Унікальний номер справи 333/7516/16-ц
Номер провадження 4-с/333/11/17
У Х В А Л А

Іменем України

м. Запоріжжя 19 січня 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції при виконанні судового рішення.

Скарга мотивована тим, що в проваджені державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист, виданий 20 грудня 2004 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Постановами державного виконавця від 31 жовтня 2014 р. накладено арешт на кошти заявника, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «УкрСиббанк»; постановами від 26 листопада 2015 р. накладено арешт на кошти заявника, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «УкрСиббанк»; постановою від 25 грудня 2015 р. накладено арешт на кошти заявника, що містяться на рахунку ПАТ «УкрСиббанк». Постановою державного виконавця від 5 лютого 2016 р. накладено арешт на все майно заявника. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р. за поданням державного виконавця заявника тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань перед ОСОБА_4 з погашення боргу за аліментами. Постановою державного виконавця від 15 листопада 2016 р. встановлено відсутність заборгованості заявника зі сплати аліментів, що є підставою для скасування зазначених вище заходів. 5 грудня 2016 р. заявник звернувся до державного виконавця з письмовою заявою про скасування заходів забезпечення, однак до цього часу заходи не скасовано. З наведених підстав заявник просить суд визнати незаконною вказану бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 та зобовязати державного виконавця зняти арешт з всього майна заявника, накладений постановою від 5 лютого 2016 р.; скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду заявника за межі України, застосоване ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р.; скасувати арешт коштів заявника, що містяться на рахунках в зазначених банках, накладені постановами державного виконавця від 31 жовтня 2014 р., 26 листопада 2015 р., 25 грудня 2015 р.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та їх обґрунтування, наполягаючи на її задоволенні.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції скаргу не визнала, в судовому засіданні пояснила, що в проваджені виконавчої служби знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5, який змінив прізвище на ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В звязку із виникненням у боржника значної заборгованості зі сплати аліментів, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р. за поданням державного виконавця Слободянюка І.О. тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань перед ОСОБА_4; а також накладено арешт на його кошти, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «УкрСиббанк»; постановою державного виконавця від 5 лютого 2016 р. накладено арешт на все майно заявника. На цей час боржник свої зобов'язання зі сплати аліментів виконує належним чином, повністю погасив заборгованість, однак арешт на його майно та кошти не може бути скасований, оскільки забезпечити виконання судового рішення в інший спосіб неможливо.

Скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2004 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини Кристини, 16 жовтня 2000 р народження, який надійшов для примусового виконання в Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. (а.с. 13-14)

Згідно свідоцтву про зміну імені, виданому 24 квітня 2012 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_3. (а.с. 15)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_6 від 27 грудня 2004 р. відкрито виконавче провадження за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. (а.с. 16)

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р. за поданням державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань перед ОСОБА_4 з погашення боргу за аліментами. (а.с. 17)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 31 жовтня 2014 р. накладено арешт на кошти ОСОБА_5, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк», № 3871, № 9739. (а.с. 18)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 31 жовтня 2014 р. накладено арешт на кошти ОСОБА_5, що містяться на рахунку ПАТ «УкрСиббанк», № 1100. (а.с. 19)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 26 листопада 2015 р. накладено арешт на кошти ОСОБА_3, що містяться на рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», №3871, №9739. (а.с. 20)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 26 листопада 2015 р. накладено арешт на кошти ОСОБА_3, що містяться на рахунку ПАТ «УкрСиббанк», №1100. (а.с. 21)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 25 грудня 2015 р. накладено арешт на кошти ОСОБА_3, що містяться на рахунку ПАТ «УкрСиббанк», №1100. (а.с. 22)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 5 лютого 2016 р. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3 (а.с. 23)

Обґрунтованість застосування вказаних вище заходів примусового виконання судового рішення заявником не оскаржується.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 15 листопада 2016 р. встановлено, що станом на 1 лютого 2016 р. у боржника ОСОБА_3 існувала заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на суму 22 926,93 грн.; станом на 15 листопада 2016 р. заборгованість відсутня, передплата становить 2 750,37 грн. (а.с. 4)

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 19 січня 2017 р. встановлено, що станом на 18 січня 2017 р. у боржника ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, передплата становить 116,47 грн. (а.с. 32)

5 грудня 2016 р. заявник звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції з письмовою заявою про скасування вказаних заходів примусового виконання судового рішення в звязку з погашенням заборгованості. (а.с. 3)

Листом від 20 грудня 2016 р. начальник Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_8 повідомив заявникові про відмову у скасуванні вказаних заходів, оскільки виконання судового рішення в інший спосіб не є можливим. (а.с. 31)

Відмову у скасуванні заходу примусового виконання судового рішення у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України суд вважає протиправною з огляду на наступне.

У відповідності зі ст. 6 ч.1 п. 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

В судовому засіданні встановлено, що заборгованість ОСОБА_3 зі сплати на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини станом на 15 листопада 2016 р. відсутня, передплата становить 2 750,37 грн., станом на 18 січня 2017 р. заборгованість відсутня, передплата становить 116,47 грн.

Відповідно до п. 5 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 р. № 512/5

в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 р. № 2832/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається, зокрема, у разі винесення виконавцем постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

В судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_3 зобов'язання щодо сплати періодичних платежів аліментів виконав, в звязку з чим державний виконавець мав винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду його з України, але таку постанову не виніс.

Для поновлення порушеного права заявника суд вважає за необхідне зобовязати відповідну посадову особу Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 з України, застосованого ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р.

Вирішуючи вимоги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо відмови у знятті арешту на майно ОСОБА_3 суд приймає до уваги наступне.

У відповідності зі ст. 11 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 р., що діяла на час застосування заходів примусового виконання рішень, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах.

Згідно зі ст. 59 ч.4 п. 7 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 3 листопада 2016 р., що діє на час розгляду скарги, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 3 листопада 2016 р., що діє на час розгляду скарги, за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

5 грудня 2016 р. заявник звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції з письмовою заявою про скасування заходів примусового виконання судового рішення, зокрема, шляхом накладення арештів на майно та кошти боржника, в звязку з погашенням заборгованості.

Листом від 20 грудня 2016 р. начальник Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_8 повідомив заявникові про відмову у скасуванні вказаних заходів, оскільки виконання судового рішення в інший спосіб не є можливим.

Відмова у скасуванні заходів примусового виконання судового рішення у вигляді накладення арештів на майно та кошти боржника ґрунтується на вимогах ст. 59 ч.4 п. 7 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 3 листопада 2016 р., згідно яким державний виконавець може відмовити у знятті виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Між тим, враховуючи, що станом на день розгляду справи ОСОБА_3 заборгованості зі сплати на користь ОСОБА_4 аліментів не має, суд вважає, що виконання рішення про стягнення аліментів може бути забезпечено в інший спосіб, зокрема шляхом звернення стягнення на дохід боржника, що передбачено ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 3 листопада 2016 р.

Керуючись ст. 386-387 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2, яка полягає у невинесенні постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 з України, застосованого ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р.

Зобовязати відповідну посадову особу Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з України, застосованого ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р.

У задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо відмови у знятті арешту на майно ОСОБА_3 відмовити.

Зняти арешт на все майно боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 5 лютого 2016 р. за виконавчим провадження ВП №4156810.

Зняти арешти на кошти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, накладені за виконавчим провадження ВП №4156810:

- постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 31 жовтня 2014 р., що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» №3871, № 9739;

- постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 31 жовтня 2014 р., що містяться на рахунку ПАТ «УкрСиббанк», № 1100;

- постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 26 листопада 2015 р., що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк», №3871, №9739;

- постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 26 листопада 2015 р., що містяться на рахунку ПАТ «УкрСиббанк», № 1100;

- постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_7 від 25 грудня 2015 р., що містяться на рахунку ПАТ «УкрСиббанк», № 1100.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в Апеляційний суд Запорізької області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А.Фунжий