Справа №173/2202/16-ц
Провадження №2/173/148/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю. ,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним. В обґрунтування позову зазначено, що 20 грудня 2015 року померла мати позивачів ОСОБА_5. після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку по вул..Рудніченка, 6 в с.Дідове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті матері позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, проте постановою від 28 липня 2016 року нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що за життя мати склала заповіт, який був посвідчений 5 червня 2008 року Дмитрівською сільською радою, яким все своє майно вона заповіла ОСОБА_3. Позивачі вважають, що мати бажала передати ОСОБА_3 лише земельну ділянку по вул..Рудніченка, 6 в с.Дідове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яку фактично було відчужено. На думку позивачів, у ОСОБА_5 не було жодних підстав, причин та мотивів передавати все своє майно ОСОБА_3, а в заповіті таке розпорядження зроблено помилково. Отже, заповіт в частині передачі всього майна ОСОБА_3, на думку позивачів, не відповідав волевиявленню заповідача, а тому підлягає визнанню частково недійсним. У звязку з вищевказаними обставинами, позивачі, як спадкоємці, позбавлені можливості оформити свої спадкові права на інше спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. На підставі вищевикладеного позивачі просили суд визнати недійсним запові , складений 5 червня 2008 року ОСОБА_5, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 29 в частині розпорядження про передачу всього майна ОСОБА_3, залишивши дійсним заповіт в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки по вул.. Рудніченка, 6 в с.Дідове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені вимоги. Позивач, ОСОБА_1, суду пояснив, що за життя мати фактично продала ОСОБА_3 недобудований будинок про що склала заповіт. Їй про це було відомо, ніяких спорів щодо цього майна ніколи не було. Лише після смерті матері вони дізналися, що в заповіті було зазначено, що мати передає все своє майно ОСОБА_3 Вважає, що це сталося помилково, оскільки мати знала, що в неї є ще інше майно, окрім земельної ділянки в с.Дідове, а тому вона не мала наміру передавати все майно відповідачу. Окрім нього з братом спадкоємцем після смерті матері є також батько, але він відмовився від прийняття спадщини, про що подав нотаріусу відповідну заяву. Позивач, ОСОБА_2, надав суду аналогічні пояснення.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суду пояснила, що вона придбала у ОСОБА_5 земельну ділянку з недобудованим будинком в с.Дідове. ОСОБА_5 склала заповіт на неї, вона не приділяла уваги його змісту. Після складання заповіту вона фактично проживає в будинку та зареєструвала право власності на нього та на земельну ділянку. на все майно після смерті ОСОБА_5 вона не претендує, оскільки ОСОБА_5 не мала наміру передавати за заповітом все своє майно їй, а в заповіті так записано помилково.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

20 грудня 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після її смерті її сини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 9, 12) звернулися до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений 5 червня 2008 року Дмитрівською сільською радою, згідно з яким все своє майно вона заповіла ОСОБА_3, про що було винесено відповідну постанову 27 липня 2016 року (а.с.8).

Встановлено, що дійсно, 5 червня 2008 року секретарем Дмитрівської сільської ради було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, в тому числі земельну ділянку, що їй належить ОСОБА_7 (а.с.37).

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно з ч.3 ст. 1257 ЦК України недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Враховуючи пояснення сторін про те, що ОСОБА_5 не мала наміру заповідати все своє майно ОСОБА_3 та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що є підстави вважать, що волевиявлення ОСОБА_5 в частині передачі всього майна ОСОБА_3 хоч і було вільним, проте не відповідало її волі, що, є підставою для визнання заповіту недійсним в цій частині. Також суд звертає увагу, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 грудня 2016 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на садибний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою по вул..Рудніченко, 6 в с.Дідове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 Також цим рішенням суду встановлено, що ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку за адресою вул..Рудніченко, 6 в с.Дідове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_5 (а.с.34-36).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що позивачі як спадкоємці першої черги після смерті матері (ч. 1 ст. 1261 ЦК України) не мають можливість оформити свої спадкові права на спадкове майно, оскільки їхнє право на спадкування не визнається, обраний ними спосіб захисту цивільних прав відповідає способам, визначеним ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивачів про визнання заповіту частково недійсним, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 1257 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10,11,60,212-215 Цивільного-процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 5 червня 2008 року ОСОБА_5, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 29 в частині розпорядження про передачу всього майна ОСОБА_3, залишивши дійсним заповіт в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки по вул.. Рудніченка, 6 в с.Дідове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які приймали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко