У Х В А Л А

Справа № 183/4552/16

№ 2-з/183/7/17

12 січня 2017 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Васильківської райдержадміністрації Дніпропетровської області, про встановлення факту батьківства та визнання права на спадщину.

11 січня 2017 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову в цивільній справі, передана головуючому судді 12 січня 2017 року, в якій позивач просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на власність ОСОБА_3, а саме: житловий будинок з будівлями та спорудами загальною площею 70,2 кв.м., житлова площа 53,7 кв.м., площа земельної ділянки 940 кв.м., що розташований за адресою: м.Новомосковськ, провулок Підлісний, 2-а, Дніпропетровської області; легковий автомобіль DODG CALIBER (тип комбі-В), 2007 року випуску, № кузова 1B3HBG8BXD511264, VIN код 1B3HBG8BXD511264, двигун 1998 см/куб, реєстраційний номер НОМЕР_1; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам вчиняти у будь-який спосіб дії щодо вищезазначених житлового будинку з будівлями та спорудами, земельної ділянки та автомобіля.

Заява обґрунтована посиланням на те, що 05 січня 2016 року ОСОБА_3, який може бути судом визнаний батьком ОСОБА_4, передчасно помер та залишив після смерті спадкове майно. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 05.01.2017 року, ОСОБА_3 (паспорт АН775798) на праві власності належить житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований за адресою: м.Новомосковськ, провулок Підлісний, 2-а, Дніпропетровської області та легковий автомобіль DODG CALIBER, реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивачу відомо, що відповідач ОСОБА_2, яка заперечує факт родинних звязків між її сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4, після смерті сина почала самовільно розпоряджатися майном покійного та на цей час винесла з хати, розташованої за адресою: м.Новомосковськ, пров. Підлісний, 2-а телевізор, іншу побутову техніку та цінні речі. Тому у позивача є всі підстави вважати, що відповідач також може на свій розсуд розпорядитись автомобілем та будинком, які належать покійному, у звязку з чим необхідно накласти арешт на вказане майно

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву суд пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір, який стосується визнання факту батьківства померлого ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4, піклувальником якої є позивач та визнання права ОСОБА_4 на спадщину після ОСОБА_3

Водночас, з матеріалів справи та поданої позивачем заяви не вбачається підстав для висновку, що станом на момент звернення з заявою про забезпечення позову або в подальшому існує чи виникне реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Доказів наявності такої загрози як матеріали справи, так і матеріали заяви не містять. Посилання на вірогідну можливість відповідача розпорядитися спірним майном без підтвердження даного факту належними та допустимими доказами суд не приймає до уваги.

Крім того, обсяг вимог, викладених в заяві про забезпечення позову не відповідають обсягу заявлених в позові вимог та вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник не відповідає позовним вимогам.

Так, захід забезпечення позову у вигляді арешту, вказаний в п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України застосовується на майно, належне відповідачу, в той час, як позивач просить накласти арешт, на майно, належне померлому і доказів того, що відповідач, не будучи власником майна може розпорядитися ним без попереднього отримання правовстановлюючого документу, вчинити дії щодо його відчуження та розпорядження, отримати правовстановлюючий документ за наявності спору, переданого на розгляд суду щодо спадкового майна суду не надано.

Внаслідок викладеного в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153, 210 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов