Провадження №2/523/307/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді: Бабакова В.П.,

при секретарі: Мельніченко Г.О.,

за участю позивача, представника позивача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобовязання реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача.

Ухвалою від 24.01.2017 року провадження в частині позовних вимог щодо зобовязання реєстрації місця проживання закрито.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2004 року проживав однією сімєю з ОСОБА_2 в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1. 21.06.2016 року ОСОБА_2 померла. Позивач просить суд визнати право користування вказаним житлом до вирішення питань, повязаних з спадкуванням квартири.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просили суд задовольнити позов. Позивач пояснив, що являється спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2, інших спадкоємців немає. Також, він потерпілий від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи та має право на пільги при оплаті комунальних послуг. Однак, у звязку з тим, що не зареєстрований у вищевказаній квартирі, позивач не може оформити субсидію та повинен сплачувати комунальні послуги в повному обсязі протягом строку до прийняття спадщини.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення проти його задоволення, які мотивовані тим, що власник квартири не давав згоду на проживання в ній позивача, при цьому задоволення позову може негативно вплинути на права спадкоємців, факт проживання позивача у вищевказаній квартирі з 2004 року є спірний та не доведений, а також позивач порушив норми ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в Україні». На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживав однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 2004 року по 21.06.2016 року із ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення суду № 523/9607/16-ц від 24.10.2016 року.

Вказана квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.2007 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть(актовий запис № 6440 від 22.06.2016 року) ОСОБА_2 померла 21.06.2016 року.

Як вбачається з копії витягу з Спадкового реєстру, відносно майна померлої ОСОБА_2 заведена спадкова справа, номер у реєстрі 59800285.

Згідно копій квитанцій, після смерті ОСОБА_2 позивач сплачує комунальні послуги за вищевказану квартиру.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК Україна, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Таким чином, враховуючи те, що позивач являється членом сімї власника житла, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не бере до уваги заперечення відповідача за наступних підстав.

Проаналізувавши ст.. 405 ЦК України, суд доходить висновку про те, що підстави визнання права користування житлом визначаються частиною першою даної статті, а частиною другою даної встановлюється право власника на визначення конкретного житлового приміщення(кімнати чи ін. площі), яке має право займати член сімї.

За таких обставин, суд вважає твердження представника відповідача про те, що для визнання права користування житлом необхідна згода власника необґрунтованим.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, твердження представника відповідача про спірність та недоведеність факту проживання однією сімєю позивача та ОСОБА_2 не може судом братися до уваги, оскільки є рішення суду, яке набрало законної чинності, про встановлення вказаного факту.

Керуючись ст.ст. 405 ЦК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на користування квартирою № 17 в будинку 79-А по проспекту Добровольського в місті Одесі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: