проведенні зустрічної звірки з Пенсійним фондом України було встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в Заводському ЦРЗ у якості безробітного отримав дохід у вигляді заробітної плати від Публічного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи». З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 безпідставно отриману допомогу по безробіттю в період незаконного перебування на обліку в якості безробітного у сумі 7244,29 гривень.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволені з посиланням на обставини, викладені у позові; надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.

Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 19.05.2015 року звернувся до Заводського РЦЗ з заявою про надання статусу безробітного з виплатною допомоги по безробіттю. При цьому відповідача було повідомлено, що він зобовязується своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Також він був попереджений про відповідальність за несвоєчасне або недостовірне подання ним відомостей про обставини, що впливають на умови виплати йому матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, в тому числі про те, що якщо він під час перебування на обліку Заводського РЦЗ приховає факти належності до зайнятого населення або своєчасно не подасть відомості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, то з нього буде стягнута вся виплачена йому сума допомоги по безробіттю або матеріальна допомога в період професійного навчання з моменту виникнення цих обставин.

19.05.2015 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного у Заводському РЦЗ з призначенням допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 2,4 ст. 22, п.2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

23.06.2015 року між Заводським РЦЗ та ОСОБА_1 було укладено договір за №00002, згідно якого останнього направлено на навчання за навчальною програмою «Бізнес планування для організації підприємницької діяльності» до Чорноморського державного університету імені ОСОБА_2. По закінченню навчання відповідачу було видано посвідчення про підвищення кваліфікації встановленого зразка серії ППК №1507011.

10.09.2015 року відповідач звернувся з заявою про надання допомоги по безробіттю одноразово та бізнес-план до Заводського РЦЗ з метою отримання одноразової виплати допомоги для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно витягу з наказу №29 від 14.09.2015 року комісія з питань одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності прийняла рішення щодо надання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю одноразово.

З 16.09.2016 року було припинено реєстрацію відповідача у звязку з реєстрацією в Єдиному державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як фізична особа-підприємець ОСОБА_1

Заводським районним центром зайнятості міста Миколаєва проведено розслідування страхового випадку та складено акт від 08.12.2015 року, яким встановлено, що відповідач у період перебування на обліку та отримання матеріального забезпечення від Заводського РЦЗ працював в Публічному акціонерному товаристві «Індустріальні та дистрибуційні системи» районним координатором з продажів з 19.08.2015 року (витяг з наказу №080-ІІ від 19.08.2015 року).

Відповідно до розрахункової довідки від 08.12.2015 року, відповідачу виплачено допомогу по безробіттю за період з 19.08.2015 року по 15.09.2015 року у сумі 1230,84 гривень та одноразову допомогу по безробіттю для зайняття підприємницької діяльністю у сумі 6013,45 гривень, що разом становить 7244,29 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст.6, ч. 1 ст. 7, ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку).

Виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачем заяви про надання статусу безробітної здійснювалася центром зайнятості після звернення до центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198та чинним на той час «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307.

Згідно п. 4 ч. 2, ч. 3ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п. 1 п. 37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року №613 реєстрація безробітного та виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів (зокрема документів, що містять неправдиві відомості).

Разом з тим згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

10.12.2015 року за вихідним №06-2136/14 Заводським ЦРЗ на адресу ОСОБА_1 була направлена претензія, відповідно до якої відповідачу було запропоновано сплатити безпідставно отримані ним кошти в розмірі 7244,29 гривень.

Відповідач був належним чином повідомлений про утворення переплати державних коштів; про суму, яку потрібно повернути, та термін повернення. Однак кошти на рахунок Заводського ЦРЗ до цього часу не надходили.

Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобовязань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вказане відповідає постанові Верховного Суду України №6-88цс13 від 02.10.2013 року.

З огляду на викладене оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, у звязку із набуттям відповідачем коштів без достатньої правової підстави, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Заводського РЦЗ до відповідача про стягнення суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у сумі 1378 гривень 00 копійок

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 1212 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Заводського районного центру зайнятості -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Заводського районного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 7244 (сім тисяч двісті сорок чотири) гривні 29 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Заводського районного центру зайнятості судовий збір сумі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок у дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА