АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 667/642/16-ц Головуючий в І інстанції Майдан С. І. Провадження №22-ц/791/2621/16 Доповідач: Воронцова Л. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВоронцової Л. П.,
суддів:Ігнатенко П.Я.,
Полікарпової О. М.,
секретарДавиденко І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради про визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_7 звернулася з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 13 лютого 2008 року між нею і Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 31.02/3/08-НВ, за умовами якого вона отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 530 250,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення 11 лютого 2033 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем було укладено договір іпотеки № 31.02/3/08-НВ-З від 13 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В. Г., предметом якого є житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за номером АДРЕСА_1, загальною площею 335,7 кв. м.

Зазначала, що договір іпотеки укладений з порушенням умов чинного законодавства щодо надання згоди органу опіки і піклування на передачу в іпотеку будинку, оскільки на момент укладення договору іпотеки у вище зазначеному будинку проживали малолітні діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Просила визнати недійсним договір іпотеки № 31.02/3/08-НВ-З від 13 лютого 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_6 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за номером АДРЕСА_1, загальною площею 335,7 кв. м., виключити запис про вище зазначений договір іпотеки з Державного реєстру іпотек, зареєстрованого в реєстрі за № 1182 та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна - житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за номером АДРЕСА_1, загальною площею 335,7 кв. м.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючий від імені ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на її безпідставність, просить відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що порушення прав дітей при укладенні договору іпотеки не встановлено. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 31.02/3/08-НВ, відповідно до умов якого останній надано кредит на купівлю житлового будинку АДРЕСА_1, у розмірі 530 250,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 11 лютого 2033 року /а. с. 11 - 15/.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., ОСОБА_6 придбала вище зазначений житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами /а. с. 60 - 62/.

Із заяви ОСОБА_11 від 13.02.2008 року, посвідченої нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В. Г., вбачається, що він надав згоду на придбання ОСОБА_6 житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 та в подальшому передати його в іпотеку для забезпечення зобов'язання дружини, яке виникло у зв'язку з укладенням нею кредитного договору з Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» /а. с. 69/.

3 метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № 31.02/3/08-НВ-3 від 13.02.2008р., предметом якого є житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1, загальною площею 335,7 кв.м /а. с. 8 - 10/.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» продало права вимоги та передало їх ПАТ «Дельта Банк», зокрема, за кредитним договором №31.02/3/08-НВ, укладеним з ОСОБА_6 /а. с. 82-88/.

ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується актовими записами про народження дітей № 19 та № 539 відповідно /а. с. 6, 7/.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що на час укладення іпотечного договору неповнолітні діти позивача не були зареєстровані та не проживали в житловому будинку АДРЕСА_1 і позивач, у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України такі докази суду не надала.

Проживання дітей у спірному будинку спростовується вчиненням позивачкою в один день договору кредиту з ВАТ «Кредитпромбанк» на отримання грошових коштів у сумі 530 250,00 грн. на купівлю нерухомості - житлового будинку, загальною площею 335,7 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, договору купівлі - продажу, відповідно до якого ОСОБА_6 придбала вказаний будинок та договором іпотеки про передачу позивачкою вказаного будинку в іпотеку Банку у забезпечення виконання кредитного зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Якщо власник майна одночасно є законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Відповідно до ст.29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Місце проживання неповнолітньої, малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає.

Судом першої інстанції встановлено, що на час укладання спірного договору іпотеки, діти проживали з батьками не у придбаному 13 лютого 2008 року позивачкою спірному будинку, а за іншою адресою.

Суд зробив правильний висновок про те, що передаючи спірний будинок в іпотеку не було зменшено чи обмежено прав дітей на користування жилим приміщенням.

Окрім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що ст. 12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 Сімейного кодексу України, імперативними нормами яких батькам заборонено вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності, або право користування яким мають діти без попереднього дозволу органів опіки і піклування, заборонено зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей щодо житлових приміщень підлягають відхиленню. Оскільки на час укладання вище зазначеного договору неповнолітні діти мали місце постійного проживання, яке було місцем фактичного проживання їх батьків, що повністю кореспондується з вимогами ч. 4 ст. 29 ЦК України, і таким чином не набули права користування нерухомим майном, яке було придбано та надано в іпотеку позивачем 13 лютого 2008 року.

Доводи апелянта про те, що з метою повернення кредитних коштів, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 21 жовтня 2009 року, було відкрито виконавче провадження, за яким проводиться стягнення на предмет іпотеки і порушуються права дітей, підлягають відхиленню, оскільки у вище зазначеному виконавчому провадженні виконується рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки і недійсність правочину законодавцем пов'язується з моментом укладення договору, а не з його виконанням та наслідками.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-3005цс15, підлягає відхиленню, оскільки обставини у даній справі не відповідають обставинам у справі, яка розглядалася Верховним судом України і у якій висловлено правову позицію.

Доводи ОСОБА_6 про те, що факт її проживання з дітьми у будинку, переданому в іпотеку з дати його придбання підтверджується довідкою Комишанської селищної ради м. Херсона № 3108 від 12 грудня 2016 року, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, у вказаній довідці, відсутні відомості про те, що позивачка та її неповнолітні діти проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_1 на дату укладення договору іпотеки. Крім того, відповідно до змісту договору іпотеки, позивач на момент його укладення була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_2, де, відповідно до законодавства України, повинні були бути зареєстровані та проживати її діти, а її чоловік ОСОБА_11 - у АДРЕСА_3.

З огляду на зазначене, інші доводи апеляційної скарги, як такі, що не ґрунтуються на законі, висновки суду не спростовують, не містять нових засобів доказування підлягають відхиленню, а рішення суду, як таке, що ухвалене з додержанням вимог закону - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова