РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шмадченко С.І.

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення котштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою у якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у розмірі 30000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 17 серпня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір про завдаток. За умовами договору відповідач отримав від неї 30000 грн. та зобов'язувався в строк до 12.09.2015 року укласти договір купівлі-продажу та передати їй у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Однак, не пояснюючи причин відповідач постійно переносив дату укладення договору купівлі-продажу будинку. Потім їй стало відомо, що відповідач вже здійснив відчуження будинку на користь третьої особи.

Позивачка вважає, що договір купівлі-продажу житлового будинку між нею і відповідачем укладено не було, ніякого зобов'язання у неї з виплати відповідачу вартості будинку не виникло, тому виходячи зі змісту ч.2 ст.570 ЦК України передані нею відповідачу гроші є авансом. Її представник звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення 30000 грн., але відповідач кошти не повернув. У зв'язку з цим вона змушена звернути до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.

В судове засідання позивачка направила заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Головінов Б.В. проти позову заперечував, посилаючись на те, що між сторонами фактично було укладено не договір завдатку, а попередній договір до договору купівлі-продажу нерухомого майна, який нотаріально посвідчено не було. Договір купівлі-продажу будинку не було укладено не з вини відповідача, а з вини позивачки, оскільки вона відкладала дату укладання договору з огляду на брак коштів. Розуміючи, що позивачка не мала дійсних намірів укладати договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідач продав свій будинок іншому контрагенту. Доказів на підтвердження передачі позивачкою відповідачу 30000 грн. як завдаток відсутні. Тобто з самого договору від 17.08.2015 року не вбачається, що ОСОБА_2 отримав кошти та зобов'язався повернути їх до певної дати.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги позивачки, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 17 серпня 2015 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з метою зобов'язання укласти в подальшому договір купівлі - продажу житлового будинку було укладено договір задатку, за умовами якого сторони домовилися укласти до 12.09.2015 року договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1. В рахунок оплати за договором купівлі-продажу житлового будинку позивачка передала продавцю завдаток у сумі 30000 грн. Проте, як у встановлений строк, так і в подальшому договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредитові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума , сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачкою відповідачу грошова сума у розмірі 30000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі 6-17цс12.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що з договору завдатку від 17.08.2015 р. не вбачається, що відповідач отримав від позивачки кошти у сумі 30000 грн., оскільки вони спростовуються самим договором (письмова форма вчинення правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань завдатком ч.1 ст.547 ЦК України), укладеним, підписаним сторонами, що підтверджує отриманням відповідачем від позивачки грошей у сумі 30000 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 551 грн.21 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, ст.570 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 30000 (тридцять тисяч ) гривень та судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя