АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/965/17 Справа № 2-774/11 Головуючий у 1 й інстанції - Трофимова Н. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищида М.М.,

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, виконавчий комітет Верхньодніпровської районної ради, про звернення стягнення на майно,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2014 року позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_8, ОСОБА_8, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, виконавчий комітет Верхньодніпровської районної ради, про звернення стягнення на майно - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 014/128081/3169/74 від 12 квітня 2007 року в розмірі 249218 грн.. 65 коп., яка складається із: 204198 грн. 98-коп. - заборгованість по кредиту; 22763 грн. 96-коп. - заборгованість по відсотках; 22255 грн. 71 коп. - пеня, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором Іпотеки № 5770/3169/305653 від 17.04.2007 року, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2., з предмету іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_4. В решті позову - відмовлено. Вирішено питання судових витрат (том 2 а.с. 12-20).

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 11 лютого 2014 року - залишено без задоволення (том 2 а.с. 43-45).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про звернення стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» - суми заборгованості по кредиту згідно Кредитного договору без урахування змін внесених Додатковою угодою без здійснення державної реєстрації збільшення основного зобов'язання; застосувати строк позовної давності до позовних вимог ПАТ «Райффайзен банк Аваль»; зменшити розмір пені до 100,00 грн. Вирішити питання судових витрат (том 2 а.с.57-63).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір № 014/128081/3169/74. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору відповідачу надається кредит у сумі 25250,00 доларів США, позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору тарифів банку, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Кредит надається до 12 квітня 2027 року зі сплатою 12,85 % річних за користування кредитом (п.1.2; п. 1.4 Кредитного договору). Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: - щомісячно, до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком погашення кредиту та остаточне погашення отриманого кредиту до 12 квітня 2027 року, на рахунок, зазначений в п.4.1 цього Договору; - щомісячно, до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів (том 1 а.с. 8-15).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачу кредит у сумі 25250,00 доларів США, еквівалент в гривнях складає 127512,50 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 81/3169/74 від 12.04.2007 (том 1 а.с.20) та не заперечується сторонами.

19 червня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 була укладена додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 014/128081/3169/74 від 12.04.2007 р., відповідно до якої, тимчасово на період з 19 червня 2009 року до 30 травня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру 120 доларів США (встановити кредитні канікули) та банк збільшив основну заборгованість на суму заборгованості за відсотками, яка склалася на дату укладання Додаткової угоди, у зв'язку з чим відбулася зміна стоку погашення заборгованості і викладений у новій редакції Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором ( том 1 а.с.16-19).

Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ОСОБА_4 (Іпотекодавець) та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є позивач) був укладений Іпотечний договір № 5770/3169/305653 від 17 квітня 2007 року, відповідно до п.1.1 якого, договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору № 014/128081/3169/74 від 12.04.2007 (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строки дії кредитного договору), укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавецем, за умовами якого Іпотекодавець зобов'язується до 12.04.2027 повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 25250 доларів США, сплатити проценти за користування ним згідно умов Кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним та цим Договором. У відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно з п. 1.2 Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_10 17.04.2007 за р. № 540, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів 17.04.2007 номер правочину 2032700. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Предмет іпотеки складається з: чотирьох кімнат, житловою площею 47,9 кв.м., загальною площею 76,8 кв.м. ( том 1 а.с. 22-24).

Відповідач, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував та не здійснював своєчасно повернення частки кредиту, не сплачував проценти за користування кредитом в порядку та строки, передбачені кредитним договором, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість.

Відповідно до п. 6.5 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене Позичальником не пізніше 30 календарних днів з дня надсилання Позичальнику повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення.

Згідно з п. 10.1 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями Кредитного договору, відповідач сплачує Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

За розрахунками позивача, за відповідачем станом на 18.03.2011 утворилась заборгованість: 25705,13 доларів США, що еквівалентно 204198,98 грн. - сума неповернутого кредиту; 2865,59 доларів США, що еквівалентно 22763,96 грн. - несплачені проценти, 2801,61 доларів США, що еквівалентно 22255,71 грн. - пеня, а всього 31372,33 доларів США, що складає по курсу НБУ 794,39грн. за 100 доларів США - 249218,65 грн. (том 1, а.с. 30-31; 204-209).

20.09.2010 позивач направив на адресу ОСОБА_4 вимогу за № 31-кі про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 014/128081/3169/74 від 12 квітня 2007р., в якій вимагав від відповідача, зокрема виконання умов Кредитного договору та сплати протягом не більш ніж 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені, відповідно до умов Кредитного договору у розмірі - 27761,68 доларів США, з них: 25705,13 доларів США - заборгованість по кредиту; 1268,56 доларів США - несплачені проценти; 787,99 доларів США - нарахована пеня, а також попереджав про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.32). Вказана вимога була отримана відповідачем 28.09.2010р., що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (том 1, а.с. 32 зворот).

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог та доведеності неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526, 530, 610 ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін; відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним.

Відповідно до ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

У ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено у ч. 3 ст. 109 ЖК України.

У пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення у разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст..109 ЖК України, ст.. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться у порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

За ст.. 109 ЖК звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому за винятками, встановленими законом.

Апелянтом не надано жодних відомостей про наявність виняткових обставин, які унеможливлюють виселення.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного збільшення Банком розміру процентів та внесення змін до Кредитного договору без здійснення державної реєстрації, колегія суддів не вважає підставою для зміни або скасування рішення суду, оскільки, апелянт звертався до суду з позовом про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 19.06.2009, в задоволені якого рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 р. було відмовлено. При розгляді вказаного позову судом досліджувалися обставини щодо зміни умов погашення кредиту, їм надана правова оцінка. Рішення є чинним (т.2, а.с.4-5).

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення Банком строку позовної давності для стягнення пені, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 10.1 Кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користуванням кредитом, комісії, передбачених Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Частина 2 ст. 258 ЦК України, передбачає строк позовної давності в один рік відносно вимог про стягнення неустойки, а саме пені. Наявний в матеріалах справи розрахунок нарахування пені не суперечить умовам кредитного договору та чинному законодавству, оскільки розрахунок здійснений в межах позовної давності.

Посилання апелянта щодо необхідності державної реєстрації змін до кредитного договору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони ґрунтуються на тлумаченні норм чинного законодавства апелянтом на власний розсуд. Державна реєстрація змін до кредитного договору чинним законодавством не передбачена.

Інші доводи не впливають на суму заборгованості, на наявність права банку звернутися до суду з таким позовом. Суд першої інстанції всебічно дослідив обставини справи, вірно визначився із правовідносинами, що склалися між сторонами, надав їм правильну правову оцінку, застосував належні норми матеріального права та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає відсутніми підстави для зміни або скасуванні рішення суду першої інстанції, визначені ст.309 ЦПК, рішення відповідає вимогам ст.213, 214 ЦПК, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: