Провадження №2/193/194/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

28 березня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащука Д. А.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 вересня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 77.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалось, так як шлюбні відносини між ними поступово погіршувалось. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, проявляє подружню невірність, чим принижує її честь та гідність.

Зазначає, що у їх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага, з вересня 2015 року позивач та відповідач проживають окремо один від одного, так як відповідач проживає з іншою жінкою, спільного господарства не ведеться. Малолітня донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні ї. В даний час позивач має намір створити іншу сімю.

Спору про місце проживання дитини, на час предявлення позову відсутній.

Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач - ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05 вересня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 77, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 290364 від 05.09.2014 року (а.с. 3).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КИ № 518078 від 19 листопада 2014 року (а.с. 4).

Відповідно до довідки Новоюлівської сільської ради Софіївського району № 146 від 23.02.2017 року позивач проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, дитина проживає з нею та перебуває у неї на утриманні (а.с. 7).

Судом враховується, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу.

Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не заявлено суду про намір зміни прізвище, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвище позивачу «Курська».

Керуючись ст. ст. 110, 113, та ст. ст.10, 11, 60, 212-215, 218, 235 ч. 8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 05 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 77.

Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Курська».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Д. А. Кащук