АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Вербової І.М., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», третя особа: Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання права користування жилим приміщенням,

за апеляційною скаргою Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, та за апеляційною скаргою комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» на рішення Солом'янського районного суду місті Києва від 15 листопада 2016 року, -

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Просила визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 1980 року до 23 серпня 1995 року.

ОСОБА_2 на підставі договорунайму проживав у квартирі АДРЕСА_1 з 2001 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2010 року за ОСОБА_2 визнано право користування зазначеною квартирою, яка знаходиться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» Солом'янської в м. Києві державної адміністрації.

У вказаній квартирі позивач проживала із ОСОБА_2 спільно, однією сім'єю, як чоловік і дружина, за спільні кошти зробили ремонт у квартирі та утримували її, регулярно сплачували комунальні платежі, тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Рішенням Васильківського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року встановлено, що ОСОБА_1 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з серпня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Таким чином, позивач набула право користування спірною квартирою.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» вимоги апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_1 та ї представник проти апеляційних скарг заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 має право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2010 року за ОСОБА_2 визнано право користування квартирою АДРЕСА_1 В частині позовних вимог щодо реєстрації та видачі ордеру відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1980 року до 23 серпня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Рішенням Васильківського районного суду Київської області від 9 лютого 2015 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з серпня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала, що після смерті чоловіка вона набула права користування спірною квартирою.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як і наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач в праві в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної годи не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги, що за життя ОСОБА_2, ОСОБА_1 не була вселена у спірну квартиру як член сім'ї наймача.

Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_1 з 2003 року є власником 1/3 квартири АДРЕСА_2, тривалий час користувалась цією квартирою, і була знята з реєстраційного обліку в ній лише 07 березня 2015 року, тобто за один місяць до пред'явлення даного позову.

За змістом ст.ст. 64, 65 ЖК України вищенаведені обставини позбавляють позивача набуття права користування квартирою АДРЕСА_1

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 листопада 2016 року постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації задовольнити.

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду місті Києва від 15 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», третя особа: Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання права користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

І.М. Вербова