СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2108/16-ц
Провадження № 2/306/55/17
Рядок статзвіту № 19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

з участю секретаря Дичка О.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що на початку 2015 року через мережу Інтернет-сайту «Аукро» познайомився з мешканцем м. Олександрія Кіровоградської області ОСОБА_2, який запропонував йому купити російську офіцерську шаблю часів Першої світової війни за 20000,00 грн. завіривши при цьому, що шабля є справжньою. 30.04.2015 року він вказану шаблю придбав у відповідача і перерахував кошти на рахунок ОСОБА_2 При отриманні товару через ТОВ «Нова пошта» він виявив, що шабля підроблена і зателефонував відповідачу з вимогою про повернення коштів. Відповідач погодився на повернення товару, і повернув йому 5000,00 грн., решту коштів повертати відмовився. В зв»язку з цим, він 03.06.2015 року звернувся до відділу міліції щодо вчинення шахрайських дій з боку відповідача. Шаблю вилучили працівники міліції, а грошові кошти відповідач не повертає, тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що є знавцем та колекціонером предметів старовини. Так, при отриманні шаблі, він зразу виявив, що така підроблена та виготовлена заводським та кустарним способами. Оскільки шабля знаходиться на даний час у поліції, тому повернути відповідачу її не має можливості. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з»явився, однак подав заперечення, в яких просить у позові відмовити, оскільки він продавав шаблю свого друга, домовленості між сторонами про справжність шаблі не було, як і доказів того, що шабля підроблена, гарантії на придбану річ чинним законодавством не передбачені, а тому будь-які підстави для розірвання договору купівлі-продажу відсутні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2015 року позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 шаблю часів Першої світової війни за 20000,00 грн.

Договір про придбання товару був укладений на відстані через засоби дистанційного зв'язку, а саме - через інформаційні мережі, Інтернет, що не суперечить вимогам пунктів 8, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». На підтвердження позовних вимог споживач надав суду квитанції про оплату (а.с. 2).

При отриманні позивачем товару, таким було виявлено, що шабля є підробкою. У зв»язку з цим він 03.06.2013 року звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення відповідачем шахрайських дій. В ході досудового розслідування було проведено експертизу № 16/493 від 11.06.2015 року НДЕКЦ, згідно якої експерт припускає, що шабля виготовлена з застосуванням заводського обладнання.

22.05.2015 року відповідачем було повернуто ОСОБА_3 5000,00 грн.

Згідно ст. 6 ч. 1 продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

А тому доводи відповідача про те, що він не мав надавати позивачу інформацію щодо проданої ним шаблі є безпідставними.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що продана ним шабля часів Першої світової війни була справжньою.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 8 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Згідно ст. 680 ч. 2 ЦК України якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк.

Оскільки позивачем було придбано підроблену шаблю часів Першої світової війни, тому позовні вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплаченої суми за товар підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", пунктом5 якої передбачено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 вказаної постанови надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції до внесення змін Законом від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК .

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В даній справі позивач не посилається на те, що моральна шкода була завдана внаслідок пошкодження його майна або каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а тому немає підстав для відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі продажу шаблі часів Першої світової війни, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені за товар кошти у сумі 15000 (п»ятнадцять тисяч) грн.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1102 (одної тисячі сто двох) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Ж.В.Василиха