Провадження № 22-ц/780/59/17 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 47 12.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, його поділ та визнання права власності на 1/2 частку спільного майна, зустрічним позовом ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, -

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4, в якому, із урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, просила встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з листопада 2007 року до 22 січня 2010 року, визнати за нею право власності на 17/100 частки житлового будинку, а також по ? частці земельних ділянок площею 0,0072 га та 0,0128 га по АДРЕСА_2

Позов обґрунтовано тим, що у серпні 2007 року вона познайомилась із ОСОБА_4, який працював разом з нею у Київському виробничому об'єднанні птахівничої промисловості «Київптахпром» і з вересня 2007 року вони стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

За час спільного проживання, а саме 16 квітня 2008 року за кредитні кошти, повернення яких здійснювала вона, на ім'я ОСОБА_4, придбано автомобіль «ДЕУ-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1, а 29 жовтня 2009 року - дві земельні ділянки площею 0,0072 га та 0,0128 га по АДРЕСА_2 (призначенням яких є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), державні акти про право власності, які оформлено на ОСОБА_4

Після реєстрації 22 січня 2010 року шлюбу між сторонами на придбаних земельних ділянках за спільні кошти подружжя збудувало житловий будинок, право власності на який 28 грудня 2011 року зареєстровано за ОСОБА_4 Після відчудження 33/50 часток новозбудованого будинку на користь інших осіб розмір частки її та ОСОБА_4 у праві власності на цей будинок становить по 17/100 частки.

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на 34/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_2

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що він здійснив будівництво вказаного будинку за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1, яка належала йому на праві особистої приватної власності.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_2, який уточнив позовні вимоги та просив визнати за ОСОБА_2 право власності на 17/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_2

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року первісний позов задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3, та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період із листопада 2007 року по 22 січня 2010 року.

Визнано за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 17/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_2; ? частку земельної ділянки площею 0,0072 га та ? частку земельної ділянки площею 0,0128 га АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 17/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_2; ? частку земельної ділянки площею 0,0072 га та ? частку земельної ділянки площею 0,0128 га по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_4 17/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_3 про визнання частки житлового будинку по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 17/100 часток цього будинку, а також у частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання 17/50 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 особистою приватною власністю - скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У іншій частині рішення Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 у період з 01 серпня 2007 року до 27 лютого 2008 року працював заступником голови управління виробничого об'єднання «Київптахпром», де з 16 липня 2003 року на посаді головного бухгалтера працює ОСОБА_3

18 квітня 2008 року ОСОБА_4 придбав автомобіль «ДЕУ-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який 11 квітня 2013 року зареєстровано за його батьком - ОСОБА_2

28 жовтня 2009 року ОСОБА_4 придбав дві земельні ділянки площею 0,0072 га та 0,0128 га по АДРЕСА_2, кадастрові номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3, цільовим призначенням яких є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

22 січня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 4.

28 грудня 2011 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 загальною площею 359,9 кв.м., житловою площею 128,9 кв.м.

19 січня 2012 року та 10 липня 2012 року ОСОБА_4 відчужив на користь інших осіб відповідно 16/50 та 17/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_2

20 липня 2012 року на ім'я ОСОБА_4 видано державні акти НОМЕР_4 та НОМЕР_5 про право власності на земельні ділянки площею 0,0072 га та 0,0128 га по АДРЕСА_2

Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 28 січня 2014 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Статтею 74 СК України визначено: якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Пред'являючи позовні вимоги про визнання права власності на частку житлового будинку по АДРЕСА_2, ОСОБА_3 обґрунтовувала їх тим, що цей будинок збудовано ОСОБА_4 у період перебування у шлюбі з нею за рахунок спільних коштів подружжя, тому їй належить ? частка від частки ОСОБА_4 у зазначеному нерухомому майні, яка складала 17/50. Водночас ОСОБА_4, а згодом і його правонаступник ОСОБА_2, зазначали про те, що спірний будинок збудовано за рахунок грошових коштів, отриманих ОСОБА_4 від продажу належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1.

На вимогу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судом апеляційної інстанції було витребувано договір відчуження ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 та було досліджено дані договори.

Колегія суддів встановила, що квартира АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_4 10 квітня 2009 року, тобто до укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Отже, кошти отримані від даного договору є особистою приватною власністю ОСОБА_4

Разом з тим, ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів того, що будинок по АДРЕСА_2 було збудовано сторонами за рахунок спільних коштів подружжя.

Колегія суддів дійшла висновку що даний будинок був збудований ОСОБА_4 за кошти отримані від продажу квартири і є особистою приватною власністю.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 рокув частині вирішення первісного позову ОСОБА_3 про визнання частки житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку цього будинку, а також у частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання частко житлового будинку скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання частки житлового будинку по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на часку цього будинку відмовити

Зустрічний позов ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.