Справа № 369/3213/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/653/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 17.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління Служби безпеки України в Київській області, треті особи: дочірнє підприємство «Дніпровський круг», Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що між ним та ДП «Дніпровський круг» було укладено Договір від 06 липня 2011 року, за яким він повинен був оплатити повну вартість майнових прав на однокімнатну квартиру № 189 загальною площею 43,8 кв.м у будинку, що будується за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, 51, корпус 6, а ДП «Дніпровський круг» після закінчення будівництва повинен передати ОСОБА_2 документи, необхідні для оформлення права власності на цю квартиру. На виконання умов договору ОСОБА_2 сплатив всю вартість квартири, а ДП «Дніпровський круг» передало позивачу ОСОБА_7 прийняття-передачі квартири від 28.10.2011 року у власність згадану вище квартиру.

Позивач зазначив, що наприкінці 2011 року між ним та ДП «Дніпровський круг» виник спір з приводу порушення останнім строку завершення будівельних робіт та передачі відповідних документів для оформлення права власності на квартиру, у зв'язку із чим він був змушений звернутися до суду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2011 року було визнано за ОСОБА_2 майнові права на квартиру № 189 у будинку № 51, корпус 6, по вул. Білогородській у м. Боярка, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2013 року залишено без змін і з липня 2012 року постійно проживає за даною адресою.

Далі позивач зазначив, що 24 липня 2012 року старшим слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Київській області, старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8 було накладено арешт на зазначену квартину з метою забезпечення цивільного позову. На підставі цієї постанови Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою було зроблено запис про арешт спірної квартири у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що підтверджується копією Витягу з цього реєстру від 27 липня 2012 року.

Позивач, посилаючись на те, що зі змісту постанови слідчого, колишній директор ДП «Дніпровський круг» ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_4 договір від 01 вересня 2007 року, за яким ДП «Дніпровський круг» повинен безоплатно передати цим особам документи для оформлення права власності на квартиру № 408. На думку органу досудового слідства характеристики квартири № 408, її метраж і місце розташування дають підстави для висновку про те, що квартира № 408 і квартира № 189 за цією ж адресою одним і тим самим об'єктом. Проте, рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2012 року ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні за ними майнових прав на квартир №189, тому посилаючись, що він не має статусу ні обвинуваченого, ні підозрюваного, ні особи, яка несе за законом матеріальну відповідальність за дії ОСОБА_3 у кримінальній справі за його обвинуваченням, просив суд звільнити з-під арешту квартиру, майнові права на яку йому належать, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером 12797553, зроблений Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови про накладення арешту на майно від 24 липня 2012 року, винесеної старшим слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Київській області, старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8І, щодо обєкта обтяження - квартири № 189, що розташована у будинку, який будується, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, 51, корпус 6.

У своїх поясненнях ДП «Дніпровський круг» зазначив, що відповідачі ОСОБА_4 не мають будь-яких прав на вказану квартиру і накладення арешту є безпідставним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що суд при винесенні рішення не повно зясував обставини справи, що мають значення для її вирішення та не правильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права. Зазначив, що згідно цивільного законодавства, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що підтверджується п.36 постанови пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року. Тому просить, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі ст.205 ЦПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до вимог п.9 розділу XI "Перехідні положення" Кримінально-процесуального кодексу України №4651-IV від 13 квітня 2012 року, встановлено, що "Запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом".

Таким чином, рішення про скасування арешту в даній справі повинно бути прийняте в порядку передбаченого КПК України, що діяв до набрання чинності 20 листопада 2012 року, КПК України від 13 квітня 2012 року №4651-VI.

Частиною 6 ст. 126 КПК України чинного на момент винесення постанови старшим слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Київській області, старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8І від 24.04.2012 року, передбачено, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що в разі незгоди з рішенням слідчого стосовно вирішення питання про зняття арешту з спірного майна, заявник вправі оскаржити рішення слідчого в порядку чинного законодавства.

Суд першої інстанції, на вищезазначене уваги не звернув та не врахував, що арешт накладено в рамках кримінальної справи, а згідно ч. 6 ст. 126 КПК України накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпала потреба. За таких обставин висновок суду про відмову в задоволенні позову є передчасним.

Відповідно ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що провадження у справі за позовом ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 205, 310,314 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року скасувати та закрити провадження у даній справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :