Справа № 299/1340/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Виноградівського районного суду від 20 жовтня 2016 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановила:

ОСОБА_2 оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Виноградівського районного суду від 20.10.2016 р., якою повернуто його заяву про перегляд заочного рішення Виноградівського районного суду від 26.09.2016 року.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та зобовязати суд прийняти заяву про перегляд заочного рішення. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права. Зокрема вказує, що подана заява про розгляд справи за його відсутності, стосувалась виключно судового засідання від 12.09.2016 р., а тому не могла братися до уваги в судовому засіданні від 26.09.2016 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи 26.09.2016 року Виноградівським районним судом ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

17.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, у якій просив скасувати зазначене рішення Виноградівського районного суду.

Повертаючи дану заяву, суд першої інстанції виходив із того, що рішення від 26.09.2016 року ухвалено не в порядку заочного розгляду, а тому, не може бути переглянуто в порядку ст. 228 ЦПК України.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи.

Як розяснено в п. 30 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до статті 224 ЦПК допускається лише в тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час, і місце судового розгляду, не зявилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними або такі особи залишили залу судового засідання до його закінчення і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог. У разі внесення таких змін заочний розгляд справи провадиться у випадку неявки за зазначених вище умов відповідача (всіх відповідачів) після одержання ним (ними) повідомлення суду про ці зміни. Відповідач, який був видалений із зали судового засідання в порядку застосування заходів процесуального примусу, не може вважатися таким, що не зявився в судове засідання.

Про заочний розгляд справи суд повинен постановити ухвалу, і проводити його за загальними правилами з винятками та доповненнями, встановленими главою 8 розділу III ЦПК.

Зокрема, у резолютивній частині рішення, копія якого направляється відповідачеві не пізніше пяти днів із дня його проголошення, має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

У даному випадку ухвалене судом рішення від 26.09.2016 р. не назване як заочне, у резолютивній частині рішення не зазначено про можливість його перегляду в порядку ст. 228 ЦПК України, а вказано лише про загальний порядок його оскарження. Також із журналу судового засідання від 26.09.2016 року не вбачається, що суд виносив ухвалу про заочний розгляд справи.

В оскаржуваній ухвалі від 20.10.2016 р. суд першої інстанції вірно зазначив, що зважаючи на заяву відповідача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 61) заочний розгляд справи не проводився.

Такий висновок суду узгоджується із приписами ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вищезазначена заява стосувалася виключно судового засідання від 12.09.2016 року, оскільки в заяві жодним чином не конкретизовано про те, що вона стосується лише одного судового засідання. У заяві лише вказано прохання відповідача розглянути справу за його відсутності, а відтак суд вірно поширив її дію на всі судові засідання, у тому числі й на 26.09.2016 р.

Тобто, ухвалене судом першої інстанції рішення не є заочним, а відтак не може бути переглянуте в порядку ст. 228 ЦПК України, у звязку із чим суд обґрунтовано повернув заяву ОСОБА_2.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відповідно до приписів ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Враховуючи наведене та керуючись приписами статей 307, 308, 312, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Виноградівського районного суду від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили.

Суддя-доповідач

Судді