Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2017 Справа №607/6885/16-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Субчак Г.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2016 року пред'явив до суду позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Обгрунтовував позов тим, що ОСОБА_3, який проживає в сусідній квартирі № 88, встановив додаткові вхідні двері, які відчиняються зліва направо, назовні, і при цьому перекривають 80 % виходу із його квартири, що створює йому та його сім'ї певні незручності у користуванні квартирою. Крім того, в разі виникнення надзвичайної ситуації відчинені двері квартири № 88 будуть перешкоджати евакуації людей із належної позивачу квартири № 87. Вважає, що наведене є порушенням вимог ст. 179 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. З цих підстав просив зобов'язати відповідача демонтувати зовнішні вхідні двері у квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у позовній заяві мотивів та просили задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позову не визнав, вважає, що ніяких вимог закону при встановленні зовнішніх вхідних дверей ним не порушено.

Судом досліджено надані сторонами докази:

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 2005року (дублікат виданий 07 жовтня 2014 року) серії СТА № 320608, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2. Розмір його частки у праві спільної часткової власності на квартиру становить 1/3 частину.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 21червня 1996 року, ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_3.

Як убачається з довідки № 169 від 23 вересня 2016 року, виданої Приватним підприємством «Загребелля», вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 встановлені без порушень будівельних норм.

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міського відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області з заявою, в якій просив надати письмове роз'яснення правомірності дій сусідів щодо переобладнання вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 зі зміною напрямку їх відкривання.

З відповіді № 7-1/1884 від 22 грудня 2016 року на зазначену заяву вбачається, що зміна напрямку відкривання вхідних дверей до квартири № 88 у зазначеному будинку відповідно до державних будівельних норм не нормується. Про будь-які інші порушення у відповіді також не вказано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок користування приміщеннями житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (назва у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 року N 5), затвердженими постановою КМ України від 8 жовтня 1992 року N 572.

Відповідно до п. 7 Правил власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил.

Разом з тим, ці правила не містять вказівки на заборону споживачам облаштовувати додаткові вхідні двері.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач та його представник посилались на те, що відповідачем при влаштуванні вхідних дверей порушено вимоги державних будівельних норм «Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва ДБН В.1.1-7-2002», відповідно до п. 5.1 та п. 5.16 яких для забезпечення безпечної евакуації людей повинні передбачатися заходи, спрямовані на: створення умов для своєчасної та безперешкодної евакуації людей у разі виникнення пожежі; захист людей на шляхах евакуації від дії небезпечних факторів пожежі, (п. 5.1). Висота та ширина у просвіті евакуаційних виходів (дверей) для будинків різного призначення встановлюється відповідними норм. При цьому висота цих виходів повинна бути не меншою за 2,0 м, а ширина 0,8 м (п. 5.16).

Також вказували, що вимоги щодо користування жилими будинками та прибудинковими територіями передбачені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, відповідно до яких: у разі реконструкції, перепланування, капітального ремонту приміщень, будинків необхідно дотримуватися протипожежних вимог, визначених нормативними документами в галузі будівництва (п. 3.7.7.), а також не дозволяється улаштовувати на шляхах евакуації пороги, виступи, турнікети, розсувні, підйомні двері, двері, що обертаються, та інші пристрої, які перешкоджають вільній евакуації людей (п. 3.7.18).

Позивач стверджував, що при відчинених дверях квартири № 88, у разі виникнення надзвичайної ситуації, евакуація членів його сім'ї буде ускладнена, а в разі умисної чи не умисної їх фіксації унеможливлена.

Разом з тим, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що при влаштуванні відповідачем вхідних дверей у квартиру № 88 порушено зазначені вимоги державних будівельних норм.

Влаштовані відповідачем двері не є розсувними, підйомними дверима, чи дверима, що обертаються.

Із відповідей Тернопільського міського відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області № 7-1/1549 від 24 жовтня 2016 року № 7-1/1884 від 22 грудня 2016 року вбачається, що зміна напрямку відкривання вхідних дверей до квартири № 88 відповідно до державних будівельних норм не нормується. Про будь-які інші порушення у відповідях не вказано.

Відповідно до п. 5.18 ДБН В.1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва» не нормується напрямок відкривання дверей для квартир у житлових будинках.

Жодних доказів про те, що внаслідок влаштування спірних вхідних дверей зменшилась висота та ширина у просвіті евакуаційних виходів, позивач не надав.

Як зазначалося, відповідно до довідки № 169 від 23 вересня 2016 року, виданої Приватним підприємством «Загребелля», вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 встановлені без порушень будівельних норм.

При цьому позивачем не надано ніяких доказів на спростування цих обставин.

Доводи позивача про те, що при відчинених дверях квартири № 88 буде ускладнена чи унеможливлена евакуація членів його сім'ї у разі виникнення надзвичайної ситуації, містять характер припущень та жодними доказами не підтверджені.

Судом неодноразово роз'яснювався сторонам обов'язок доказування відповідно до ст. 60 ЦПК України, а також згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв усебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки неподання доказів на обгрунтування заявлених ними вимог, сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема роз'яснював право заявляти клопотання про витребування чи забезпечення доказів, у разі наявності складнощів їх отримання, та про призначення судової експертизи.

Наполягаючи на підставності позову позивач та його представник стверджували про достатність наявних у матеріалах справи доказів для обгрунтування позовних вимог.

Однак, на підставі зібраних у справі доказів суд не може прийти до переконання, що вхідні двері у квартиру АДРЕСА_3 встановлені з порушенням будівельних норм, і що внаслідок їх встановлення позивачу створюються перешкоди у користуванні належним йому житловим приміщенням, як це зазначено в позовній заяві та доповненнях до неї.

Долучені позивачем фотографії вхідних дверей у квартири № 87 та № 88 наявності таких порушень також не доводять.

Оскільки факт створення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням унаслідок влаштування відповідачем додаткових вхідних дверей свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов, доказів про те, що вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 встановлені з порушенням будівельних норм, судом не здобуто, позовні вимоги позивача є недоведеними, а тому до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 179 Житлового кодексу Української РСР, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (назва у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2009 р. N 5), затверджених постановою КМ України від 8 жовтня 1992 року N 572, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, п. 5.18 ДБН В.1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва», керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 218, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - зобов'язання демонтувати зовнішні вхідні двері у квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяН. М. Сташків