Справа № 289/2137/16-ц
Номер провадження 2/289/233/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права на спадщину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з :

цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Світанок» села Кичкирі Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0183750, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 384 голови Радомишльської РДА від 20 грудня 1996 року, який зареєстровано 30 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 433.

В судовому засіданні позивачка та її представник не з»явились, надіслали письмову заяву, просили справу розглянути без них, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі,з позовними вимогами погодився.

Суд, дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані докази в їх сукупності,приходить до висновку про задоволення позовних вимог,виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2002 року у віці 87 років померла двоюрідна баба позивачки і спадкодавиця ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть 14 лютого 2002 року було зроблено відповідний запис за № «6», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 185295, яке видане «14» лютого 2002 року Виконавчим комітетом Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з :

цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Світанок» села Кичкирі Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0183750, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 384 голови Радомишльської РДА від 20 грудня 1996 року, який зареєстровано 30 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 433.

Вартість права на земельну частку (пай) розміром 4,29 га становить 31'516,00 грн.

Ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, прийнятому у 1963 році (надалі ЦК УРСР), який був чинний на момент відкриття та прийняття спадщини, передбачено: Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Окрім позивачки, у померлої спадкодавиці на час своєї смерті (13.02.2002) в живих відсутні інші спадкоємці за законом згідно ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР, які одночасно мають право та претендують на зазначене спадкове майно.

Рідний син померлої спадкодавиці ОСОБА_3, який одночасно був двоюрідним братом рідної матері позивачки ОСОБА_4, спадщину після смерті матері прийняв ,але не оформив.

05 листопада 2008 року у віці 68 років помер двоюрідний дядько позивачки ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть 06 листопада 2008 року було зроблено відповідний запис за № «16», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 101980, яке видане «06» листопада 2008 року Виконавчим комітетом Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Окрім позивачки, у померлого спадкодавця на час своєї смерті (05.11.2008) в живих відсутні інші спадкоємці за законом згідно ст.ст.1241, 1261-1266 ЦК України, які одночасно мають право та претендують на зазначене спадкове майно.

Родинні звязки позивачки ОСОБА_1 зі своєю двоюрідною тіткою ОСОБА_2, підтверджуються:

Свідоцтвом про народження позивачки серії І-ТП № 407168, виданим 10.07.1975 Кичкирівським сіль/бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, в якому її рідним батьком уписаний «Максименко Петро Володимирович», а рідною матірю уписана «Максименко Галина Василівна»;

Свідоцтвом про народження матері позивачки серії V-УР № 0266720, виданим /повторно/ 19.08.1964 Кичкирівським сіль/бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, в якому її рідним батьком уписаний «Максименко Василь Федорович», а рідною матірю уписана «Максименко Ганна Іванівна».

Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 759, виданій 15.11.2016 Кичкирівською сільською радою:

«...ОСОБА_2 на день смерті 13 лютого 2002 року постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім померлої в цьому жилому будинку разом з нею проживав без реєстрації на день смерті: ОСОБА_3 син.

Крім сина більше ніхто не проживав та не був зареєстрований на день смерті разом зі спадкодавцем.

Фактично спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв син ОСОБА_3 шляхом володінням спадковим майном, проживанням, обробітку земельної ділянки, ремонту будинку».

Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 758, виданій 15.11.2016 Кичкирівською сільською радою:

«..ОСОБА_3 на день смерті 05 листопада 2008 року проживав без реєстрації за адресою: село Кичкирі, вул. Центральна буд. 227 Радомишльського району Житомирської області.

Фактично спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_4 шляхом володінням обробітку землі, ремонту будинку, сплати платежів».

Окрім позивачки, у померлих спадкодавців відсутні інші спадкоємці, які мають право і одночасно претендують на зазначене спадкове майно.

Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на земельну частку (пай).

При житті спадкодавці своє право на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку оформили, не розпаювали на земельні ділянки в натурі та не отримали правовстановлюючі документи Державні акти, тобто належним чином це право не зареєструвано і при житті відповідні Витяги про реєстрацію права власності не одержали. Оригінал правовстановлюючого документу Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0183750 втрачений і відновити його в адміністративному порядку неможливо.

Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку.

Визнання судом права власності в порядку спадкування та перерозподіл спадщини між спадкоємцями (позивачами) за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені.

Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

Тому, у звязку із встановленням фактів та у звязку з неможливістю вирішення цього питання через нотаріуса в добровільному (позасудовому) порядку, спадкоємець змушений звернутись до суду з вказаним позовом за його законним вирішенням.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,60,209,213-215, 218 ЦПК України,ст.ст.1216, 1217, 1221-1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування право на спадкове майно, яке складається з:

цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Кичкирі Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0183750, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 384 голови Радомишльської РДА від 20 грудня 1996 року, який зареєстровано 30 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 433, на імя ОСОБА_2, яка померла 13 лютого 2002 р. у віці 87 років в селі Кичкирі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький