Провадження №2/485/38/17
30 січня 2017 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання ОСОБА_1,
за участі позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
27 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що 30 жовтня 2014 року померла ОСОБА_6. За життя вона склала на його ім"я заповіт, яким заповіла належну їй на підставі державного акту на право власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,73 га в межах території Червонозірської сільської ради. З метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, проте, в задоволенні його вимоги було відмовлено. Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що строк, установлений законом пропущено. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пропуск стоку пояснює тим, що йому не було відомо про смерть спадкодавця.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що з ОСОБА_6 родичами не є, вона за життя здавала йому в оренду спірну земельну ділянку, а потім повідомила, що оформила на нього заповіт, у вересні 2016 року він дізнався, що ОСОБА_6 померла.
Відповідачі повідомлялися судом про розгляд справи через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" за №3 від 19 січня 2017 року, однак в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суду не повідомили.
На підставі ст.224 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.
Між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкування.
Дані правовідносини регулюються ЦК України 2003 року, оскільки розпочалися та продовжують існувати після 1 січня 2004 року.
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява подається особисто. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини, який складає 6 місяців та який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ст.1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов"язкова частка)
Як встановлено у ст.1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом спадкування одержують спадкоємці за законом.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК).
Судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).
За життя, ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений 19.12.2002 року секретарем виконкому Червонозірської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яким заповіла наявне у неї на той час право на одержану у майбутньому земельну частку (пай), для ведення товарного сільгоспвиробництва площею 5,73 га, що розташована в межах території Червонозірської сільської ради, ОСОБА_2 - позивачу по справі (а.с.7).
Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №030814, виданого Снігурівською райдержадміністрацією 10 листопада 2003 року (а.с.5).
На час смерті спадкодавця вона була зареєстрована але не проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, за цією ж адресою були зареєстровані її діти ОСОБА_3, з 06.09.1993 року, ОСОБА_5 з 21.08.1995 р. та ОСОБА_4 з 16.03.1997 року. На дітей ОСОБА_6 була позбавлена батьківських прав.
Спадкові права ніхто із спадкоємців не оформив, спадкова справа у Снігурівській державній нотаріальній конторі не заводилася (а.с.17,18).
Листом від 20.12.2016 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 за пропуском встановленого законом шестимісячного строку для відповідного звернення (а.с.10).
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).
Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Верховний Суд України у справі за № 6-1215цс16 від 14.09.16 зробив правовий висновок про те, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Обов"язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця.
Оскільки позивач не надав доказів про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, у суду відсутні передбачені законом підстави для визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому у задоволенні позову йому слід відмовити.
Керуючись ст.ст.3,10, 11, 88, 213-215, 224-232 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Снігурівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача до суду, що його ухвалив, з поданням такої заяви протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ