УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_3 про стягнення коштів субсидії на оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

19.01.2017р. до суду надійшло письмове клопотання відповідача ОСОБА_3, в якому він просить віднести цю справу до юрисдикції адміністративного судочинства як адміністративну справу та залишити позовну заяву без розгляду, мотивуючи це тим, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини у звязку із здійсненням субєктом владних повноважень своїх функцій. Однією із сторін в адміністративній справі є орган або посадова особа місцевого самоврядування. Предметом справи є усі спори між фізичною особою і субєктом владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, надання соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, пільг тощо. Саме з приводу виконання УПСЗН ЗМР по Хортицькому району своїх повноважень призначення, нарахування, надання субсидії на сплату ЖКХ і виник спір між сторонами. Крім того, для звернення до суду з адміністративним позовом встановлено 6-місячний строк з дня виникнення підстав, що дають право на предявлення передбачених законом вимог. Адміністративний позов поданий після закінчення установлених строків, залишається без розгляду. УПСЗН посилається на відповідь на запит №43, отриманий 16.05.2016р., як на підставу своїх вимог про повернення ОСОБА_3 надлишку нарахованої субсидії у звязку з наданням довідки ЗТМК № 398 від 14.08.2015р., яка містить недостовірні відомості про доходи. Позовна заява була підготовлена до суду 08.12.2016р., після спливу строку позовної давності 16.11.2016р. Зміст позовної заяви та додані документи на містять підстав для поновлення процесуальних строків.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 вказане клопотання підтримав з підстав, викладених вище. Наполягає на тому, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому повинен бути віднесений до юрисдикції адміністративного суду і залишений без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду. Також пояснив, що спір стосується сплати коштів, які є бюджетними, а спори з бюджетних правовідносин не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні судом було розяснено, що у випадку зясування під час судового розгляду (після відкриття провадження у справі), що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд може прийняти рішення про закриття провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. Після цього представник відповідача зазначив, що при вирішенні будь-яких клопотань суд повинен діяти відповідно до норм закону.

Представник позивача ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечила та пояснила, що за даною справою розглядається спір щодо правомірності набуття відповідачем права власності на перераховану Управлінням суму житлової субсидії за період з 01.05.2015р. по 30.04.2016р. в сумі 218,52грн., стягнення подвійного розміру цієї суми. Правовими позиціями Верховного Суду України підтверджено, що спір між УПСЗН та громадянином з приводу недобросовісного набуття державних коштів житлової субсидії є приватно-правовим, оскільки стосується правомірності набуття права власності на грошові кошти, які відповідно до ст.177 ЦК України є обєктом цивільних прав, тому даний спір повинен розглядати в порядку цивільного судочинства. Даний спір також не виник з бюджетних правовідносин. Просить в задоволенні клопотання відмовити.

Суд, вислухавши думки осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, вважає клопотання відповідача ОСОБА_3 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 10.01.2017р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_3 про стягнення коштів субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

За змістом позовної заяви УПСЗН просить стягнути з ОСОБА_3 надміру перераховану суму субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у подвійному розмірі в сумі 437,04грн., а підставою для цього зазначає надання відповідачем недостовірної інформації щодо розміру свого доходу за 2014р., які вплинули на визначення розміру субсидії.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1,2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вважаються порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до ст.50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз змісту ст.50 КАС України свідчить, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Логічний спосіб тлумачення ч.4 ст.50 КАС України дозволяє дійти висновку, що і п.5 ч.4 ст.50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

У справі, що розглядається, позов заявлений про стягнення надміру перерахованих грошових коштів субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

За змістом ст.177 ЦК України гроші є обєктами цивільних прав.

Отже, отримавши грошові кошти у вигляді субсидії, ОСОБА_3 набув право власності на них та йому, як власникові цих грошових коштів, належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України в своїх постановах від 22.09.2015 р. у справі №21-2209а15, від 22.09.2015р. у справі №21-1884а15, від 21.06.2016р. у справі №819/1825/13-а, висловив правові позиції, які зводяться до того, що спір у справах за позовом субєкта владних повноважень про стягнення з фізичної особи переплаченої суми субсидії на житлово-комунальні послуги не є публічно-правовим, а є приватно-правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Правові висновки Верховного Суду України відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для усіх судів України.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заявлений в даному провадженні позов підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, у звязку з чим підстав для задоволення клопотання відповідача про віднесення даного спору на розгляд суду адміністративної юрисдикції і відповідно закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд не знаходить.

Підстав для вирішення клопотання відповідача в частині залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення з ним до суду, встановленого ст.99 КАС України, суд також не знаходить, оскільки це питання вирішується при вирішенні справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.11,15, 205,360-7 ЦПК України, ст.2,50 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про віднесення справи до юрисдикції адміністративного судочинства як адміністративної справи та залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.А.Мурашова

07.02.2017