Справа № 182/30/17
Провадження № 4-с/0182/2/2017
У Х В А Л А

Іменем України

22.03.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна, субєкт оскарження державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на постанову державного виконавця від 07.10.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ПАТ „СК „Країна звернувся до суду зі скаргою на дії державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

На підтвердження своїх вимог скаржник посилається на те, що в Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30.09.2016 року було направлено виконавчий документ № 2-5580/2011, виданий 29.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „СК „Країна 10 960,74 грн., з заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження та завіреною копією довіреності, згідно вимог п.1 ч.1 ст.19 та ч.1 ст.25 ЗУ „Про виконавче провадження, який був чинний на дату відправки. Згідно відстеження поштових відправлень Укрпошти, 03.10.2016 року виконавчий документ вручено за довіреністю адресату. 07.10.2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в звязку з несплатою стягувачем авансового внеску, керуючись нормами ЗУ „Про виконавче провадження, який набрав чинності 05.10.2016 року і, згідно якого, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додав квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню. Постанова від 07.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання надійшла на адресу стягувача 26.12.2016 року. Статтею ч.2 ст.19, ст.55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; кожному гарантовано право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб. Постанова від 07.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесена безпідставно, не відповідає нормам Закону України „Про виконавче провадження, є перешкодою для подальшого виконання рішення суду та підлягає скасуванню. При винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому документу № 2-5580/2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „СК „Країна 10 960,74 грн., державним виконавцем було порушено чинні на даний час норми ч.4 ст.4 , ч.1, 5 ст.26, ч.1 ст.28 ЗУ „Про виконавче провадження та п.1 ч.1 ст.19 ЗУ „Про виконавче провадження, який втратив чинність 05.10.2016 року, не розпочато примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача, не винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, порушено триденний строк винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, порушено строк надсилання постанови (постанова надсилається не пізніше наступного робочого після винесення), постанову надіслано через два місяці і 14 днів після винесення. Також, порушено ст.19 та ст.58 Конституції України (безпідставно не прийнято виконавчий лист для примусового виконання рішення суду та застосовано при поверненні виконавчого листа норму закону, який не був чинний при пред'явленні виконавчого листа до виконання стягувачем, чим порушено принцип незворотності законів та інших нормативно-правових актів в часі. При надсиланні виконавчого листа на виконання стягувачем було дотримано вимог ЗУ „Про виконавче провадження, який був чинний на дату відправки (30.09.2016 року), згідно якого не було необхідності додавати до заяви про відкриття квитанцію про сплату авансового внеску стягувачем і не було внесено авансовий внесок на депозитний рахунок відділу. Повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання в зв'язку з несплатою стягувачем авансового внеску, державний виконавець керувався ЗУ „Про виконавче провадження, який на дату відправки виконавчого документа на виконання до відділу не набрав чинності і вимоги про сплату авансового внеску стягувачем при пред'явленні на виконання на дату відправки не було, про що необхідно було б пересвідчитись, перевіривши дату відправки, згідно поштового конверту. Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. 07.10.2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на четвертий день після отримання 03.10.2016 року відділом виконавчого листа та направлена стягувачу 21.12.2016 року, через два місяці і 18 днів після отримання відділом виконавчого документа. Згідно ч.4 ст.4 ЗУ „Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом робочих днів з дня його предявлення. Повернувши виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, на даний час стягувач повинен сплатити авансовий внесок при пред'явленні виконавчого листа до виконання, виконавчий документ було направлено до вступу в дію нового закону. Незаконні дії державного виконавця зобов'язують стягувача сплатити авансовий внесок при повторному пред'явленні виконавчого документа. На даний час ПАТ „СК „Країна позбавлена права на виконання рішення суду боржника, який самостійно не виконує його, а примусове виконання не здійснюється в зв'язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Згідно ст.14, ст.26 Цивільно-процесуального кодексу України та ст.124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових с громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, межами; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України, особа яка бере участь у справі має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Щодо порушення законодавчих норм державним виконавцем по даному рішенню додатково повідомляє, що до відділу повторно була направлена заява про відкриття виконавчого проваджені 30.09.2016 року з проханням зробити запит чи отримував боржник закордонний паспорт та зробити подання до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України; зробити подання до органів внутрішніх справ про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за приховування автотранспорту, зробити запит в ДАІ щодо розшуку авто боржника. В Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області була направлена заява від 06.10.2016 року з проханням зобов'язати державного виконавця зробити повторно подання до органів внутрішніх справ України про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, керуючись ст.382 та ст.388 Кримінального кодексу України за умисне невиконання рішення, в тому числі приховування автотранспорту, зробити подання до суду про тимчасову заборону боржника за межі території України, зробити подання до суду про розшук боржника. Згідно письмової відповіді від 28.10.2016 року, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчий лист перебував на виконанні з 22.05.2015 року по 25.07.2016 року. Державним виконавцем не відкрито виконавче провадження станом на 28.10.2016 року, хоча виконавчий документ отримано відділом 03.10.2016 року, виконавчі дії згідно його заяви та ЗУ „Про виконавче провадження не проведено, виконавчий документ не перебуває на виконанні у відділі. Дана відповідь підтверджує, що постанова від 07.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена після 28.10.2016 року, точніше вважає, що після направлення ним заяви від 11.11.2016 року до Міністерства юстиції України щодо порушених державним виконавцем законодавчих норм з проханням провести виконавчі дії, тому її і не було в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень на час надання відповіді від 28.10.2016 року Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області і в відповіді взагалі не зазначено, що виконавчий лист надійшов до відділу, але був 07.10.2016 року повернутий стягувачу. По попередньому виконавчому провадженні оголошене в розшук авто було затримано працівниками ДАІ, державним виконавцем було 09.12.2014 року описано авто і не зрозуміло чому знову віддано боржнику на зберігання, а не залишено на штрафмайданчику, після приховування боржником авто. Лише через півроку після його заяв від 27.06.2015 року до відділу, заяви від 01.04.2015 року та від 30.08.2016 року до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, 22.05.2015 року направлена вимога боржнику надати описане авто, яке було передано йому на зберігання для огляду та експертної оцінки. Вимога була проігнорована боржником. Через сім місяців після опису авто, 05.06.2015 року, повторно винесена постанова про розшук авто та про зупинення виконавчого провадження, державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів щодо порушення кримінального провадження відносно боржника за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.388 Кримінального кодексу України, виконавчий документ повернуто стягувачу 25.07.2016 року на підставі перебування авто в розшуку більше року. Два роки пройшло з моменту затримання авто боржника працівниками ДАІ, його опису державним виконавцем та знову поверненням затриманого авто боржнику. Реалізація авто не проведена, рішення суду не виконується боржником чотири з половиною роки. 21.12.2016 року йому подзвонив чоловік о 17.55 годині (в даний час виконавчий документ з постановою про повернення на сайті Укрпошти значився як відправлений відділом, а саме прийнятий поштою для відправки), представився державним виконавцем, який нещодавно працює, сказав, що при відкритті виконавчого провадження він не звернув уваги, що стягувачем не авансовано витрати виконавчого провадження при пред'явленні виконавчого документа, натякнув, що зробив для нього виключення і не повернув виконавчий документ, а відкрив виконавче провадження, попросив відкликати заяву від 11.11.2016 року до Міністерства юстиції України, сказав, що почне працювати по рішенню суду після відклику. Він нагадав державному виконавцю, що при надсиланні виконавчого листа на виконання стягувачем було дотримано вимог ЗУ „Про виконавче провадження, який був чинний на дату відправки. Державний виконавець повідомив, що, якщо не буде відзиву на заяву, не буде і роботи по виконавчому провадженню. 22.12.2016 року йому подзвонила жінка (ОСОБА_3), представилась державним виконавцем, сказала, що її попросили поговорити з ним і просила зробити відзив на заяву. Крім того, повідомила, що виконавчий документ повернутий в зв'язку з не авансуванням витрат, але на даний час не відправлений і якщо він зробить відзив, виконавче провадження буде відкрито та буде проводитись робота по ньому без авансування витрат. Він повідомив, що по даному виконавчому провадженню, в зв'язку зі службовою недбалістю державного виконавця, який вів виконавче провадження, він зробить відзив лише тоді, коли буде відібрано авто у боржника. ОСОБА_3 сказала, що тоді виконавчий документ буде повернутий стягувачу і працювати по рішенню суду відділ не буде. Про розмови з державними виконавцями відділу було письмово повідомлено Міністерство юстиції України. За таких підстав звернувся до суду і просить розглядати дану справу у всіх судових засіданнях без присутності представника заявника на підставі наявних доказів та матеріалів; визнати неправомірною і незаконною постанову від 07.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесену по виконавчому документу № 2- 5580/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „СК „Країна 10 960,74 грн. та скасувати її, керуючись ст.41 ЗУ „Про виконавче провадження; зобов'язати державного виконавця усунути порушення, поновити порушені права стягувача, скасувати постанову від 07.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та відновити постановою виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення; зобов'язати начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, скасувати постанову від 07.10.2016 року повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов"язати державного виконавця відкрити виконавче виконавче провадження; судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покласти на державного виконавця Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровського територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В судове засідання заявник не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, вимоги підтримав в повному обсязі і просив задовольнити.

Субєкт оскарження в судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримав особисто. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень або будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у свою відсутність суду не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч.2 ст.19, ст.55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; кожному гарантовано право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Відповідно до п.12. Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.04.2014 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах (далі - Постанова ВССУ № 6 від 07.04.2014 року), скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч.2 ст.384 ЦПК України), незалежно від місця виконання судового рішення.

Згідно п.16. Постанови ВССУ № 6 від 07.04.2014 року і вимог ст.385 ЦПК України, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як встановлено в судовому засіданні, в Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30.09.2016 року було направлено виконавчий документ № 2-5580/2011, виданий 29.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „СК „Країна 10 960,74 грн., з заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження та завіреною копією довіреності (а.с.4-5), який був чинний на дату відправки. 07.10.2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в звязку з несплатою стягувачем авансового внеску (а.с.7). Постанова від 07.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання надійшла на адресу стягувача 26.12.2016 року (а.с.7).

Відповідно до ст.25 Закону України „Про виконавче провадження (який був чинним на момент надсилання заявником на адресу субєкта оскарження виконавчого документу № 2-5580/2011, виданого 29.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „СК „Країна 10 960,74 грн.), державний виконавець зобовязаний був прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем Левченко Р.С. норми вищевказаного закону було грубо порушено і 07.10.2016 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Дане повідомлення надіслано скаржнику лише через два місяці і 14 днів після винесення (а.с.7). Повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання в зв'язку з несплатою стягувачем авансового внеску, державний виконавець керувався ЗУ „Про виконавче провадження, який на дату відправки виконавчого документа на виконання до ВДВС ще не набрав чинності.

За таких обставин суд вважає, що скарга ПАТ „СК „Країна обґрунтована та підлягає задоволенню частково.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись ст.383 - 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову від 07.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесену по виконавчому документу № 2- 5580/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „СК „Країна 10 960,74 грн.

Зобов'язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2- 5580/2011 від 29.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „СК „Країна 10 960,74 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної заяви з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_4