АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-505/2008 22-ц/774/95/К/17
Справа № 2-505/08 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/95/К/17 суддя Приміч Г.І.
Категорія 20 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

за участю: секретаря Чубіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФХК 2005" на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Петроліум", третя особа - Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" в особі Криворізького відділу Дніпропетровської регіональної філії, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Петроліум" (далі ТОВ «Петроліум») про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання права власності на земельну ділянку, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 20.07.2007 року між ним та ТОВ «СК Петроліум» щодо земельної ділянки площею 0,5414 га, що розташована на території Лозуватської сільської ради та знаходиться в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області по вул. Сагайдачного, 18, а також просив суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 посилався на те, що 20 липня 2007 р. між позивачем та ТОВ «СК Петроліум» в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,5414, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в с. Лозуватка по вулиці Сагайдачного, 18, і призначеної для комерційного використання для обслуговування території АЗС.

Вказана земельна ділянка належала ТОВ «СК Петроліум» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 170724 від 16.12.2006 р. На підставі акту приймання-передачі від 20.07.2007 р. відповідачем позивачу була передана спірна земельна ділянка, за яку останній повністю перерахував відповідачу оплату в сумі 241500,00 грн.

Відповідно до п 4.2. договору він підлягав нотаріальному посвідченню, однак коли після здійснення розрахунку позивач звернувся до ТОВ СК «Петроліум» з відповідною вимогою про нотаріальне посвідчення договору відповідач став ухилятися від нього, пояснюючи це відмовою нотаріусів у м. Одесі оформлювати договір та необхідністю поїздки до м. Кривого Рогу за місцем розташування земельної ділянки. При цьому зазначив, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 20.07.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СК Петроліум» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 0,5414 гектара, кадастровий номер :03:001:0182, що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та знаходиться в с. Лозуватка по вулиці Сагайдачного, 18.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,5414 га, кадастровий номер :03:001:0182, що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та знаходиться в с. Лозуватка по вулиці Сагайдачного, 18.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФХК 2005" (далі ТОВ «ФХК 2005»), посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, поставили питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що спірний договір підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації права власності на нерухоме майно. Проте позивачем вказаних дій не вчинено, тому відсутні підстави вважати спірний договір дійсним. Натомість суд першої інстанції до спірних правовідносин застосував вимоги ст. 220 ЦК України та задовольнив позовні вимоги. Крім того, ОСОБА_1 не був власником спірного майна, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 392 ЦУК України.

Між тим, представник ТОВ «ФХК 2005» зазначив, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.06.2009 року № 2533577 товариство є власником АЗС, що знаходиться на території спірної земельної ділянки, у звязку з чим в розумінні ст. 120 Земельного кодексу України ця земельна ділянка також належить заявникові апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СК Петроліум» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 170724 від 16.12.2006 р. на праві власності належить земельна ділянка площею 0,5414 га, розташована за адресою буд. № 18 по вул. Сагайдачного с. Лозуватка Криворізький район Дніпропетровська область. (а.с.7)

20 липня 2007 р. між сторонами в простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки б/н від 20.07.2007 р. (а.с. 5), згідно з яким ТОВ «СК Петроліум» (продавець) зобовязалося передати у власність ОСОБА_1 (покупця) на умовах договору спірну земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,5414 гектара, розміром 71,48 х 68,34; 77,45 х 77,50, кадастровий номер :03:001:0182, що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та знаходиться в с. Лозуватка по вулиці Сагайдачного, 18 (вісімнадцять), яка призначена для комерційного використання для обслуговування території АЗС, а покупець зобовязався прийняти її і оплатити на умовах договору. При підписанні договору сторонами були узгоджені всі його істотні умови, а саме предмет договору та ціна речі.

Факт передачі спірної земельної ділянки продавцем покупцю підтверджується Актом приймання-передачі від 20.07.2008 р., підписаним обома сторонами (а.с.6), а факт здійснення покупцем повного розрахунку за придбану ним земельну ділянку в сумі 241500,00 грн. підтверджується квитанцією №2346 від 02.04.2008 р. (а.с.16) та не заперечується відповідачем.

Спірний договір від імені ТОВ «СК Петроліум» підписаний виконуючим обовязки директора ОСОБА_3, призначеним на цю посаду наказом № 14/1-к від 04.07.2007 р. на період з 05.07.2007 р. по 25.07.2007 р., що відповідає періоду укладання спірного договору (а.с. 35,36).

Відповідно до п 4.2. спірного договору він підлягав нотаріальному посвідченню. Однак коли після здійснення розрахунку позивач звернувся до СК «Петроліум» з вимогою про нотаріальне посвідчення договору відповідач став ухилятися від нього, що підтверджується листом ТОВ «СК Петроліум» вих. № 146 від 07.05.2008 р. (а.с.37)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 03.07.2007 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.06.2009 року, право власності на комплекс автозаправної станції, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Лозуватка, вул. Сагайдачного, 18 на праві приватної власності належить ТОВ «ФХК 2005».

За змістом ст. 377 ЦК України (в редакції, що діяла на момент спірного договору), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За таких обставин, оскаржуваним рішенням порушено право власності ТОВ «ФХК 2005» на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом і є непорушним.

За загальними положеннями вимог цивільного законодавства за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 657 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Положеннями ч.2 ст. 220 ЦК України передбачена можливість суду визнати дійсним договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, у разі, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

В абзаці 2 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», розяснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Таким чином спірний договір купівлі-продажу в силу ст. 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, а тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-49цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на викладене слід погодитись з доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку, у звязку з тим, що правила ст.220 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу) не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки момент вчинення такого правочину, відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України, повязується з державною реєстрацією, а тому вони є неукладеними і такими, що не породжують для сторін прав і обовязків.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, у звязку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФХК 2005" задовольнити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_4