Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 70 000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13 % річних, на термін до 10 травня 2017 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором, 15 травня 2007 року між останньою та банком було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку нерухоме майно - будівлю магазину-складу будівельних матеріалів, загальною площею 386,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить останній на праві приватної власності.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним кредитним договором, у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 20 жовтня 2014 року становить 30 755,94 доларів США, що становить 398 326 грн 33 коп. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 29 387,07 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 380 597 грн 82 коп. (в тому числі прострочена сума боргу 1957,15 доларів США); заборгованості за відсотками в сумі 989,56 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 12 815 грн 99 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 27 вересня 2014 року по 19 жовтня 2014 року 240,74 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3 117 грн 87 коп.; пені за порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків в сумі 138,57 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 794 грн 65 коп.

Посилаючись на наведене, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно будівлю магазину-складу будівельних матеріалів, загальною площею 386,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить відповідачам на праві спільної часткової власності, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги банку, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2015 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, нерухоме майно - будівлю магазину-складу будівельних матеріалів загальною площею 386, 3 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7, у розмірі Ѕ частини спільної часткової власності, та ОСОБА_5, у розмірі Ѕ частини спільної часткової власності, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задоволено за рахунок предмета іпотеки майнові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 14 травня 2007 року у розмірі 30 755,94 доларів США, що в еквіваленті становить 398 326 грн 33 коп., з яких: 29 387, 07 доларів США, що в еквіваленті становить 380 597 грн 82 коп. (у тому числі прострочена сума боргу - 1 957, 15 доларів США) - заборгованість за кредитом; 989, 56 доларів США, що в еквіваленті становить 12 815 грн 99 коп., - заборгованість за відсотками; 240 74 доларів США, що в еквіваленті становить 3 117 грн 87 коп., - нараховані відсотки за користування кредитними коштами за період з 27 вересня 2014 року по 19 жовтня 2014 року; 138, 57 доларів США, що в еквіваленті становить 1 794 грн 65 коп., - пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судового збору у розмірі 3 654 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 1 827 грн з кожного.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 14 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 70 000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13 % річних, на термін до 10 травня 2017 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором, 15 травня 2007 року між останньою та банком було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку нерухоме майно - будівлю магазину-складу будівельних матеріалів, загальною площею 386,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить останній на праві приватної власності.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним кредитним договором, у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 20 жовтня 2014 року становить 30 755,94 доларів США, що становить 398 326 грн 33 коп. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 29 387,07 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 380 597 грн 82 коп. (в тому числі прострочена сума боргу 1957,15 доларів США); заборгованості за відсотками в сумі 989,56 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 12 815 грн 99 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 27 вересня 2014 року по 19 жовтня 2014 року 240,74 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3 117 грн 87 коп.; пені за порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків в сумі 138,57 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 794 грн 65 коп.

Також судами встановлено, що предмет іпотеки належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по Ѕ частині кожному.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, а саме у строк встановлений кредитним договором не сплачує кредит та відсотки за користування кредитом, і на вимогу банку від 16 вересня 2014 року, не погасила зазначену у ній заборгованість протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості в розмірі 30 755,94 доларів США, що еквівалентно 398 326 грн 33 коп., який на праві спільної часткової власності належить відповідачам.

З такими висновками місцевого суду погодився і апеляційний суд, проте дійшов висновку про скасування рішення в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь банку судового збору з огляду на те, що стягнення судових витрат в солідарному порядку не передбачено законом.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-1907цс16, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Посилання суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності суперечить вимогам ст. ст. 39 та 43 Закону України «Про іпотеку». В розумінні норми ст. 39 цього Закону зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, встановленої за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, порушивши вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку», не зазначив у рішенні необхідної складової, передбаченої цією нормою, зокрема початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вищевказаного не врахував, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного що призвело до неправильного вирішення спору та в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 205, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська