КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6000/16-ц
Провадження № 2/552/100/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2017 року Київський районний суд м. Полтава в складі: судді Миронець О.К., за участю секретаря судового засідання - Ваніної Ю.А., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укргазвидобування» в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укргазвидобування» в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату та просить суд стягнути з відповідача доплату за суміщення професій (посад) в сумі 250 000 гривень, оплату праці у підвищеному розмірі за роботу у святкові дні в сумі 25000 гривень, оплату праці у підвищеному розмірі за роботу понаднормово в сумі 15000 гривень,витрати на відрядження в сумі 10 000 гривень, 40000 гривень середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені починаючи з дня звільнення по час фактичного розрахунку. Свій позов обґрунтував тим, що 26.07.2016 року його було звільнено з роботи за п.1 ст.40КЗпП України, але не проведено всі належні йому виплати.

17.01.2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги, відповідно до яких просив суд, зобовязати відповідача прийняти рішення про прийняття його на роботу в службу безпеки підприємства на будь-яку посаду у звязку з чим провести звільнення іншого працівника у відповідності до ст.7 КЗпП України у звязку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до наданого розрахунку в сумі 70096,70 грн.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 24.01.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення доплати за суміщення професій (посад)-250 000 грн., оплати праці у святкові дні 25 000 грн., доплати за роботу у надурочний час 15000 грн., витрати на відрядження-10000 грн., допомоги у розмірі 3-х кратної середньомісячної заробітної плати в сумі 40394,28 гривень залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в запереченні.

Суд заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в ПАТ «Укргазвидобування» в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату з 20.10.2003 року на посаді начальника відділу безпеки, з 25.09.2009 року по 14.05.2010 року заступником начальника відділу безпеки, а потім начальником відділу безпеки в Філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазовидобування».

Відповідно до Наказу №269-к від 26.07.2016 року був звільнений з роботи у звязку із скороченням штату працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 47 КЗпПУ - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунки у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Після звільнення позивача ОСОБА_1 26.07.2016 року відповідач не провів повний розрахунок з позивачем, а саме не здійснив виплату допомоги, яка передбачена пунктом ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Доказом того, що дана виплата не проведена є припис №16-09-195/1161-974 від 18.11.2016 року Управління держпраці у Полтавській області.

На виконання даного припису відповідач сплатив позивачу вищевказані кошти лише 14.12.2016 року.

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного розрахунку. День звільнення 26.07.2016 року, починаючи з 26.07.2016 року по 14.12.2016 року день повного розрахунку - 99 днів. Середньоденна заробітна плата складає 88,73 гривень (99х88,73=8784,27 гривень).

Вищевказаним приписом не було встановлено порушень щодо звільнення позивача. Порушень вимог законодавства щодо звільнення не було встановлено і при розгляді справи.

Отже вимога позивача щодо зобовязання відповідача прийняти рішення про прийняття його на роботу в службу безпеки підприємства на будь-яку посаду у звязку з чим провести звільнення іншого працівника у відповідності до ст.7 КЗпП України у звязку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу не підлягає до задоволення.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави за розгляд справи судом в розмірі 1102,40 грн. , оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8784,27 гривень.

Стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.

Суддя Миронець О.К.