Провадження №2/760/115/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

05 січня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі : Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з позовом до відповідачів та просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2, у якій окрім неї зареєстровані її син ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_3 та їх дитина ОСОБА_4

Однак зазначила, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі, витрат по утриманню квартири (поточний ремонт) не несуть, так само як і інших витрат, також не приймають участі у спільному побуті.

На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак причини неявки суду не повідомили.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.11.2005 року.

У квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані позивач та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Позивач просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на що слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі змінивши своє місце проживання не знялись з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвались за місцем нового проживання.

Відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживають, залишили її добровільно, особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) не несуть, так само як і інших витрат, також не приймають участі у спільному побуті.

Отже, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, будучи зареєстрованими у АДРЕСА_1, власником якої є позивач, порушують її права та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат.

Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 551,20 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, ч.1 ст. 6, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст.ст. 10, 27-30, 58, 60, 169, 209, 212, 213, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5, ОСОБА_3, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 та ОСОБА_4, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_6, судовий збір в сумі 551,20 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя