Справа № 148/2349/16-ц Провадження № 22-ц/772/422/2017Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 39Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Оніщука В.В., Медвецького С.К., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тульчиської державної нотаріальної контори, Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про встановлення факту смерті, часу і останнього місця реєстрації, родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року, -

встановила:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Тульчиської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виконавчий комітет Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилась спадщина, зокрема у виді земельної ділянки, площею 1,75га, розташованої на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, яку та у свою чергу успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її тітки ОСОБА_6 24 липня 2016 року вона звернулась до державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у його видачі на це майно їй було відмовлено через відсутність даних про факт смерті, час і останнє місце реєстрації спадкодавця, а також пропущення строку на прийняття спадщини.

Просила: встановити факт смерті, час і останнє місце реєстрації померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, яка була спадкоємицею після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, для визначення кола спадкоємців та місця відкриття спадщини; факт її родинних відносин з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір'ю ОСОБА_5; визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 7 грудня 2016 року до участі у справі як співвідповідача залучено Тиманівську сільську раду Тульчинського району Вінницької області.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення її позову, визначити додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 з огляду на таке.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть на а. с. 10), яка згідно зі свідоцтвом про народження була матір'ю ОСОБА_2 (а. с. 8). 19 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а. с. 44). 17 серпня 2016 року державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка складається з земельної ділянки, розташованої на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 1,62 га, кадастровий номер НОМЕР_1. (а.с. 63).

Згідно із п. п. 1, 8 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ст. 258 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що такий факт підтверджують.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

За змістом ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу її відкриття, який, за умови пропущення його з поважних причин, може бути продовжений судом (ч. 3 ст. 1272).

Оскільки факти смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та її родинних відносин з позивачкою ОСОБА_2 підтверджені належними правовстановлюючими документами: свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження, ОСОБА_2 шляхом подання у встановлений законом строк заяви прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5, про що отримала свідоцтво про прийняття спадщини за законом, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які, фактично, зводяться до обґрунтування факту прийняття спадщини померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 у виді земельної ділянки, площею 1,75 га, розташованої на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, а також містять нову вимогу - про визначення ОСОБА_2 додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 з огляду на таке.

Згідно із закріпленим у ч. 1 ст. 11 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як видно із журналу та технічного запису судового засідання суд першої інстанції відповідно до приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України, сприяючи здійсненню процесуальних прав сторін, роз'яснював позивачу його права, в тому числі право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду справи по суті, яким вона не скористалась, а відтак вирішив справу відповідно до заявлених у позовній заяві вимог, а суд апеляційної інстанції згідно з приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України не має повноважень виходити за межі цих вимог.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк