06.02.2017 227/61/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. А також просить стягнути понесені витрати пов'язані із викликом відповідача до суду через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» в розмірі 630,00 грн.
На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, оскільки відповідач є фізичною особою, суд позбавлений можливості звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
При цьому у суду є обґрунтовані підстави вважати, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідачів є адреса, за місцем реєстрації: АДРЕСА_1, оскільки до позовної заяви була долучена копія паспорту відповідача.
Вищезазначена адреса, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» №2710/38-14 від 02.09.2014 року, знаходяться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достовірно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч.9 ст.74, п.4 ч.3 ст.122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр". Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем його реєстрації.
Судом встановлено, що 29.10.2013 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 316RNCA133020001. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 266840,00 грн. строком погашення 29.10.2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами - 13,30% річних.
Згідно умов п.1.1 кредитного договору, банк має право надати позичальникові кредит в національній валюті на загальну суму 266840,00 грн., а позичальник зобов'язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі зобов'язання у повному обсязі у строк передбачені договором.
Відповідно до п.п.4.4, 4.5 кредитного договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення грошових коштів вказаних в колонці «Погашення основної суми боргу» додатку 1 до основного договору щомісяця у строк до 29 числа наступного місяця включно на свій рахунок № НОМЕР_3 в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК», МФО 380838, та доручає банку здійснити списання відповідної суми грошових коштів, вказаних в колонці «Погашення основної суми кредиту» додатку 1 до даного договору, з зазначеного поточного рахунку позичальника в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця до 29 числа кожного наступного місяця, а також на момент припинення строку користування кредитом.
Банк має право за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування коштами стягнути пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,1% від суми неоплаченої заборгованості на строк невиконання зобов'язання, відповідно до п. 7.1.5 кредитного договору.
Як видно з п.9.1. кредитного договору, банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та штрафних санкцій та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь-якої з подій, визначених п.п.9.1.1-9.1.11 цього договору.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно приписів ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Іловайськ Донецької області, віднесено до вказаного переліку.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз'яснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4409,27 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85,59%). Решту судового збору в сумі 742,05 гривень слід залишити за позивачем.
Крім цього, з відповідача підлягає стягненню витрати, пов'язані з розглядом справи у зв'язку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 630,00 грн., що також підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 553, 554, 543, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Копію рішення направити сторонам для відома.
Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя Д.Є. Хоменко