пр. № 2-н/759/30/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул'яновської О.В. ознайомившись з матеріалами заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 р. до провадження судді передано матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

У порядку, встановленому ч. 6 ст. 100 ЦПК України, 13.01.2017 судом була отримана інформація адресно-довідкового бюро Управління щодо місця за реєстрації та проживання ОСОБА_1.

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї додатків, заявник просить видати судовий наказ щодо стягнення з боржника заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_1 на підтвердження заявлених вимог додано розрахунки.

Проте, відповідно до рекомендацій, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 у «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення і радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявники мають обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Між тим, звертаючись в суд з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані комунальні послуги відносно ОСОБА_1, заявник не додав до заяви відповідних договорів про надання послуг або ж інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Наразі з поданої заяви про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, що за правилами п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження, а тому у прийнятті заяви про видачу судового наказу з приводу заявлених вимог необхідно відмовити.

На виконання вимог ч. 4 ст. 100 ЦПК України про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно постановити ухвалу.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до правил ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Роз'яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутися з такими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 5 днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: