Справа №491/1447/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Желяскова О. О.

при секретарі Соловйов К. В.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою яка в подальшому у судовому засіданні була уточнена, в якій зазначає, що з 04 січня 1999 року працював в редакції районної газети «Вісті Ананьївщини», а останнім часом на посаді оператора комп'ютерного набору. Згідно наказу №31 від 01 листопада 2016 року був звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України, а саме з 02 листопада 2016 року за відсутність на роботі без поважних причин 28 жовтня 2016 року протягом більше трьох годин робочого дня. При цьому копію вказаного наказу отримав 02 листопада 2016 року.

ОСОБА_1 вказує, що звільнення вважає незаконним, а наказ таким, що підлягає скасуванню з поновленням його на роботі. При цьому позивач не заперечує того факту, що 28 жовтня 2016 року з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин був відсутнім на робочому місці, оскільки як працівник редакції знаходився на сесії Ананьївської районної ради, де мав слухати звіт редактора районної газети. До редакції він не повернувся через те, що попередні півтора-два роки в останній день робочого тижня редакція, з дозволу та за згодою редактора, працювала до обіду (після обіду жіноча половина колективу влаштовувала санітарний час, а чоловіки йшли додому). Разом з цим зазначає, що до 28 жовтня 2016 року ніяких претензій з цього приводу з боку редактора не було, тому вважає, що його звільнення спричинене критикою з його боку професійних якостей редактора газети ОСОБА_3 на одному із засідань постійної комісії районної ради, тобто є цілком спланованою акцією, а відсутність позивача на роботі 28 жовтня 2016 року лише прискорила розправу над ним.

Крім того, позивач зазначає, що його звільнення з роботи є дисциплінарним стягненням, порядок накладення якого передбачено ст.149 КЗпП України, частина третя якої вказує, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок та попередню роботу працівника. Однак відповідач проігнорував вимоги закону, не використав можливість застосування іншого стягнення у вигляді догани. Вважає, що це було навмисно, скільки його звільнення було давно сплановано, а саме 26 вересня 2016 року його було попереджено про звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату. Відсутність його на роботі цинічно та незаконно використана, як аргумент для звільнення.

На підставі викладеного позивач вважає, що наказ від 01 листопада 2016 року № 31 про звільнення його з роботи має бути визнаний недійсним та скасованим, та його має бути поновлено на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в звязку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні, під час розгляду справи позивач пояснив, що в КП Ананьївської районної ради Редакція газети Вісті Ананьївщини пропрацював сімнадцять років. У 2015 році його було переведено на посаду компютерного набору КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», а в вересні 2016 року йому було повідомлено про скорочення робочого штату, а саме його посади. У п'ятницю 28 жовтня 2016 року, він з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин знаходився на сесії районної ради, де мав слухатися звіт редактора районної газети. Оскільки протягом двох років, за згодою редактора, по п'ятницях, після обіду, всі працівники редакції розходились по домівках, а жіноча половина колективу прибирала, враховуючи те, що у нього не було нагальних справ по роботі, після обіду він залишився вдома. 01 листопада 2016 року його було повідомлено про звільнення за прогул, що вважає цинічною та спланованою розправою над ним. Також зазначає, що жодного зауваження з боку редактора до нього не було. Щодо акту, складеного про його відсутність, зазначає, що даний акт підписували люди, які після обіду і самі були відсутні на робочому місці. Вважає, що редактор газети та інші працівники редакції планомірно мали на меті позбутися його, оскільки позивач неодноразово критикував роботу редактора газети. Щодо всіх актів складених редактором та працівниками редакції, то про них йому нічого не було відомо, він їх не бачив, не знайомився та не підписував, як і акт від 28 жовтня 2016 року, який він отримав поштою після першого судового засідання. Підтвердив, що в редакції газети профспілкової організації немає. Дійсно підтверджує, що у п'ятницю 28 жовтня 2016 року його не було на робочому місці. Вказує, що підписувався в правилах внутрішнього трудового розпорядку, які були складені та затвердженні у 2005 році, хоча зміст цих правил не пам'ятає, оскільки було дуже давно, по факту йому мало бути відомо, що робочий день з 08 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, з 12 години 00 хвилин обід, а потім робочий день продовжується з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Між колективом та редактором газети була усна домовленість про неповний робочий день по п'ятницях, однак жодних документів, наказів про неповний робочий час, зменшення робочого часу по п'ятницях в письмовій формі не було, на лікарняному під час звільнення також не був. Також підтвердив той факт, що 28 жовтня 2016 року його не було на робочому місці з 13 години 00 хвилин, так як це була п'ятниця, про що співробітниками редакції було складено акт від 28 жовтня 2016 року, на підставі якого писав пояснювальну записку. Наказ №31 не отримував на руки, відмовився від підпису, але наказ йому було зачитано у присутності колективу редакції, в послідуючому видано трудову книжку та проведено повний розрахунок. На підставі викладеного позов просить задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача, діюча на підставі ордеру та витягу з договору (а.с.19-20), пояснила, що підтримує все зазначене позивачем та зауважила, що дійсно сам факт відсутності на роботі ОСОБА_1 підтверджується актом та пояснювальною запискою однак він не міг бути складений особами, які його підписали, так як їх самих о 17 годині 00 хвилин на роботі не було та бути не могло. 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1, як працівник редакції знаходився з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин на сесії районної ради, де звітував редактор газети. З 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин 28 жовтня 2016 року був відсутній на робочому місці, що він і сам не заперечує, однак вказане сталося через те, що протягом досить довгого часу по пятницях після обіду вже ніхто не працював, чоловіки йшли додому, а жіноча половина колективу займалася прибиранням, при цьому жодних претензій з боку редактора до 28 жовтня 2016 року не було. Разом з цим пояснила, що сам факт скоєння дисциплінарного правопорушення не є підставою для звільнення працівників з роботи, оскільки адміністрація газети мала би з'ясувати всі обставини скоєння вказаного дисциплінарного правопорушення, які редактором газети з'ясовано не було, або він не бажав з'ясовувати, або ж з'ясував поверхнево. Що ж стосується ступеня тяжкості правопорушення, то вважає, що позивач скоїв не настільки тяжке правопорушення, за яке відразу потрібно звільняти з роботи. Крім того мала бути врахована попередня робота ОСОБА_1, який дуже давно працює в редакції та є спеціалістом своєї справи. Однак вважає, що перш ніж звільнити працівника з роботи, потрібно було врахувати його право на працю, а також всі вищевказані обставини та прийняти зважене рішення. Всі працівники вказали, що позивач не працює, а саме перебуваючи на посаді оператора компютерного набору не вміє працювати на компютері, однак виникає запитання чому редактором газети позивача було переведено на цю посади, якщо йому було про це відомо. Також зазначено, що ОСОБА_1 всім заважає, ображає співробітників, на роботу не ходить, тому на її думку працівники редакції, ще за довго до зборів вирішили питання про звільнення позивача. Також в матеріалах справи присутні і інші акти, з яких видно, що протягом декількох місяців ОСОБА_1 в певні дні на протязі певного періоду часу був відсутній на робочому місці, однак з жодним із цих актів позивача ознайомлено не було, він не надавав пояснення по причині відсутності на робочому місці, адже якщо він скоїв дисциплінарне правопорушення, то мав надавати якісь пояснення відносно цього, тому вважає, що ці акти складено станом на день звільнення ОСОБА_1 Позивач не заперечує факт своєї відсутності на робочому місці, однак на її думку це не є підставою для його звільнення, так як, перш ніж звільнити, редактор мав врахувати обставини скоєння проступку, залишити працівника на робочому місці, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення, такий як догана. Також звертає увагу, що акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 28 жовтня 2016 року підписав і представник Ананьївської районної ради Одеської області ОСОБА_6, який прийшов до приміщення редакції газети о 17 годині 00 хвилин та не міг бачити сам факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 13 години 00 хвилин. В своїх поясненнях, які надав позивач на ім'я редактора газети Вісті Ананьївщини ОСОБА_7, не заперечив факт своєї відсутності на робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, однак повідомив, що ніхто в пятницю після обіду не працює, як і він, тому в разі, якщо буде відповідний наказ щодо режиму роботи, то він буде його виконувати. Вважає, що під час звільнення ОСОБА_1 не було враховано редактором газети обставини, які передбачені ст.149 КзпПУ: не зазначено шкоду, яка була завдана газеті, у зв'язку з відсутністю позивача на роботі, не визначено ступінь тяжкості проступку, вчиненого ОСОБА_1, не враховано попередню роботу позивача, який пропрацював в газеті дуже довго та свою роботу виконував завжди дуже добре та її знав, як ніхто. На підставі викладеного, вважає, що є всі підстави для задоволення позову позивача в повному обсязі, а саме визнати недійсним наказ за №31 від 01 листопада 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи, виданий комунальним підприємством Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», поновити ОСОБА_1 на посаді оператора компютерного набору КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, який, відповідно до довідки позивача, станом на 21 березня 2017 року складає 10670 гривень 00 копійок.

Представник відповідача редактор газети КП Ананьївської районної ради Одеської області «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_3 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що 28 жовтня 2016 року кореспондент КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_1 був відсутній без поважних причин на роботі - в редакції вказаної газети з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, а саме безперервно протягом чотирьох годин, про що було складено відповідний акт від 28 жовтня 2016 року за підписом пяти працівників редакції та завідуючого загальним відділом апарату Ананьївської районної ради ОСОБА_6 А відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, роботодавець має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин, у т.ч. відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, що ним і було зроблено. При цьому прогулом без поважних причин вважається залишення роботи без попередження власника або уповноваженого ним органу працівником, з яким укладено трудовий договір на невизначений строк. Законодавство про працю не містить переліку причин відсутності на роботі, які слід вважати поважними, а тому у кожному окремому випадку їх наявність або відсутність визнає роботодавець. 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 написав пояснювальну записку з приводу своєї відсутності на робочому місці, відповідно до якої він фактично погоджується з тим, що був відсутній на своєму робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, без дозволу керівника, що підтверджує безпосередньо в судовому засіданні. Відповідач вважає його доводи щодо відсутності на робочому місці не є поважними та не виправдовують відсутність на робочому місці, за що його і було звільнено з роботи відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин. Доводи позивача про те, що нікого не було на робочому місці смішні та не відповідають дійсності, оскільки всі працівники редакції були на робочому місці, працювали, в кінці робочого дня підписалися в акті про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Також зазначає, що свідомо запросив на загальні збори представника Ананьївської районної ради, який 28 жовтня 2016 року близько 16 години 45 хвилин, заслухав думку співробітників редакції щодо прогулів ОСОБА_1 та підтвердив це підписом в акті про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 Про те, що ОСОБА_1 має намір залишити своє робоче місце, нікому, в тому числі і йому не повідомив та де він в цей час знаходились також ніхто не знав. Про вказане було складено відповідні акти, а тому після отримання пояснювальної записки у ОСОБА_1 вважав за необхідне ставити питання про його звільнення з посад за прогул. 01 листопада 2016 року ним редактором КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_1 та всіх працівників редакції газети було вголос зачитано наказ №31 від 01 листопада 2016 року по КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» щодо звільнення ОСОБА_1 з посади кореспондента КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївшини» та ОСОБА_1 було запропоновано поставити свій підпис в тому, що він ознайомлений з цим наказом. Підписуватись ОСОБА_1 про ознайомлення з вищезазначеним наказом відмовився у присутності всіх працівників редакції, про що було складено відповідний акт щодо відмови підписатися у наказі про його звільнення.

02 листопада 2016 року ним - редактором КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_1 та всіх працівників редакції було видано позивачу його трудову книжку із записом «Звільнений за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України» та засвідчену в установленому порядку копію Наказу №31 від 01 листопада 2016 року по КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» щодо звільнення кореспондента КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_1 по ст.40 п.4 КЗпП України. Головним бухгалтером КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» було проведено повний розрахунок з ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, він вважає, що звільнення позивача відбулося у суворій відповідності до чинного законодавства України. Також представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що протягом своєї роботи як кореспондент, крім зазначеного прогулу, позивач неодноразово порушував правила внутрішнього трудового розпорядку, що підтверджується відповідними актами та наказами. ОСОБА_1, до його звільнення з роботи, без відома та дозволу керівника - редактора газети, покидав своє робоче місце, про що редактору доповідали працівники редакції та про це складалися відповідні акти, які фіксували його відсутність на роботі. Вказані порушення позивач вчиняв і за роботи попередніх редакторів газети, за що ОСОБА_1 декілька разів звільняли з роботи. Бажаючи вирішити ці проблеми мирним шляхом, щоб в подальшому не було заявлено, що керівник газети зводить з ним рахунки він не приймав до нього заходів дисциплінарних стягнень в надії на те, що позивач припинить порушувати трудову дисципліну, однак все було марно. ОСОБА_7 вказує, що твердження позивача, що в редакції газети «Вісті Ананьївщини» по пятницям працюють до 12 години 00 хвилин є неправдивими і такими, що не відповідають дійсності. Бо, відповідно до трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», у пятницю робочий день у комунальному підприємстві «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» триває до 17 години 00 хвилин, і залишення робочого місця, відповідно до чинного законодавства повинні здійснюватися та здійснювалися тільки за погодженням з керівником підприємства - редактором газети, що може підтвердити весь колектив редакції газети у повному складі. Жодних інших нормативних актів щодо зміни робочого дня по пятницям у КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» не видавалося, ніяких офіційних розпоряджень керівника редакції щодо зміни робочого дня по пятницям на підприємстві також не було. Також вважає, що свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які на думку позивача по-перше є родичами позивача, а по-друге, на час звільнення позивача не працювали в редакції газети та як давно звільнилися. Крім того зазначив, що такий орган як профспілковий комітет в редакції відсутній. ОСОБА_3 зазначає, що ним було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, він вважає, що проступок був тяжким, а саме порушувалась трудова дисципліна, ігнорувались, як трудовий договір так і думка керівника. Було враховано значну моральну шкоду діями ОСОБА_1, як редактору газети, так і працівникам редакції, оскільки позивачем та його сином надавався приклад співробітникам про те, що редактора безкарно можна ігнорувати, не тільки не виконувати свої посадові обов'язки, а й прогулювати робочий час, робити що заманеться, про що він неодноразово писав до районної ради. Щодо обставин, за яких було здійснено прогул, то вони також були враховані, так як прогул було здійснено по власній волі, в цинічній формі, без дозволу керівника та не вперше. Щодо попередньої роботи позивача, то як оператор компютерного набору він взагалі не працював, оскільки взагалі не вміє працювати на компютері, весь час він присвячував написанню скарг, бажаючи зганьбити редактора та звільнити з займаної посади, а також постійно ображав співробітників редакції грубою нецензурною лайкою, щодо чого писалися заяви до Ананьївського відділення поліції, а після звільнення і редактор газети з цього приводу звернувся до поліції. Таким чином ОСОБА_1 28 жовтня 2016 року, не отримуючи жодного наказу про відрядження, без дозволу редактора, був відсутній на роботі з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, про що складений акт від 28 жовтня 2016 року про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року та відібрана пояснювальна записка. На підставі викладеного вважає, що позивач вимагаючи визнання незаконним та скасування наказу №31 від 01 листопада 2016 року, та вважаючи незаконним його звільнення з роботи, не наводить у позовній заяві жодного доказу, який би доводив вказане та жодним чином не обґрунтовує таку вимогу. Таким чином, вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та незаконним, натомість наказ №31 від 01 листопада 2016 року є законним, виданим у відповідності до чинного законодавства, тому підстави для його скасування - відсутні, а звільнення ОСОБА_1 з посади кореспондента відповідає чинному законодавству України, в звязку з чим просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності (а.с.81), в судовому засіданні пояснила, що КП Ананьївської районної ради Одеської області Редакція газети Вісті Ананьївщини здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства, на підставі Статуту, затвердженого рішенням Ананьївської районної ради Одеської області. Поточне управління редакцією відповідно до п.21 Статуту здійснює редактор, який організовує роботу та несе персональну відповідальність за діяльність редакції, а відповідно до п.24 Статуту призначає та звільняє працівників редакції. 08 серпня 2005 року протоколом зборів трудового колективу редакції були затверджені правила внутрішнього трудового розпорядку редакції, які відповідно до п.1.2 поширюються на всіх працівників редакції, незалежно від посади та виконуваної роботи, регулює порядок прийняття на роботу та звільнення працівників, робочий час, час відпочинку та їх використання, основні права та обов'язки сторін, основні права та обов'язки роботодавця, відповідальність працівників за порушення затверджених правил, з якими під особистий підпис був ознайомлений і позивач. Тобто звільненому з роботи ОСОБА_1 було відомо про порядок використання робочого часу та відпочинку, також зрозуміло відповідальність працівників за порушення правил, про що зазначено в п.2.8 правил внутрішнього трудового розпорядку редакції. Але не зважаючи на це ОСОБА_1 28 жовтня 2016 року скоїв порушення трудової дисципліни, у вигляді прогулу, чим порушив вказані правила та трудове законодавство України. Із змісту пояснювальної записки від 01 листопада 2016 року, наданої позивачем з'ясовується, що 28 жовтня 2016 року, він дійсно був відсутнім на робочому місці, що є додатковим твердженням його відсутності на робочому місці без поважних причин, що є прогулом. Твердження позивача про те, що працівники редакції по п'ятницях зазвичай працюють до 12 години 00 хвилин документального підтвердження не мають та за твердженням трудового колективу працівників редакції нічим не ґрунтуються. Відповідно до п.2.8 правил внутрішнього трудового розпорядку редакції, дію трудового договору може бути припинено з ініціативи роботодавця та з інших підстав, передбачених законодавством України, що в подальшому відбулося з дотриманням процедури та умов звільнення, визначених законодавством. Також на підставі акту про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 28 жовтня 2016 року більше трьох годин, складеного 28 жовтня 2016 року о 17 годині 00 хвилин та засвідченого підписами працівників редакції та представником районної ради, та в подальшому на підставі наказу №31 від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 звільнено з редакції за п.4 ст.40 КзпПУ, за прогул. Вказаний наказ був підписаний редактором, який відповідно до п.21 та п.24 Статуту редакції має на це відповідні повноваження. Далі ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення з вказаним наказом, про що було складено відповідний акт. Просить також суд взяти до відома той факт, що порушення трудового законодавства України, яке відбулося з боку ОСОБА_1 у вигляді прогулу носило систематичний характер, тому ймовірно, що характер його вчинку мав умисний та злісний намір. Таким чином звільнення працівника редакції ОСОБА_1, яке відбулося 01 листопада 2016 року було здійснено на підставі акту, засвідченого підписами працівників редакції про відсутність його на робочому місці більше трьох годин, та пояснювальною запискою. Також твердження позивача щодо скороченого робочого часу до 12 години 00 хвилин спростовуються свідченнями працівників редакції, а також не мають жодного документального доказу. При цьому відповідно до діючого законодавства за таке порушення трудової дисципліни, як прогул, передбачено лише звільнення. Як підтверджено матеріалами справи позивача неодноразово звільняли попередні ректори за порушення трудової дисципліни. Зазначає, що з моменту звільнення позивача з редакції він навіть не намагався вибачитися перед колективом та редактором, що свідчить про те, що він не визнав свої дії протиправними та такими, що завдали шкоду співробітникам. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5, діючий на підставі довіреності (а.с.82), в судовому засіданні пояснив, що редакція здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства України на підставі Статуту, затвердженого рішенням Ананьївської районної ради № 112-ХХІУ від 10 жовтня 2003 року. Відповідно до п. 25 Статуту редакції, управління редакцією здійснюється на принципах самоврядування, де повноваження трудового колективу реалізуються загальними зборами. Відповідно до п.21 Статуту поточне керівництво редакцією, здійснює редактор, який організовує роботу і несе персональну відповідальність за діяльність редакції. Відповідно до п.24 Статуту редактор призначає і звільняє з посади працівників редакції. 08 серпня 2005 року протоколом №3 зборів трудового колективу редакції були затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку КП Ананьївської районної ради Одеської області Редакція газети Вісті Ананьївщини (далі - Правила), які відповідно до п.1.2. поширюються на всіх працівників редакції незалежно від посади та виконуваної роботи, де розділами 2,3,4,5,7 регулюється порядок прийняття на роботу та звільнення працівників, робочий час, час відпочинку та їх використання, основні права та обовязки підприємства, основні права та обовязки роботодавця та відповідальність працівників за порушення затверджених правил, викладена в п.2.8, з чим під особистий підпис був ознайомлений звільнений ОСОБА_1 Відповідно до ст.149 КЗпП України «Про порядок застосування дисциплінарних стягнень», де до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Так, 28 жовтня 2016 року о 17 годині 00 хвилин був складений акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, який був засвідчений підписами працівників редакції. А 01 листопада 2016 року редактор ОСОБА_3 зажадав від ОСОБА_1 письмові пояснення з приводу його відсутності на робочому місці, чим виконав вимоги ст.149 КЗпП України «Про порядок застосування дисциплінарних стягнень», якою передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Сам ОСОБА_1 у своїй пояснювальній записці підтверджує свою відсутність на роботі без поважних причин 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Після отримання пояснень ОСОБА_1 редактор ОСОБА_3 видав наказ № 31 від 01 листопада 2016 року про звільнення з редакції позивача за прогул. Крім того, під час судового розгляду позову ОСОБА_1 його твердження про те, що працівники редакції у п'ятницю зазвичай працюють до 12 години 00 хвилин документального підтвердження не знайшло та було спростовано свідченнями членів трудового колективу редакцї. Крім того в своїй позовній заяві ОСОБА_1, оспорюючи своє звільнення, посилається на ст.147, ч.3 ст.149 КЗпП України, де зазначено, що «при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника», вважаючи, що його дії у вигляді прогулу заслуговують інше дисциплінарне стягнення ніж звільнення з редакції, а таке, як догану. Звертає увагу, що вимогами ч.2 ст.149 КЗпП України передбачено, «що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення», а у ст.147 КЗпП України про «стягнення за порушення трудової дисципліни» зазначається, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. При цьому за таке порушення трудової дисципліни, як прогул, який здійснив ОСОБА_1, п.4 ст.40 КЗпП України передбачений тільки один вид дисциплінарного стягнення - звільнення. Позивач та його представник в своїх промовах намагаються знайти формальні або процедурні помилки, якими можливо б було виправдати прогул ОСОБА_1, в обхід вимогам п.4. ст.40 КЗпПУ замінити звільнення на догану, але вважає, що ніякі формальні помилки не можуть змінити справедливе по суті рішення редактора ОСОБА_3 про звільнення з редакції ОСОБА_1 за прогул. Таким чином вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1, будучи відсутній на роботі 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, здійснив прогул, за що після складання акту про його відсутність на робочому місці та надання своїх пояснень, був звільнений з посади кореспондента редакції на підставі ч.4 ст.40 КЗпП України - за прогул. На підставі викладеного, вважає, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та безпідставним, тому в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задовленні позовних вимог позивача в повному обсязі з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні при розгляді справи пояснила, що на даний час, а саме з вересня в редакції газети «Вісті Ананьївщини» не працює, а знаходиться на обліку в Ананьївському районному центрі зайнятості. Відомо, що ОСОБА_1, майстер своєї справи, роботу виконує бездоганно багато років, завжди з'являвся на роботу вчасно. Щодо роботи по п'ятницях, то після того, як з редакції звільнилася прибиральниця, цю роботу почав виконувати жіночий персонал, прибирали, а потім йшли додому. Після 17 травня 2016 року, що відбувалося в редакції не знає та що було не бачила. Приблизно до 2011 року існував профспілковий комітет, однак потім на загальних зборах всі від нього відмовилися, оскільки путівки, лікарняні, новорічні подарунки отримували від фонду соціального страхування тимчасової непрацездатності. Більше по суті справи нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні, під час розгляду справи повідомив, що працював в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини з 1998 року по травень 2016 року, а потім звільнився. Як пояснив йому ОСОБА_1, то під час його знаходження на сесії райради було зафіксовано прогул та звільнено з редакції. За час своєї роботи в редакції робочий день завжди був до 17 години, однак по п'ятницях, в разі закінчення роботи, лише з дозволу редактора, могли піти додому раніше, при цьому ніяких утримань з заробітної плати не було. Жодного наказу щодо скороченого робочого часу не було. Після того, як звільнився з редакції не знає що там відбувалося. Більше по суті справи нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що працює в КП Редакці газети Вісті Ананьївщини з червня 2016 року. З моменту його роботи в редакції не було практики скороченого робочого дня, запровадженого з ініціативи редактора чи трудового колективу, працювали повний робочий день до 17 години 00 хвилин. В разі необхідності, кожного з працівників редакції окремо, ОСОБА_3 міг за необхідності відпустити. Дійсно 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин був відсутній на робочому місці. Він та інші працівники редакції в цей час працювали та знаходилися на своїх робочих місцях. Позивач і раніше, без дозволу редактора, дозволяв собі прогулювати робочий час, про що складалися відповідні акти за відсутності ОСОБА_1 У нього з позивачем не було жодних стосунків, так як намагаючись говорити з позивачем, отримав у відповідь дуже зухвалу поведінку, повне ігнорування його, як особистості, тому взагалі не спілкувалися. 28 жовтня 2016 року дійсно був присутній на загальних зборах трудового колективу, в протоколі та акті особисто підписувався. Кабінет, в якому сидів, знаходиться біля виходу з редакції, тому він завжди бачив, хто приходить до редакції, а хто з неї виходить. 28 жовтня 2016 року приблизно о 16 годині 00 хвилин були проведені загальні збори трудового колективу, в результаті чого складено протокол загальних зборів трудового колективу. Ці збори, проводились за присутності всіх працівників редакції, були проведені для того, щоб зафіксувати відсутність ОСОБА_1 та його сина на робочому місці. На зборах ставилось питання щодо систематичних прогулів позивача та ОСОБА_12, заслуховувалися свідчення працівників редакції, заслуховувалась думка кожного з приводу того, як слід зробити, а після заслуховування кожного працівника, всі одноголосно вирішили, що ОСОБА_1 слід звільнити з роботи. Дійсно він є головою Ради трудового колективу редакції. Не знає, де саме був ОСОБА_1 28 жовтня 2016 року під час прогулу. Протокол загальних зборів трудового колективу редакції та акт про відсутність на роботі позивача був підписаний всіма працівниками редакції особисто. Цього ж дня до редакції був також запрошений представник Ананьївської районної ради Одеської області ОСОБА_6, який засвідчив факт відсутності на роботі ОСОБА_1 Під час оголошення наказу про звільнення ОСОБА_1 на зборах, він також був присутній. Після того, як редактором наказ був зачитаний, ОСОБА_1 було запропоновано підписатися про те, що він з ним ознайомився, однак позивач відмовився від підпису, про що було складено відповідний акт. В подальшому ОСОБА_1 розрахували та видали трудову книжку. Більше по суті справи нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником загального відділу апарату Ананьївської районної ради Одеської області. Коли складався акт про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року, за зверненням редактора газети, його голова районної ради направив особисто до редакції газети для прийняття участі у фіксуванні факту відсутності на робочому місці ОСОБА_1 Прибувши до редакції близько 17 години 00 хвилин в одному з кабінетів редакції були присутні головний редактор та чотири співробітники редакції. З розмови з ними з'ясував, що ОСОБА_1, не було на робочому місці з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. В його присутності 28 жовтня 2016 року о 17 годині 00 хвилин було складено акт про відсутність вказаної особи на робочому місці, який підписано було особисто всіма співробітниками редакції , у вищевказаному акті він також поставив свій підпис, оскільки головою районної ради було надано завдання поспілкуватися з колективом редакції та лише зафіксувати факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, та присутність працівників редакції. Більше по суті справи нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що працює з 01 вересня 2016 року в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини, відомо, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи за прогул, може вказане підтвердити, як свідок, який підписував акт. По п'ятницям до 12 години 00 хвилин ніколи не працювали, оскільки робочий день закінчувався о 17 годині 00 хвилин, однак в разі необхідності, за нагальної потреби можна було, з дозволу редактора, піти по своїм справам. Дійсно 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин не було на своєму робочому місці, крім того прогули були і раніше, носили систематичний характер. В акті про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці підписувався особисто, як і інші працівники редакції, факт його відсутності 28 жовтня 2016 року, як і попередні, дійсно мали місце. Більше по суті справи нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засідання пояснила, що працює в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини на посаді відповідального секретаря. Всі події відбувалися на її очах: ОСОБА_1 систематично залишав своє робоче місце без дозволу редактора, саботував роботу редакції, грубо ображав співробітників редакції, до всіх ставився зневажливо та зверхньо, а її він постійно ображав грубою лайкою, навіть погрожував. Завжди по п'ятницях всі працювали до 17 години 00 хвилин, однак в будь який день, за нагальної потреби, редактор міг відпустити працівника. 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин ОСОБА_1 був відсутній на своєму робочому місці, крім того прогули носили систематичний характер та тривалий час. Всі акти щодо прогулів ОСОБА_1 підписувала особисто, бачила, що його дійсно не було на робочому місці, при цьому її обурювала така ситуація. 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин знаходилася на своєму робочому місці та бачила, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі. Особисто редактор, який довгий час терпів образи з боку ОСОБА_1, та колектив редакції намагалися знайти якийсь компроміс та спільну мову. Однак з боку позивача та його сина робилось все, щоб газета не виходила, саботували роботу, в інтернеті закликали не виписувати газету взагалі, роботу свою не виконували належним чином, але говорили, що вони є незамінними працівниками та без них нічого не вийде. Більше по суті справи нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що працює бухгалтером в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини та їй відомо те, що конфліктна ситуація розпочалася ще з часу призначення ОСОБА_3 на посаду редактора газети. Тоді ОСОБА_1 та ОСОБА_12 говорили, що ОСОБА_3 не компетентний та не підходить на посаду редактора. По п'ятницях лише до 12 години 00 хвилин ніколи не працювали, такої практики не було, робочий день тривав до 17 години 00 хвилин, однак в разі необхідності, з дозволу редактора, можна було піти у своїх справах, оскільки ніхто з членів колективу не може бути відсутній на робочому місці без дозволу редактора. 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин ОСОБА_1 не було на своєму робочому місці, про що в кінці робочого дня були загальні збори трудового колективу та складено відповідний акт, в якому вона особисто поставила свій підпис. До цього моменту ОСОБА_1 і раніше також міг піти без дозволу редактора. Більше по суті справи нічого пояснити не може.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 дільниця, Ананьївського району, Одеської області, про що свідчить копія паспорта (а.с.3).

Встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з 02 листопада 2016 року з посади оператора компютерного набору КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» за здійснений 28 жовтня 2016 року прогул (оператор компютерного набору ОСОБА_1 28 жовтня 2016 року був відсутній на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин), п.4 ст.40 КЗпП України. Головному бухгалтеру ОСОБА_15 було доручено провести з ОСОБА_1 повний розрахунок відповідно чинного законодавства України. Підстава: акт від 28 жовтня 2016 року про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року оператора компютерного набору КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини ОСОБА_1, пояснювальна записка оператора компютерного набору КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_1, на підставі чого виданий відповідний наказ №31 від 01 листопада 2016 року по КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» (а.с.4), та також підтверджується копією трудовими книжками, виписаними 12 червня 1963 року та 12 липня 2013 року (а.с.5-6,51-55).

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №42, виданої КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» 09 грудня 2016 року, ОСОБА_1 в вересні 2016 року (відпрацьовано 22 дні) отримав заробітну плату в розмірі 2443 гривні 00 копійок, та за жовтень 2016 року (відпрацьовано 20 днів) отримав заробітну плату в розмірі 2251 гривня 60 копійок, що разом складає 4694 гривні 60 копійок (а.с.27).

Також зясовано, що 28 жовтня 2016 року, в присутності працівників КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», а саме: редактора газети ОСОБА_3, відповідального секретаря Урбан В.А., головного бухгалтера ОСОБА_15, голови Ради трудового колективу, оператора компютерної верстки ОСОБА_11, експедитора ОСОБА_13 та в присутності завідуючого загальним відділом апарату Ананьївської районної ради ОСОБА_6, було складено акт «про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року оператора компютерного набору КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» Кольчак Павла Андрійовича», в якому зазначено, що 28 жовтня 2016 року оператор компютерного набору КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_1, без відповідного дозволу, був відсутній на своєму робочому місці з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, а саме безперервно чотири години, що засвідчено підписами працівників редакції. (а.с.28,44).

Також зясовано, що 28 жовтня 2016 року, за участю працівників КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», а саме: редактора газети: головуючого на зборах ОСОБА_3, відповідального секретаря Урбан В.А., головного бухгалтера ОСОБА_15, голови Ради трудового колективу, оператора компютерної верстки ОСОБА_11 та експедитора ОСОБА_13, на загальних зборах трудового колективу працівників КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» розглядалось питання щодо звільнення працівників редакції газети: оператора компютерного набору ОСОБА_1 та кореспондента ОСОБА_12 з посад за прогули. Під час зборів, вислухавши всіх працівників редакції, їх доводи та заперечення, редактором газети ОСОБА_3 було поставлено питання проголосувати «за» чи «проти» звільнення з посад оператора компютерного набору ОСОБА_1 та кореспондента ОСОБА_12 за здійснені ними прогули, в результаті чого, всі присутні погодились із їх звільненням та проголосували «за», після чого порядок денний було вичерпано, а збори закриті (а.с.46).

З копії пояснювальної записки ОСОБА_1 на імя редактора газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_3, датованої 01 листопадом 2016 року, вбачається, що 28 жовтня, у пятницю, він був відсутній на робочому місці, оскільки вже давно ніхто не працює, в разі видачі наказу щодо режиму роботи в пятницю, він його буде виконувати (а.с.29,57).

Зясовано, що 26 вересня 2016 року, 19 жовтня 2016 року, 27 жовтня 2016 року, 28 жовтня 2016 року, в присутності та за особистими підписами працівників КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», було складено акти про відсутність на робочому місці протягом певного часу кореспондента газети ОСОБА_1 (а.с.40-44,46).

Також зясовано, що 20 травня 2016 року редактором газети ОСОБА_3 та 03 листопада 2016 року співробітниками редакції (ОСОБА_11, ОСОБА_13 та ОСОБА_16А.) було написано заяви до Ананьївського відділення поліції з приводу протиправної поведінки ОСОБА_1, який в приміщенні редакції, в робочий час ображав їх грубою нецензурною лайкою та погрожував (а.с.47,50).

Встановлено, що ОСОБА_17 24 лютого 2012 року та ОСОБА_16 13 червня 2016 року були написані відповідні заяви на імя редактора газети ОСОБА_3 щодо грубого поводження ОСОБА_1 відносно них, а саме образ, погроз та підвищення голосу в їх бік, в звязку з чим просять прийняти певні міри відносно нього (а.с.48-49).

З копій заяв ОСОБА_18, ОСОБА_19, статей ОСОБА_20 вбачається, що доводи ОСОБА_1 в своїх статтях щодо роботи ОСОБА_3 не відповідають дійсності та обурюють журналістів та інших громад (а.с.58-59,60-63).

Відповідно до копії Статуту комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», зареєстрованого адміністрацією Одеської області 31 грудня 2003 року , редакція газети «Вісті Ананьївщини» є комунальним підприємством Ананьївської районної ради, створеним для підготовки, видання, розповсюдження газети серед передплатників та у вільному продажу… Редакція є юридичною особою з дня її державної реєстрації, має самостійний баланс, печатку та штамп із своїм найменуванням, рахунки в установах банків, інші реквізити юридичної особи… Винятковими повноваженнями Засновника є: прийняття рішень про створення, реорганізацію та ліквідацію Редакції, затвердження Статуту Редакції, внесення змін і доповнень до нього, рішення питання про Статутний фонд Редакції, призначення редактора за поданням голови районної ради та звільнення з посади редактора. Керівництво Редакцією здійснює редактор, який: організовує роботу і несе персональну відповідальність за діяльність Редакції; керує поточною роботою Редакції; забезпечує виконання рішень Засновника стосовно газети; визначає організаційну структуру Редакції та її штатний розклад; представляє Редакцію у стосунках із Засновником, авторами, державними органами, обєднаннями громадян і окремими громадянами; визначає умови оплати праці працівників редакції; вирішує питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації працівників Редакції; приймає рішення про заохочення та накладення стягнень на працівників; діє від імені Редакції, укладає угоди і контракти; розподіляє обовязки між працівниками Редакції і у межах своєї компетенції видає накази, організовує та контролює їхнє виконання… Під час відсутності Редактора його обовязки виконує відповідальний секретар або завідуючий відділом. Працівники Редакції призначаються на посаду та звільняються з посади редактором. Рішення соціально-економічних питань, що стосуються діяльності Редакції, виробляються та приймаються за участю трудового колективу і відбиваються у колективному договорі, який укладає від імені сторін редактор газети і голова профспілкового комітету… (а.с.69-73).

Згідно копії правил внутрішнього трудового розпорядку КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», узгодженого з редактором газети, головою ради трудового колективу та затвердженого зборами трудового колективу від 08 серпня 2005 року , а саме: п.2.8 правил, дію трудового договору може бути припинено з ініціативи працівника, роботодавця та з інших підстав, передбачених законодавством України (ст.ст.28,36,3738,39,40,41 КЗпПУ тощо) із обовязковим дотриманням процедури та умов звільнення, визначених законодавством, для відповідної підстави; п.3.2 розпорядок роботи такий: початок о 08 годині 00 хвилин, перерва на харчування та відпочинок з 12 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин, закінчення роботи о 17 годині 00 хвилин. (а.с.74-79)

Згідно копії колективного трудового договору КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщин» на 2015-2018 роки, який прийнятий на зборах трудового колективу 05 січня 2015 року, трудовий колектив зобовязується сприяти ефективній роботі підприємства; забезпечувати постійний контроль за додержанням законодавств з питань режиму робочого часу і часу відпочинку, трудових відносин, організації і нормування праці; проводити розяснювальну роботу з питань трудових прав і соціального захисту вивільнених працівників; представляти права і інтереси працівників у відносинах з адміністрацією в управління підприємством, а також в ході його приватизації, приймати участь в роботі комісії по приватизації. (а.с.84-90).

Відповідно до положення про раду трудового колективу комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» від 28 жовтня 2016 року, а саме розділу 3, рада трудового колективу має право здійснювати контроль за виконанням рішень, прийнятих на загальних зборах трудового колективу; представляти та захищати інтереси членів трудового колективу у взаємовідносинах з адміністрацією; вносити подання до адміністрації щодо питань поточної діяльності; розглядати питання щодо дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку; подавати пропозиції про заохочення працівників та накладення на них стягнень, їх звільнення з посади;...(а.с.925-93).

Також з'ясовано, що 02 листопада 2016 року о 08 годині 40 хвилин, редактором КП Ананьївської районної ради Редакція газети Вісті Ананьївщини в присутності ОСОБА_1 та всіх працівників редакції газети було зачитано вголос наказ №31 від 01 листопада 2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади оператора компютерного набору та запропоновано поставити свій підпис про те, що він ознайомлений з наказом, однак він відмовився від підпису, про що було складено акт щодо відмови від підпису в наказі КП Редакція газети Вісті Ананьївщини від 02 листопада 2016 року, який підписаний всіма працівниками редакції (а.с.91).

З розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, наданого ОСОБА_1, вбачається, що за час вимушеного прогулу з 02 листопада 2016 року по 21 березня 2017 року (100 робочих днів), заробітна плата, що підлягає стягненню складає 10670 гривень 00 копійок (а.с.103).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно ст.60 ч.1,3,4 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як регламентує ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.Прогул це різновид порушення трудової дисципліни при наявності вини працівника. Для реалізації права звільнити працівника достатньо й одноразового вчинення прогулу, однак за умови, що працівник був відсутній на роботі без поважної причини. При цьому у визначенні поважності причин слід виходити з вини працівника, оскільки поважними вважаються причини, які виключають вину працівника. Поняття прогулу включає в себе й відсутність більш як трьох годин протягом робочого дня.

Крім того, сама норма матеріального права як то пункт 4 частини 1 статті 40 КЗпП України вказує на те, що за порушення трудової дисципліни скоєнням прогулу застосовується стягнення у виді звільнення (стаття 40 КЗпП України це розірвання трудового договору, а, відтак, звільнення).

Звільнення за скоєння прогулу (у тому числі й за відсутності на роботі більше трьох годин упродовж робочого дня) являється дисциплінарним стягненням і має здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

На виконання вимог статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник зобовязаний зажадати від працівника письмових пояснень. Власник при обранні стягнення зобовязаний врахувати: ступінь тяжкості скоєного проступку (ступінь тяжкості включає форму вини); заподіяну порушенням шкоду; обставини, за яких вчинено проступок; попередню роботу працівника.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст.40 КЗпП України суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу)

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Встановлено, що наказом №31 від 01 листопада 2016 року, ОСОБА_1 звільнено з посади кореспондента КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» з 02 листопада 2016 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 28 жовтня 2016 року.

Підставами складання зазначеного наказу № 31 від 01 листопада 2016 року є акт від 28 жовтня 2016 року про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин та пояснювальна записка ОСОБА_1 від 01 листопада 2016 року.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку. Відмова працівника від ознайомлення з наказом про оголошення стягнення або від засвідчення цього факту своїм підписом не ставить під сумнів юридичну чинність стягнення, але відмова посвідчується актом, складеним з участю очевидців цього факту.

Вказаний наказ про звільнення та трудова книжка із відповідним записом, були отримані ОСОБА_1, що не заперечувалось позивачем та підтверджено матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідні дії комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України відповідають положенням трудового законодавства, позивачем в суді не спростовано, а підтверджено факт відсутності на роботі 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, а доказів, що свідчили б про поважність причин відсутності на роботі стороною позивача не надано.

Як регламентує ст.43-1 ч.1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; чи звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

Сторонами не заперечувався факт відсутності в комунальному підприємстві Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» первинної профспілкової організації.

Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3, викладені в запереченні, щодо прогулів позивача, а саме акти, які складалися та мали місце до 28 жовтня 2016 року та після цієї дати, оскільки наказом №31 від 01 листопада 2016 року, ОСОБА_1 звільнено з посади кореспондента КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» 01 листопада 2016 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин, а саме за 28 листопада 2016 року, а тому доводи щодо систематичного порушення трудового законодавства ОСОБА_1 не мають в даному випадку жодного правового значення.

Крім того суд не приймає до уваги додані представником відповідача ОСОБА_3 копії наказу №43 від 22 грудня 1993 року, акт від 22 грудня 1993 року, подання від 27 грудня 1993 року по редакції районної газети «Вісті Ананьївщини», з яких вбачається, що за прогул ОСОБА_1 винесено догану та подання подання на імя профгрупоргу профспілкової організації редакції газети «Вісті Ананьївщини» ОСОБА_21 щодо звільнення ОСОБА_1 за прогули, які також не мають в даному випадку жодного правового значення.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Сторони у цивільному процесі користуються процесуальними правами на власний розсуд. Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходити за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України).

Отже судом встановлено, що позивач був відсутнім на робочому місці без поважних причин 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, тобто більше трьох годин протягом робочого дня, про що свідчить акт про відсутність на робочому місці від 28 жовтня 2016 року та пояснювальна записка позивача від 01 листопада 2016 року. Таким чином, звільнення позивача з займаної посади на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України є правомірним та здійснене з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Враховуючи правомірність звільнення позивача з займаної посади в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається позивач в позові, а саме на поважність причин відсутності його на роботі, що стало підставою його звільнення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні відповідними доказами, а тому враховуючи правомірність звільнення позивача з займаної посади, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»ст.ст. 40, 47, 57, 116, 139, 147, 148,149, 232, КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_22

Рішення набуло законної сили ___ _______________20____ року