АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7373/16-ц Номер провадження 22-ц/786/318/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника позивача адв. Вигодського С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом, уточненим у ході розгляду справи, до ОСОБА_4, посилаючись на те, що з 25.02.2012 року по 24.02.2015 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4 За час шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5.

Зазначає, що на час реєстрації шлюбу ОСОБА_4 перебувала на 4-му місяці вагітності та про те, що він не є батьком дитини, він дізнався під час розмови з відповідачем.

З урахуванням наведеного, прохав суд виключити з актового запису №858 Автозаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, запис про батька - ОСОБА_3.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини відмовлено.

Вказане рішення оскаржив позивач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, виключити з актового запису №858 Автозаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЦЮ про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, запис про батька - ОСОБА_3.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, оскільки відповідачка позов повністю визнала, то немає необхідності в покладенні на нього обов'язку та в подальшому на відповідачку витрат на проведення відповідної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Також вказує, що не знав та не міг здогадуватися про те, що він не являється батьком дитини - ОСОБА_5.

У наданій суду письмовій відповіді на апеляційну скаргу відповідач підтвердила той факт, що ОСОБА_3 дійсно не є біологічним батьком її сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що позивач був обізнаний після реєстрації народження дитини.

Зазначає, що одразу після народження дитини вони почали проживати окремо, причиною цього були постійні сварки зі сторони позивача, відсутність будь-якої фінансової допомоги від нього, те, що він не брав участі у вихованні дитини, її лікуванні, не цікавився її життям.

З метою захисту інтересів дитини прохала суд ухвалити рішення, яким буде виключено ОСОБА_3 як батька з актового запису про народження її сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

У судовому засіданніпредставник позивача доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримав та прохав її задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, відповідно до актового запису №858 від 02.08.2012 року, вчиненого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.08.2012 року (а.с.6).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.02.2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 25 лютого 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №78, розірвано.

Прізвище позивача ОСОБА_4 залишено ОСОБА_4.

Місце проживання малолітнього сина сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено разом з матір'ю, ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у повернення сплаченого судового збору 243,60 грн. (а.с.7).

21.11.2016 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про визнання позовних вимог (а.с.24).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив із того, що позивачем не було надано суду доказів, що підтверджують відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_5, окрім того, на момент реєстрації народження дитини позивач знав про те, що не є її біологічним батьком.

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають матеріалам справи та встановленим по справі обставинам.

Частиною 1 ст.122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя, тобто закон встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка.

Так, відповідно до ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно зі ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Пунктами 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, роз'яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

За змістом ст.ст.10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормою ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 4 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 р. N5 Пленум Верховного суду України роз»яснив, що, у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи.

Аналогічне положення містить пункт 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, де зазначено, що, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що, після відкриття ухвалою судді від 27.10.2016 року провадження по справі та до початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_4 21.11.2016 року звернулася до суду з заявою про визнання позовних вимог, в якій зазначала про те, що на момент реєстрації шлюбу вона була вагітна та позивачу відомо було про те, що він не є біологічним батьком дитини, яка у неї народилася; після розірвання шлюбу вона неодноразово пропонувала йому вирішити питання щодо його батьківства шляхом оформлення відповідних документів у нотаріальній конторі, однак той відмовився це зробити.

У даній заяві відповідач фактично визнала позов та не заперечувала щодо його задоволення, зазначивши, у зв»язку з цим, що потреби у проведенні відповідної судової експертизи на предмет батьківства ОСОБА_3 немає (а.с.24).

Викладені у заяві доводи відповідач послідовно підтвердила також у наданій суду письмовій відповіді на апеляційну скаргу, наголосивши на тому, що ОСОБА_3 дійсно не є біологічним батьком її сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що позивач був обізнаний після реєстрації народження дитини та, з метою захисту інтересів дитини прохала колегію суддів ухвалити рішення, яким буде виключено ОСОБА_3 як батька з актового запису про народження її сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Окрім того, у судовому засіданні 19.12.2016 року в суді першої інстанції представник позивача - адвокат Вигодський С.В. зазначав, що позивачу стало відомо про те, що він не є біологічним батьком ОСОБА_5 після народження дитини, оскільки на момент реєстрації шлюбу ОСОБА_4 була вагітна від іншого чоловіка.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 на час реєстрації себе батьком дитини не знав про відсутність кровного споріднення з дитиною є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Даний перелік підстав є вичерпним.

Про призначення відповідної експертизи сторонами клопотання не заявлялось та дана експертиза не відноситься до наведених у переліку експертиз, призначення яких є обов'язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

З урахуванням наведеного та зогляду на те, що відповідач позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення, вважаючи, що саме таким чином вона може захистити інтереси своєї дитини колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог або змінити рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2016 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, - задовольнити.

Виключити з актового запису №858 від 02.08.2012 року Автозаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, запис про батька - ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун