АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

представника заінтересованої особи ПАТ «Фідобанк» Яблонської І.А.

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_2, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі №2237/15,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Справа № 755/9904/16-ц
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/238/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Л.М. Виниченко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року частково задоволено заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи: ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_2, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі №2237/15. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі № 2237/15 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості в сумі 30 990,98 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 06.10.2015 року складає 657 493,47 грн., пені у розмірі 65 582,04 грн. та третейського збору в сумі 3 815,35 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У скасуванні рішення третейського суду ухваленого стосовно відповідача ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 через свого представника подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, не дослідження доказів, просить вказану ухвалу суду змінити в частині відмови у скасуванні рішення третейського суду про стягнення заборгованості з неї, задовольнити заяву ОСОБА_4 повністю та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі №2237/15 у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2

В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про розгляд даної справи, чим позбавив її можливості звернутися із вимогами, тотожними до вимог ОСОБА_4 щодо скасування рішення третейського суду, про існування якого їй стало відомо лише 19.08.2016 року. Вважає, що рішення третейського суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в іноземній валюті підлягає скасуванню повністю, оскільки ухвалене всупереч вимогам закону щодо порядку проведення грошових розрахунків на території України в іноземній валюті та стосується публічно значимих відносин у суспільстві, які третейське судочинство не вправі вирішувати, з урахуванням узагальнень ВСУ, які обмежили сферу третейського судочинства, виключно, рамками приватних правовідносин.

Зазначила, що справа у якій ухвалене рішення третейським судом не підвідомча йому відповідно до Закону України «Про третейські суди».

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити її з викладених підстав.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Фідобанк» Яблонська І.А. у суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнала, ухвалу суду першої інстанції просила залишити без змін як законну та обґрунтовану.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив, колегія суддів розцінила ці причини як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року в частині скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості в сумі 30 990,98 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 06.10.2015 року складає 657 493,47 грн., пені у розмірі 65 582,04 грн. та третейського збору в сумі 3 815,35 грн. не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині не перевіряється її законність і обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в частині оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі № 2237/15 позов ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості у сумі 30990 доларів США 98 центів, що згідно курсу НБУ станом на 06.10.2015 року складає 657493 грн. 47 коп. та пеню у сумі 65582 грн. 04 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» третейський збір у сумі 3815 грн. 35 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» третейський збір у сумі 3815 грн. 35 коп.

Вказане рішення ухвалене на підставі укладеного між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», та ОСОБА_4 кредитного договору № 014/5142/2/20467 від 23 липня 2008року та додаткових угод до нього, а також на підставі договору поруки № 014/5142/2/20467/2 від 23 липня 2008року укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_2

Третейські угоди щодо розгляду спорів, пов'язаних з виконанням умов кредитного договору безпосередньо у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків викладена сторонами у п.10.1 кредитного договору № 014/5142/2/20467 від 23 липня 2008року та п.5.3 договору поруки № 014/5142/2/20467/2 від 23 липня 2008року.

Як вбачається, у червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі № 2237/15 (а.с. 1-11).

Його інтереси у судовому засіданні представляв ОСОБА_3 відповідно до наданої ОСОБА_4 на його ім'я довіреності (а.с.55).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі № 2237/15 за позовом ПАТ «ФІДОБАНК Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості в сумі 30 990,98 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 06.10.2015 року складає 657 493,47 грн., пені у розмірі 65 582,04 грн. та третейського збору в сумі 3 815,35 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі № 2237/15 в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у розумінні ч.2 ст. 3 ЦПК України ОСОБА_4 не є особою, якій надано право звертатися до суду в інтересах відповідача у третейській справі ОСОБА_2 та матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_4 на представництво її інтересів щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 4 статті 26 ЦПК України визначено, що у справах про оскарження рішення третейського суду особами, які беруть участь у справі є учасники третейського розгляду, особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, треті особи, а також представники цих осіб. ОСОБА_2 є особою, яка брала участь у справі, яка розглядалась третейським судом, оскільки вона є відповідачем у даній справі.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про її неповідомлення судом про час та місце судового засідання за заявою ОСОБА_4, то положеннями статті 74 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Як вбачається, судова повістка про час та місце розгляду заяви ОСОБА_4 про скасування рішення третейського суду направлялася ОСОБА_2 як заінтересованій особі, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 43). Таку ж адресу зазначила ОСОБА_2 і в апеляційній скарзі, яка була подана її представником ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_2 на неналежне її повідомлення про розгляд заяви про скасування рішення третейського суду не спростовує правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви з наведених підстав. Крім того, ОСОБА_2 та її представник не були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права в суді апеляційної інстанції.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування ухвали суду в частині її оскарження, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Безпідставними є посилання щодо відсутності змоги звернутися до суду із вимогами тотожними до вимог ОСОБА_4 щодо скасування рішення третейського суду.

Так, ОСОБА_7, дізнавшись про наявність рішення третейського суду про солідарне стягнення з неї як поручителя заборгованості на користь ПАТ «Фідобанк», не була позбавлена можливості звернутися до суду із відповідною заявою про скасування рішення третейського суду у даній справі в частині стягнення заборгованості з неї як поручителя, оскільки судом першої інстанції зазначене по суті не розглядалося у зв'язку із відсутністю у ОСОБА_4 повноважень представляти інтереси ОСОБА_8 Таким своїм правом ОСОБА_7 не скористалася. Натомість звернулася до суду із апеляційною скаргою у якій просить розглянути по суті питання щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі № 2237/15 в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2

Отже, ОСОБА_2 не зверталася до суду із відповідною заявою та такі її вимоги не були розглянуті судом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 січня 2016 року у справі № 2237/15 в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2, встановивши, що ОСОБА_4 не є особою, якій надано право звертатися до суду в інтересах відповідача у третейській справі ОСОБА_2 та матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_4 на представництво її інтересів щодо спірних правовідносин.

Ухвала суду першої інстанції в частині оскарження постановлена з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду в частині оскарження залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: