АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/1038/16-ц
Провадження № 22-ц/792/330/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Спірідонової Т.В.,

секретар Бондар О.В.,

за участю: представника апелянта Коломий О.Є., відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Хмельницької області на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Ярмолинецької районної державної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог Баламутівська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання недійсними розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року Городоцька місцева прокуратура в інтересах держави звернулась до суду з позовом до Ярмолинецької РДА, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Баламутівська сільська рада, про визнання недійсним розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування якого зазначалось, що за результатами проведеного Городоцькою місцевою прокуратурою вивчення стану законності при розпорядженні та використанні земельних ділянок резервного фонду на території району встановлено, що розпорядженням Ярмолинецької РДА від 14.01.2010 року №16/2010-р надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 1,25 га, у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, які належать до категорії «землі сільськогосподарського призначення» на території Баламутівської сільської ради за межами села Баламутівка. 28.01.2010 року Ярмолинецькою РДА видано розпорядження № 80/2010-р, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, площею 1,2501 га, для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району за межами села Баламутівка та передано йому у власність. На підставі вказаного розпорядження 16 лютого 2010 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08. Згідно з інформацією Відділу Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі від 12.04.2016 року, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, яку отримав ОСОБА_2, відноситься до земель державної власності. Водночас, передача вказаної земельної ділянки у власність відбулася у порушення вимог ст.ст. 25, 33, 78, 116, 118 Земельного кодексу України та п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». А тому, позивач просив визнати недійсним розпорядження Ярмолинецької РДА від 14.01.2010 року № 16/2010-р «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами села Баламутівка; визнати недійсним розпорядження Ярмолинецької РДА від 28.01.2010 року № 80/2010-р «Про передачу земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка»; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 1,2501 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером НОМЕР_2.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29.09.2016 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог залучено Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2016 року в позові Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Ярмолинецької районної державної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог Баламутівська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання недійсними розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Прокуратура Хмельницької області подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи прокурора щодо належності спірної земельної ділянки до земель резервного фонду. Судом не надано оцінки технічному звіту по видачі державного акта на право колективної власності на землю спілці селян с. Баламутівка, який містить експлікацію земель КСП, де зазначено загальну площу земель, які передані в колективну власність та площу земель, яка залишилась у державній власності у т.ч. резервний фонд (151 га). Відповідно, рішення про передачу земель в колективну власність та державний акт про право колективної власності на землю є документами, що підтверджують факт створення резервного фонду. Крім того, суд не дав належної оцінки планово-картографічним матеріалам, рішенню 19 сесії Баламутівської сільської ради 23 скликання від 31.08.2000 року про виділення 50 % земель запасу і резервного фонду сільської ради працівникам і пенсіонерам соціальної сфери, яке підтверджує факт існування земель резервного фонду і факт його подальшого розподілу.

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що прокурором не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району був створений резервний фонд, і що земельна ділянка відповідача належить до цього резервного фонду.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що розпорядженням Ярмолинецької РДА від 14.01.2010 року № 16/2010-р ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 1,25 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, які належать до категорії «землі сільськогосподарського призначення» на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка (а.с. 18).

Розпорядженням Ярмолинецької РДА від 28.01.2010 року № 74/2010-р припинено право користування земельною ділянкою ОСОБА_2 площею 1,2501 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства згідно з договором оренди землі від 27.01.2005 року №39 на території Баламутівської сільської ради за межами села Баламутівка (а.с. 15).

Розпорядженням Ярмолинецької РДА від 28.01.2010 року № 80/2010-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, площею 1,2501 га, для ведення особистого селянського господарства з земель державної власності на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району за межами села Баламутівка та передано йому у приватну власність (а.с. 14).

16 лютого 2010 року ОСОБА_2 видано Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, площею 1,2501 га, для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району за межами села Баламутівка (а.с. 30).

Як вбачається з технічної документації ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, як предмету договору оренди землі від 27.01.2005 року, укладеного між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_2, в оглядовому плані розташування земельної ділянки, в кадастровому плані земельної ділянки, що передається в оренду, акті про передачу та прийом земельної ділянки, акті про перенесення меж земельної ділянки в натуру та здачу довгострокових межових знаків на зберігання, відсутня будь-яка інформація про резервний фонд (а.с. 73-78).

В технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 за межами села Баламутівка Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 16.02.2010 року, а саме в схемі розташування земельної ділянки, погодженої начальником Відділу Держкомзему у Ярмолинецькому районі, міститься вказівка на наявність резервного фонду, однак, у зовсім іншому місці, ніж розташована земельна ділянка ОСОБА_2 (а.с. 16).

За висновком відділу Держкомзему у Ярмолинецькому районі від 20.01.2010 року № 02-48/256 про погодження технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність, об'єктом землеустрою вказано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована за межами с. Баламутівка Баламутівської сільської ради, будь-яка інформація про належність вказаної земельної ділянки до резервного фонду відсутня (а.с. 154).

У експлікації земельної ділянки за формою № 6-зем також немає будь-якого посилання на те, що земельна ділянка ОСОБА_2 належить до резервного фонду (а.с. 155).

З матеріалів справи, а саме із Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_3 від 15.12.1995 року, виданого спілці селян села Баламутівка, технічного звіту по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років Баламутівської сільської ради народних депутатів с. Баламутівка Ярмолинецького району, не вбачається створення на території Баламутівської сільської ради резервного фонду (а.с. 31-42, 44-47).

На схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) по СТОВ «Обрій» с. Баламутівка Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, коректуванні планового матеріалу зйомок минулих років, картографічних матеріалах по паюванню земель колективної власності спілки селян села Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області, графічно зображено резервний фонд на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району. Згідно з експлікацією до картографічних матеріалів коректування планових матеріалів зйомок минулих років резервний фонд становить 151 га (а.с. 50-51, 167-168).

Відповідно до протоколу 8-ї сесії Баламутівської сільської ради народних депутатів 21 скликання від 23 вересня 1993 року, на сесії вирішувалося питання про передачу землі колективним сільськогосподарським підприємствам без земель запасу резервного фонду, зокрема, по колгоспу ім. Горького 1263 га, в тому числі резерв 177 га. (а.с. 180-188).

Рішенням Баламутівської сільської ради № 3 від 31.08.2000 року виділено 50 % земель запасу та резервного фонду сільської ради, що становить площу 106 га для надання в користування земельних ділянок соціальній сфері (а.с. 43).

Однак, з зазначених документів не вбачається коли, ким, на підставі чого, в якому розмірі та в яких межах створено резервний фонд на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району.

Згідно з ч.ч. 13, 15 ст. 5 Земельного кодексу України (1990 року), сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місце розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Судом першої інстанції правомірно не взято до уваги повідомлення Відділу Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі від 12.04.2016 року, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_2 надана ОСОБА_2 за рахунок земель державної власності, оскільки вказана інформація не є доказом створення на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району резервного фонду, та не є доказом належності вказаної земельної ділянки до резервного фонду (а.с. 19).

Крім того, відповідно до листа № 22-2221-99.5-2864/0/28-16 від 19.10.2016 року Відділ Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі, на території Ярмолинецького району, а саме Баламутівської сільської ради резервний фонд земель не створювався. Земельна ділянка, з кадастровим № НОМЕР_2, яка передана у власність ОСОБА_2, не входить до резервного фонду (а.с. 130).

За повідомленням архівного відділу Ярмолинецької районної державної адміністрації № 19/01-22-245 від 18.10.2016 року, рішення сесії Баламутівської сільської ради щодо створення резервного фонду земель в с. Баламутівка відсутнє (а.с. 120).

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як передбачено ч. 6, ч. 7 і ч. 9 ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ч. 1 ст. 125 ЗК України).

На підставі ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 9 і ч. 10 ст. 25 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Пунктом 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що резервний фонд земель, який створюється в процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, підлягає перерозподілу в першу чергу між працівниками державних і комунальних закладів, підприємств та організацій культури, освіти й охорони здоров'я та пенсіонерів з їх числа, що про живають у сільській місцевості.

Наявна у матеріалах справи довідка Баламутівської сільської ради від 07 квітня 2016 року № 122/2-19/2016, згідно з якою на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, не підтверджує факт порушення прав цих громадян внаслідок надання земельної ділянки відповідачу (а.с. 22).

З огляду на викладене вище, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що прокуратура не довела належними та допустимими доказами створення на території Баламутівської сільської ради резервного фонду і, відповідно, того, що наданням земельної ділянки відповідачу порушені права інших осіб та одержана ним земельна ділянка належала до земель резервного фонду, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 2 і ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на рішення сільської ради від 23 вересня 1993 року про передачу земель у колективну власність та державний акт на право колективної власності на землю, оскільки даними документами не підтверджується факт створення резервного фонду у встановленому законом порядку, крім того, ці документи не є належними та допустимими доказами передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки за рахунок земель резервного фонду.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду і спростовували його висновок.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Прокуратури Хмельницької області відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ І.В.Пєнта

Судді:/підписи/ А.П.Корніюк

Т.В.Спірідонова

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Шевчик О.М. Провадження № 22-ц/792/330/17

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія №47