Справа № 308/9964/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Бедьо В.І.

при секретарі - Пазяк С.М.

за участі позивача- Колотуха І.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовму засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 міської ради про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач вернувся до суду з даним позовом, який аргументує наступним.

ОСОБА_5 є власником нежитлових приміщень у м.Ужгород, пл. Корятовича, 29/16, які знаходиться у дворі спільного користування між будинками №№27 та 29 по пл. Корятовича та має наскрізьний прохід з пл. Корятовича на вул. Феденця.

Відповідач ОСОБА_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, в даному дворі, а також був власником буд. № 20а по вул. Феденця.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 постійно чинить перешкоди жильцям двору, загромаджує прохід будівельним сміттям, а нещодавно встановив залізні ворота, навісив замок та перекрив доступ до вул. Феденця, пояснивши, що він є власником земельної ділянки під проходом на вул. Феденця, 20а і відповідно має право розпоряджатися вказаним нерухомим майном на власний розсуд.

Згідно рішення ОСОБА_2 міської ради ХLIV сесії IV скликання від 16.09.2005 № 650 ОСОБА_1 надано в приватну власність 0,0173га землі по пл. Корятовича, 27. На підставі вказаного рішення відповідачу видали державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 024972 від 07 листопада 2005 року.

В державному акті вказані три ділянки: Д1-площею 0,0091га, Д2- площею 0,0074га, ДЗ- площею 0,0008га.

Після проведення опитування жильців двору щодо фактів порушення їхніх прав позивачу стало відомо, що ніхто з жильців двору не давав згоди на приватизацію земельної ділянки Д2 - єдиного проходу на вулицю Феденця; який розташований під будинком 20а(вул. Феденця).

Крім того позивач вказує на те, що ОСОБА_1 самовільно захопив та зруйнував громадські вбиральні в дворі, приватизував під ними земельну ділянку та побудував господарську будівлю-сарай.

З матеріалів інвентарної справи та проектів будівництва вбачається, що до 2015 року на ситуаційному плані двору по пл. Корятовича, 27,29, господарська будівля сарай відсутня.

Дозволу на будівництво сараю ОСОБА_1 не отримував.

Також, як вбачається з акту погодження меж, сусіди погодили тільки ділянку під квартирою № 7 в б. № 27 по пл. Корятовича, а інші ділянки не погоджували, як не надавалася згода жильців двору і на приватизацію ділянки Д1 під спільним єдиним проїздом у двір.

Крім того позивач зазначив, що ОСОБА_1 особисто дав розписку, сусідці Каролі, про те, що не буде приватизовувати проїзд.

На підставі викладеного, з врахуванням того, що на думку позивача мало місце порушення земельного законодавства, просить суд визнати недійсними та скасувати Рішення ОСОБА_2 міської ради ХІЛУ сесії IV скликання від 16.09.2005 № 650 в частині надання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК 024972 від 07 листопада 2005 року виданий ОСОБА_1 та зобов'язати відповідача знести будівлю-сарай побудовану в дворі будинку № 27,29 по пл. Корятовича, м. Ужгород, самовільно влаштовані металеві ворота на проїзді з вул. Феденця, 20а у двір б.№27,29 на пл. Корятовича, м. Ужгород.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3С.в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є визнання недійсними та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, а отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про Державний земельний кадастр", Закону України "Про землеустрій" та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

Підставою звернення до суду ОСОБА_5 зазначає порушення відповідачем ОСОБА_1 законних прав жильців двору спільного користування між будинками №№ 27 та 29 по пл. Корятовича, зокрема шляхом встановлення залізних ворот та перекриття доступу до вул. Фединця, та приватизації без згоди жильців двору земельної ділянки Д2 , що єдиним проходом на вулицю Феденця; який розташований під будинком 20а(вул. Феденця) та побудував господарську будівлю-сарай.

Отже, завдання суду є встановити, чи було дотримано ОСОБА_2 міською радою передбачені чинним законодавством норми земельного та містобудівного законодавства України під час винесення рішення № 650 від 16.09.2005 року про передання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 00173 га на пл. Корятовича, 27/7 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Статтею 89 Земельного кодексу України унормовано, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників багатоквартирного жилого будинку. При цьому володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники такої земельної ділянки мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Кодексу земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч.3 ст. 42 Кодексу порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

В частині 4 ст. 42 Кодексу вказано, що розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Процедура оформлення права власності на прибудинкову територію встановлюється ст. 42 Кодексу, у відповідності до якої, у разі приватизації громадянами багатоквартирного житлового будинку житла, відповідна земельна ділянка може передаватись у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. При цьому, при прийнятті одним з власників квартири рішення щодо використання частини земельної ділянки прибудинкової території йому необхідно отримати згоду у інших співкористувачів та погодити з ними порядок користування

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 за № 354/3647, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включають, зокрема, встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки.

Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено статтею 198 Земельного кодексу України при виконання кадастрової зйомки як комплексу робіт, що виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи у матеріалах до п. 5 рішення сесії ОСОБА_2 міської ради від 16.09.2005 року № 650 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» додано акт погодження меж земельної ділянки, який підтверджує процедуру отримання згоди у інших співкористувачів та погодження з ними порядку користування.

Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_5 є власником нежитлових приміщень у м. Ужгород, пл. Корятовича, 29/1б, однак такий не являється співвласником багатоквартирного будинку 27 по пл. Корятовича, відповідно позивачем не доведено, яким чином відповідач ОСОБА_1 порушив особисто його права.

Позивач аргументуючи позовні вимоги надав суду розписку, надану ОСОБА_1 мешканці будинку ОСОБА_6 17.08.2005 року про те, що такий не заперечуватиме проти проїзду у двір загального користування, разом з тим зазначена мешканка будинку погодила акт погодження меж земельної ділянки 16.06.2005 року, про що свідчить її власноручний підпис, така не допитувалась в судовому засіданні в якості свідка і не надано жодних доказів того, що така не погоджується та оспорює дії відповідача.

Крім того позивач надав суду в якості доказу акт робочої комісії по розгляду скарг мешканців будинку № 27 по пл. Корятовича, однак з його змісту вбачається, що такий датований ще 24.07.2003 роком, тобто фактично за два роки до приватизації ділянки та погодження її меж, таким чином незрозуміло, яке доказове значення він має для вирішення даного спору.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем також ставиться вимога щодо визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 024972 від 07.11. 2005 року.

Ст. 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

В п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 року роз'яснено, що державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Отже, право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 152 Земельного кодексу України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише

шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

З врахуванням того, що судом під час судового розгляду не встановлено порушення під час передачі у приватну власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, суд приходить до висновку, що вимоги про визання незаконними та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради ХІЛУ сесії IV скликання від 16.09.2005 № 650 в частині надання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність та відповідно державого акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК 024972 від 07 листопада 2005 року виданий ОСОБА_1 є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Крім того позивачем ставиться вимога до суду щодо знесення будівлі-сараю, що побудований у дворі будинку № 27, 29 по пл.Корятовича в м. Ужгород та металевих воріт на проїзді з вул.. Фединця, 20а у двір № 27, 29 на пл.Корятовича в м. Ужгороді.

Однак положеннями статті 375 ЦК України регламентовано, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

З огляду на те, що стороною позивача не наведено жодних законних підстав для знесення зазначених ним споруд, з врахуванням того, що ОСОБА_1, як власник спірної земельної ділянки має право на власній ділянці зводити будівлі тощо, суд відмовляє у задоволенні даних вимог.

На підставі cт. 14 Конституції України, cт. ст. 3, 10, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, cт. ст. 123, 126, 152, 158 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 міської ради про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд на протязі 10-и днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8