ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4629/16-ц
Провадження № 2/362/363/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила вселити її у кімнату 1-7 будинку № 103 по вул. Володимирській у м. Василькові Київської області та зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні виділеною їй кімнатою і приміщеннями спільної власності у зазначеному вище будинку, згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2015 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 03.12.2015 р.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.12.2015 року, був встановлений порядок користування житловим будинком № 103 по вул. Володимирська, а саме: виділено їй у користування кімнату «1-7» площею 12.1 кв. м, всі інші приміщення та надвірні будівлі, споруди залишені у загальному користуванні. Вона намагалася вселитися до будинку, однак до цього часу не має можливості користуватися вказаним успадкованим майном, оскільки відповідачі перешкоджають їй в цьому, позбавили її законного права. У звязку з чим в неї виникла необхідність звернення до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, оскільки вона не має доступу до будинку, відповідачі їй в такому доступі перешкоджають. Ключ від будинку в неї є, але потрапити до будинку не має можливості, оскільки ключів від хвіртки в неї не має, а відповідачі їй хвіртку не відчиняють.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачі не перешкоджають у користуванні будинку. В будинку ОСОБА_2 належить 2 кімнати, вона користується хвірткою 1, а у ОСОБА_1 зовсім інша хвіртка, вона користується кімнатами 1-7, 1-8, 1-9, 1-2, 1-3, замки вони в будинок не міняли, ключі від будинку у позивачки є. ОСОБА_1 доказів того, що відповідачі перешкоджають їй у користуванні будинком надано не було, оскільки відповідачі цього не роблять.

ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, оскільки вони не перешкоджають позивачці у користуванні будинком, ОСОБА_1 приїжджає, збирає ягоди. Також підтвердив той факт, що ним були замінені замки на хвіртки, ключів від якої позивачці він не надав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона з позивачкою працювала разом 10 років на КП «Фармація». Їй відомо, що позивачка вже більше 15 років проживає в Києві по вул. Княжий Затон, 3. Влітку 2015 року позивачка запропонувала їй поїхати до Василькова, щоб допомогти прибрати на могилках у її батьків. Після кладовища вони приїхали до будинку № 103 по вул. Володимирська, однак позивачка в нього не потрапила, оскільки не змогла відкрити хвіртку. Ще раз перед судовим засіданням вони знову приїжджали, до вказаного будинку однак потрапити до будинку також не змогли, оскільки не змогли відчинити хвіртку, а відповідачі її не відкривали.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що вони разом із позивачкою працюють в грудні 2015 року на прохання позивачки він разом з нею приїхав в м. Васильків до будинку № 103 по вул. Володимирська, однак до будинку потрапити вони не змогли, оскільки вони не змогли відкрити обидві хвіртки.

Свідок ОСОБА_7, що є цивільною дружиною ОСОБА_3, в судовому засіданні показала, що бачила позивачку лише два рази через вікно, коли остання зривала вишню. Вона подзвонила чоловіку і повідомила про це. На що чоловік сказав, що це його сестра, хай зриває. Потім позивачка приїжджала вдруге, зривала спочатку виноград, а потім почала бити вікно та розбила шибку. Щодо замків в будинку, то вони їх не міняли.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він був присутній в гостях у відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_9. Позивачка в цей день приїжджала до будинку і безперешкодно користувалася будинком. Щодо всього іншого, йому відомо тільки зі слів відповідача.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою сторін, проживає поруч в хаті за 3 м і тому завжди бачить, що, коли позивачка приїжджає до будинку, то вільно ним користується. Один раз вона бачила як позивачка стукала у хвіртку чи намагалася відкрити двері, їй точно не відомо.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2006 року ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/3 частки майна ОСОБА_11, а саме: 10/17 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходяться в місті Василькові по вулиці Володимирській під номером 103 (а.с. 6).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12513211 від 15.11.2006 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 10/51 частин будинку № 103 по вул. Володимирській, м. Васильків Київська область, що перебуває у спільній частковій власності (а.с. 7).

Як вбачається з копії технічного паспорту на будинок № 103 по вул. Володимирській, м. Васильків Київська область, власниками даного домоволодіння є ОСОБА_2, якій належить 7/17 і 10/51 частин, ОСОБА_4, якому належить 10/51 частин і ОСОБА_1, якій належить 10/51 частин (а.с. 9-12).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 липня 2013 року встановлено, що реально поділити будинок № 103 по вул. Володимирській в м. Василькові Київської області, у відповідності до часток права власності сторін неможливо (а.с.23).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2015 року, що набрало законної сили, встановлено порядок користування житловим будинком № 103 по вул. Володимирській в м. Василькові Київської області, а саме: виділено в користування ОСОБА_1 - кімнату «1-7», площею 12,1 кв.м.; інші житлові кімнати, «1-5», площею 6,7 кв.м., «1-6», площею 11,6 кв.м., «1-10, площею 13,1 кв.м. та «1-11», площею 6,6 кв.м.- відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3; підсобні приміщення: кухню «1-1», площею 7,3 кв.м., коридор «1-2», площею 6,1 кв.м., кухню «1-3», площею 6,4 кв.м., кухню «1-4», площею 7,6 кв.м., коридор «1-8, площею 6,0 кв.м., коридор «1-9», площею 6,1 кв.м., надвірні будівлі та споруди: гараж «Б», сарай «В», сарай «Г», літній душ «Д», сарай «З», вбиральня «Т», колодязь «К», вигрібні ями «К1» та «К2», ворота «О», огорожа «О1» залишено в загальному користуванні (а.с. 21-24).

Як вбачається з матеріалів перевірки по заявам ОСОБА_1, зареєстрованим в ЄО № 8653 від 24.06.2016 р., ЄО № 7569 від 07.06.2016 р. та ЄО № 363 від 08.01.2017р., позивач неодноразово зверталася до ЧЧ Васильківського ВП Головного управління Національної поліції України в Київській області з письмовими заявами про те, що відповідачі вчиняють протиправні дії, а саме: не дозволяють їй користуватися будинком за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська, 103. Зокрема, відповідно до висновку по матеріалам перевірки від 13.06.2016 р., під час проведення перевірки по даному факту в телефонній бесіді гр. ОСОБА_4 пояснив, що знаходиться за межами м. Василькова та прибуде до Васильківського ВП для надання письмових пояснень найближчим часом. Відповідно до висновку по матеріалам перевірки від 30.06.2016 р., за час проведення перевірки по даному факту при неодноразовому відвідуванні за адресою м. Васильків, вул. Володимирська, 103 двері помешкання ніхто не відчинив та на залишені повістки не реагує (а.с. 85, 86, 99-104).

В судовому засіданні 12 січня 2017 року відбулася передача відповідачем ОСОБА_3 ключів ОСОБА_1 від хвіртки до будинку № 103 по вул. Володимирській у м. Василькові Київської області. Як вказує позивач та свідок ОСОБА_6 і не заперечують відповідачі, після судового засідання ОСОБА_1 разом із свідком ОСОБА_6 поїхали до вказаного будинку, однак потрапити до будинку їм не вдалося, оскільки виявилося, що ключ не підійшов. В подальшому було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 передав не той ключ. Після отримання необхідного ключа ОСОБА_1 відкрила хвіртку, зайшла до будинку та потрапила в належну їй кімнату 1-7. При огляді даної кімнати нею було встановлено, що в ній зберігаються неналежні їй речі, а тому користуватися вказаною кімнатою вона не може.

Відповідно до ст.ст. 379, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У ст. 356 ЦК України вказано про те, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до положень ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З наведених норм законодавства вбачається, що власник житла має право на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своєю власністю, та не може бути позбавлений такого права без позбавлення його права власності.

Таким чином, судом встановлено, що на момент подачі позовної заяви до суду існували перешкоди у користуванні належною позивачу кімнатою 1-7 в будинку № 103 по вул. Володимирській у м. Василькові Київської області та кімнатами загального користування, у звязку з відсутністю в неї ключів від хвіртки огороджувального паркану та неможливістю з даних причин потрапити до будинку. Однак, після передачі ключів від хвіртки огороджувального паркану в судовому засіданні дана перешкода була усунута та ОСОБА_1 потрапила разом зі свідками до будинку та належної їй кімнати. Разом з тим позивач так і не може користуватися належною їй кімнатою 1-7, оскільки в ній знаходяться чужі речі, які належать внуку відповідачів, якій і користується вказаною кімнатою, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині усунення перешкод в користуванні належним їй майном, а саме: кімнатою 1-7 в будинку № 103 по вул. Володимирській у м. Василькові Київської області шляхом звільнення вказаної кімнати від неналежних їй речей.

Однак, позивачем не подано доказів того, що з боку відповідачів чиняться перешкоди в користуванні кімнатами загального користування, враховуючи усунення перешкод у доступі до будинку. Що стосується вселення позивачки до будинку № 103 по вул. Володимирській у м. Василькові Київської області, то як вказано позивачкою в позовній заяві, вона зареєстрована та проживає в м. Києві, свідки підтвердили факт того, що позивачка вже більше 15 років зареєстрована та проживає в м. Києві, та є співвласником вказаного будинку, а тому у суду не має підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Керуючись викладеним вище та ст.ст.150, 155, ЖК України, 317, 319, 355, 356, 358,361, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні кімнатою 1-7 в будинку № 103 по вул. Володимирській у м. Василькові Київської області шляхом звільнення вказаної кімнати від неналежних їй речей.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 січня 2017 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко