№4-с/263/10/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Коростовцевій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду із вказаною скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, в обґрунтування якої послався на наступні підстави. На виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 04 березня 2013 року про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3С на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суми заборгованості за кредитним договором, а також витрат по оплаті судового збору 04 жовтня 2016 року стягувачем на адресу Центрального ВДВС міста Маріуполя вчасно та за належністю було направлено виконавчий документ для відкриття провадження у справі. Однак, повідомленням державного виконавця від 12 жовтня 2016 року, виконавчий документ було повернуто без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», як такий, що предявлено не за місцем виконання. Вважає вищезазначене повідомлення винесеним з порушенням норм у звязку з тим, що у попередньому виконавчому провадженні стягувачем зазначались відомості про місце проживання боржника у Центральному районі міста Маріуполя, що територіально відноситься до компетенції Центрального ВДВС міста Маріуполя.

В судове засідання представник заявника не з'явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець Резников В.В. в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на скаргу, в яких зазначив, що раніше на виконанні Центрального ВДВС міста Маріуполя перебувало провадження із примусового виконання виконавчого листа №2/263/535/2013 про стягнення із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суми боргу. Постановою державного виконавця від 01 червня 2016 року зазначений виконавчий документ було повернуто стягувачеві, оскільки вжитими заходами не було виявлено майно, на яке можна було б звернути стягнення. 10 жовтня 2016 року на адресу Центрального ВДВС міста Маріуполя від стягувача знову надійшов вказаний виконавчий лист. 12 жовтня 2016 року державним виконавцем на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання, у звязку із тим, що контактною адресою боржника було зазначено: місто Маріуполь, провулок Жигулівський, 21, що територіально не відноситься до відання Центрального ВДВС міста Маріуполя. У звязку із викладеним, просив відмовити у задоволенні скарги, розгляд справи здійснити без його участі.

Суд, ознайомившись із доводами ПАТ «ПроКредит Банк», викладеними у скарзі, запереченнями державного виконавця, проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 04 березня 2013 року у справі №2/263/535/2013, із ОСОБА_2 та ОСОБА_3С на користь ПАТ «ПроКредит Банк» було солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №801.41838 від 19.07.2011 року у розмірі 28459,82 гривень, а також у дольовому порядку - витрати по оплаті судового збору у розмірі 284,60 гривень.

На примусовому виконанні у державного виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ перебував виконавчий лист №2/263/535/2013, виданий 23 квітня 2013 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суми боргу.

Постановою державного виконавця від 01 червня 2016 року виконавчі документи було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення.

04 жовтня 2016 року представник стягувача звернувся до Центрального ВДВС міста Маріуполя із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого документу №2/263/535/2013 від 23 квітня 2013 року. При цьому вказав, що боржник ОСОБА_2 проживає за адресою: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, провулок Жигулівський, 21.

Із повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що зазначена заява стягувача надійшла на адресу Центрального ВДВС міста Маріуполя 10 жовтня 2016 року.

12 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ предявлено не за місцем виконання.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Вказаним Законом встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Державний виконавець, відповідно до вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня предявлення виконавчого документа. Зокрема, за положеннями п.10 вказаної статті, у разі, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно ст.383, ст.387 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладені положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги, оскільки стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса проживання боржника, що територіально відноситься до Кальміуського (Іллічівського) району міста Маріуполя, а отже здійснення виконавчих дій на вказаній території не відноситься до компетенції Центрального ВДВС міста Маріуполя. Таким чином, державним виконавцем не порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня отримання її копії через Жовтневий районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя В.О. Ковтуненко