АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.,

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участю представника позивача Ціко Ю.В.,

представника відповідача адвоката Марченко Г.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР» в особі представника Білонучкіної Тетяни Петрівни, ОСОБА_5,

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шалигинське» до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року до суду з вищевказаним позовом звернулося ТОВ «Шалигинське», в якому просило суд стягнути з ТОВ «Амарант» та ОСОБА_5 солідарно на користь ТОВ «Шалигинське» заборгованість у розмірі 1 880 827, 17 грн., пеню в розмірі 163 396,69 грн. та штраф у розмірі 470 209,29 грн., а всього 2 514 435, 15 грн. В обґрунтування вимог позивач вказував, що 25 листопада 2013 року між ним і ТОВ «Амарант» було укладено договір поставки № 251101 і додаткова угода № 1 від 14 березня 2014 року, згідно яких ТОВ «Шалигинське» зобов'язувалося до 10 грудня 2013 року передати ТОВ «Амарант» соняшник врожаю 2013 року у кількості 354, 572 тонн за базовою ціною 3500 грн. за одну тонну, орієнтовною вартістю 1 241 002 грн., а ТОВ «Амарант» зобов'язувалось провести оплату товару у строк до 02 квітня 2014 року.

Позивач вказував, що зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, однак ТОВ «Амарант» не виконало своє зобов'язання щодо оплати отриманого товару, в зв'язку з чим між сторонами 03 квітня 2014 року було укладено договір поставки № 251101 у новій редакції, в якому сторони переглянули умови формування ціни в залежності від коливань курсових різниць та продовжили строк оплати. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним Договором між ТОВ «Шалигинське» і ОСОБА_5 в той же день було укладено договір поруки, згідно якого поручитель ОСОБА_5 зобов'язувався відповідати перед ТОВ «Шалигинське» за виконання ТОВ «Амарант» зобов'язання за договором поставки. Позивач зазначив, що відповідачі не виконали зобов'язання за укладеними договорами, що змусило його звертатися до суду за захистом власних прав і інтересів.

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій визначив єдиним відповідачем за його позовною заявою поручителя ОСОБА_5. Крім того, позивач конкретизував обсяг позовних вимог, зазначивши, що у зв'язку з визнанням ТОВ «Амарант» боргу у сумі 1 241 002 грн., з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Шалигинське» підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 1 241 002 грн., а також індекс інфляції у розмірі 705 633,74 грн., пеня у розмірі 310 250,50 грн., а разом - 2 670 462,90 грн., однак, з метою узгодження розрахунку заборгованості з початковою ціною позову, просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Шалигинське» заборгованість у загальному розмірі 2 514 435,15 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2016 року позов ТОВ «Шалигінське» до ОСОБА_5 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Шалигинське» заборгованість у розмірі 1 242 002 грн., індекс інфляції у розмірі 549 605 грн. 99 коп., пеню 206 788 грн. 33 коп., а всього 1 998 396 грн. 32 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Шалигинське» судовий збір у розмірі 2 827 грн.

З зазначенням рішенням суду першої інстанції не погодилась третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Луксор-УТР», оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі представник ТОВ «Луксор-УТР», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Шалигинське» відмовити в повному обсязі. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було з'ясовано чи відбувся факт поставки зерна та наявність заборгованості основного боржника перед кредитором за договором поставки, оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази передачі позивачем товару покупцю. Крім того, вказує на обставини, які, на його думку, свідчать про нікчемність спірних договорів.

Також, з рішенням місцевого суду не погодився відповідач ОСОБА_5, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі представник відповідача - Марченко Г.І., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення суду обставинам справи. Зазначила, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази поставки товару покупцю та оформлення на ім'я ТОВ «Амарант» складських документів на товар. Також вказує на відсутність доказів на підтвердження наявності заборгованості основного боржника ТОВ «Амарант» перед кредитором, а також наявність підстав для припинення поруки, оскільки вимога до ОСОБА_5 була пред'явлена після закінчення строку, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що скарги слід відхилити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2013 року між ТОВ «Шалигинське», в особі директора Козлова Миколи Володимировича, який діяв на підставі Статуту, іменоване надалі «Постачальник», з однієї сторони, та ТОВ «Амарант», що є платником податку на прибуток на загальних умовах, в особі генерального директора ОСОБА_5, який діяв на підставі Статуту, іменоване надалі «Покупець», з іншої сторони, укладено договір № 251101 поставки (т.1 а.с. 45-47).

Згідно пункту 1.1 договору, Постачальник зобов'язувався передати Покупцю соняшник, врожаю 2013 року в кількості та за ціною відповідно до умов даного договору, а покупець зобов'язувався прийняти й оплатити зазначений товар.

Відповідно до пункту 3.3. договору, товар повинен бути поставлений у якості й кількості відповідно до умов даного договору за адресою, зазначеною в п. 3.1. даного договору, у строк до 10 грудня 2013 року.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що на момент укладення даного договору орієнтовна ціна за одну тону товару складає 3000 грн., в т.ч. ПДВ 20% 500 грн. На момент укладання даного договору орієнтовна загальна вартість товару за даним договором складає 1 500 000 грн., в т.ч. ПДВ 20% 250 000 грн. (п. 4.2.). Покупець проводить оплату за поставлений товар в термін до 01 квітня 2014 року.

Згідно п. 4.4.1. договору, остаточна вартість товару за договором фіксується сторонами в додатковій угоді, яка є невід'ємною частиною договору та оплачується Покупцем до 01 квітня 2014 року.

14 березня 2014 року між ТОВ «Шалигинське», в особі директора Козлова Миколи Володимировича, який діє на підставі Статуту, іменоване надалі «Постачальник», з однієї сторони, та ТОВ «Амарант», в особі генерального директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, іменоване надалі «Покупець», з іншої сторони, укладено додаткову угоду № 1 до договору № 251101 від 25 листопада 2013 року, в якій сторони узгодили фіксацію середньо-ринкової ціни 3 920 грн. за одну метричну тону з ПДВ на товар-соняшник врожаю 2013 року. Сторони дійшли згоди, що 354,572 тонн товару постачальник поставляє за ціною 3 500 грн. за тонну з ПДВ, загальна вартість товару складає 1 241 002 грн. Покупець проводить оплату за поставлений товар в термін до 02 квітня 2014 року (п. 1., 2., 3., 4.).

03 квітня 2014 року між ТОВ «Шалигинське», в особі директора Козлова Миколи Володимировича, який діє на підставі Статуту, іменоване надалі «Постачальник», з однієї сторони, та ТОВ «Амарант», в особі генерального директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, іменоване надалі «Покупець», з іншої сторони, укладено договір поставки № 251101 в новій редакції (т. 1 а.с. 49-50).

Відповідно до пункту 1.1. договору, Постачальник зобов'язується передати Покупцю соняшник врожаю 2013 року, в кількості та за ціною відповідно до умов даного договору, а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити зазначений товар.

Згідно пункту 3.3. договору, товар повинен бути поставлений у якості й кількості відповідно до умов даного договору за адресою, зазначеною в п. 3.1. даного договору, у строк до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до пункту 4.1. договору встановлено, що на момент укладення даного договору базова ціна товару складає 3500 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 583 грн. 33 коп.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що на момент укладення договору в редакції від 25 листопада 2013 року та додаткової угоди № 1 від 14.03.2014 року орієнтовна загальна вартість товару складала 1 241 002 грн., в т.ч. ПДВ 20% 206 833 грн. 66 коп.

03 квітня 2014 року між ОСОБА_5, надалі іменований «Поручитель» та ТОВ «Амарант», в особі генерального директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, надалі іменоване «Боржник», з другої сторони, а також ТОВ «Шалигинське», в особі директора Козлова Миколи Володимировича, який діє на підставі Статуту, надалі іменоване «Кредитор», з третьої сторони, укладено договір поруки (на забезпечення виконання зобов'язання Боржника за договором № 251101 поставки від 25 листопада 2013 року та нової редакції від 03 квітня 2014 року) (т. 1 а.с. 109-110).

16 липня 2014 року ТОВ «Шалигинське» направило на адресу ТОВ «Амарант» і поручителя ОСОБА_5 вимогу з вих. № 16-1/07/14 про оплату не пізніше 18 липня 2014 року заборгованості за договором поставки, яка складає 924 732,77 грн. Зазначене підтверджується описом поштового відправлення (т. 1 а.с. 95-99). Згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ТОВ «Амарант» отримав вимогу 21 липня 2014 року (т. 1 а.с. 101).

16 вересня 2014 року ТОВ «Шалигинське» направило на адресу ТОВ «Амарант» і поручителя ОСОБА_5 вимогу з вих. № 16-1/09/14 про оплату не пізніше 18 вересня 2014 року заборгованості за договором поставки, яка складає 1 880 827,17 грн. Зазначене підтверджується копією квитанції Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (т. 1 а.с. 104-108).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт невиконання боржником ТОВ «Амарант» і поручителем ОСОБА_5 зобов'язань за договором поставки, а тому з відповідача підлягає стягненню сума уточненої позивачем заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 527 ЦК України установлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно пунктів 3.3, 3.4. Договору поруки від 03 квітня 2014 року, у випадку невиконання (неналежного виконання) основного зобов'язання поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому кредитор має право вимагати від поручителя виконання як основного зобов'язання, так і зобов'язання зі сплати штрафних санкцій.

Поручитель зобов'язується виконати свої зобов'язання відповідно до договору поруки не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. Вимоги щодо виконання зобов'язання надсилаються поручителем рекомендованим листом на адресу, яка вказана в договорі поруки.

Отже, проаналізувавши наведені положення закону і умови договору поруки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт невиконання боржником зобов'язань за договором поставки, уповноважив кредитора ТОВ «Шалигинське» звернутися до ОСОБА_5, як поручителя за належне виконання ТОВ «Амарант» умов договору поставки, з вимогою про стягнення заборгованості. Крім того, колегія суддів зауважує, що кредитор виконав обов'язок по досудовому зверненню до поручителя з відповідною вимогою, яка мала бути виконана остатнім у десятиденний термін, однак виконана не була, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення коштів.

Судова колегія критично ставиться до доводів апеляційних скарг щодо недоведеності факту виконання позивачем зобов'язання по передачі товару ТОВ «Амарант», у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення позивачем поставки зерна, оскільки вищезазначені доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, на підтвердження обґрунтованості вимог позивач надав суду копії товарно-транспортних накладних від 27 і 29 листопада 2013 року, з яких вбачається, що 27 і 29 листопада 2013 року в ТОВ «Шалигинське» було навантажено і направлено ТОВ «Амарант» насіння соняшнику у загальній кількості 354,572 тони. Прийняття вантажу для перевезення підтверджується підписами водіїв-експедиторів перевізників (т. 1 а.с. 51-65).

Зазначене узгоджується з наявними в матеріалах справи копіями договору перевезення № 44-2-11/13 від 20 листопада 2013 року і додаткової угоди до нього від 20 листопада 2013 року, укладених між ТОВ «Шалигинське» і ТОВ «Віталмар транс», згідно яких ТОВ «Віталмар транс» зобов'язалося за винагороду надати ТОВ «Шалигинське» послуги з перевезення вантажу соняшнику врожаю 2013 року, пунктом завантаження якого є ТОВ «Шалигинське», а пунктом відвантаження ТОВ «Амарант» (т. 1 а.с. 66-72).

Крім того, факт отримання ТОВ «Амарант» товару підтверджується копіями видаткової накладної на продукцію № 952 від 27 листопада 2013 року і видаткової накладної на продукцію № 956 від 30 листопада 2016 року, з яких вбачається, що постачальник ТОВ «Шалигинське» відпустив, а покупець ТОВ Амарант» одержав товар у кількості, відповідно 267 472 кг і 87 100 кг, що засвідчується печаткою юридичної особи ТОВ «Амарант» (т. 1 а.с. 82-83).

Актом розрахунком № 2АМ12693 від 03 грудня 2013 року, у складі, до якої, зокрема, входив директор ОСОБА_5, проведена перевірка підсумкових кількісних і якісних показників товару (т. 1 а.с. 80).

Відповідно до акту приймання-передачі № 02АМ1206551 від 03 грудня 2013 року, ТОВ «Шалигинське» і ТОВ «Амарант» погодили, що підписання даного акту свідчить про те, що продавець передав, а покупець прийняв товар за кількістю і якістю відповідно до акту-розрахунку № 02АМ1206929 від 03 грудня 2013 року. Акт приймання-передачі підтверджений зерновим складом ТОВ «Амарант» в особі генерального директора ОСОБА_5 на підставі складської квитанції. Сторони підтвердили, що право власності на товар передається від продавця до покупця одночасно з підписанням акта. Дійсність зазначеного акту приймання-передачі засвідчено підписами представників сторін і печатками юридичних осіб (т. 1 а.с. 84).

Також не заслуговує на увагу посилання представника відповідача - Марченка Г.І. в апеляційній скарзі на припинення договору поруки з підстав визначених частиною 4 статті 559 ЦК України, враховуючи наступне.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо таких строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з пункту 6.1. Договору поруки, укладеного 03 квітня 2014 року між ОСОБА_5, ТОВ «Амарант» та ТОВ «Шалигинське», даний договір діє до моменту виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором поставки, але не більше ніж до 31 грудня 2014 року, а в частині невиконаних зобов'язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

Згідно матеріалів справи ТОВ «Шалигинське» 16 липня 2014 року та 16 вересня 2014 року направило відповідачу ОСОБА_7 вимоги щодо необхідності виконати зобов'язання за Договором поставки, а також щодо порушення умов вказаного договору ТОВ «Амарант». Згодом, 29.09.2014 року ТОВ «Шалигинське» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Амарант» та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором та штрафних санкцій.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для визнання поруки ОСОБА_5 за невиконання зобов'язання ТОВ «Амарант» припиненою.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем у законному порядку, на підставі належних і допустимих доказів, було доведено факт виконання свого зобов'язання за договором поставки і додаткових до них договорів, а саме передачі ТОВ «Амарант» у кількості і якості, визначених умовами договорів, насіння соняшника врожаю 2013 року.

Відповідачем же, в порушення вимог ст.ст. 10, 59-60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання постачальником умов договору. Доводи апелянтів з приводу сумнівів щодо належності підпису у видаткових накладних, акті приймання-передачі уповноваженій особі ТОВ «Амарант», оскільки вони візуально відмінні від підпису ОСОБА_5, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки зазначені документи у встановленому законом порядку недійсними не визнавались, а тому колегія суддів, здійснюючи перегляд судового рішення, виходить з їх чинності.

Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання відповідача та третьої особи в апеляційних скаргах на незаконність рішення зводяться до власного вибіркового тлумачення норм матеріального і процесуального права без повного і системного їх аналізу, не спростовують висновків місцевого суду, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Луксор-УТР» судовий збір, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, сплата якого була відстрочена ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-УІ закріплено, що за подання до суду апеляційної інстанції скарги на рішення суду сплачується судовий збір в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, оплаті відповідачем ТОВ «Луксор-УТР» підлягає судовий збір у розмірі - 3 109, 70 грн.

Оплата повинна здійснюватися за реквізитами: отримувач: УДКСУ у м. Полтаві; ; банк одержувача: ГУДЛСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019; розрахунковий рахунок: 0002; код доходів бюджету: 22030101.

Отже, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308,315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР» в особі представника Білонучкіної Тетяни Петрівни та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР» на користь держави судовий збір у розмірі 3 109 грн. 70 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Ю.В.Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак