Провадження № 2/742/24/17
Єдиний унікальний № 742/3315/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря - Ринді Л.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа : регіональний сервісний центр МВС України в Чернігівській області, про визнання правочинів недійсними та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та визнання права власності.

Аргументує свої вимоги тим, що наприкінці 2014 року він придбав автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1. При постановленні автомобіля на облік в органах ДАІ, було отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та д.н.з. НОМЕР_3. У подальшому ним здійснювалось переобладнання автомобіля, у зв»язку з чим було змінено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на НОМЕР_4. У серпні 2015 року він надав своєму товаришеві ОСОБА_6 у тимчасове користування на місяць належний йому автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, разом із ключами та техпаспортом (свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу). Коли обумовлений час сплив він звернувся до ОСОБА_6 з приводу повернення автомобіля, але останній під різними приводами (ремонт автомобіля, відрядження) у цьому відмовляв. Наприкінці листопада 2015 року він дізнався, що його автомобіль вже зареєстровано на іншу особу, у зв»язку з цим він звернувся до прокуратури Чернігівської області із заявою про незаконне заволодіння його транспортним засобом. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення за даним фактом було внесено до ЄРДР за №0000293 від 02.02.2015 за ч.1 ст.289 КК України.

В зв»язку з тим, що жодних довіреностей на право розпорядження автомобілем він не надавав, а довіреність на підставі якої було здійснення відчуження належного йому автомобіля підроблена він і просить суд визнати недійсною з моменту укладення (посвідчення) довіреність серії НАК №000422 від 21 серпня 2015 року на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2001 р.в., номер кузова НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_3, видану ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_7; визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2001 р.в., номер кузова НОМЕР_1, укладений 11 вересня 2015 року між ОСОБА_7, діючим за довіреністю від 21.08.2015 від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_5, оформлений довідкою- рахунком серії ААЕ №952030 від 11 вересня 2015 року, виданою товариством з обмеженою відповідальністю «БЕТА-АВТО»; визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN ТRANSPORTER», 2001 р.в. номер кузова НОМЕР_1, укладений 24 вересня 2015 року між ОСОБА_8, діючим за довіреністю від 22 вересня 2015 року від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серії ААЕ №368749 від 24 вересня 2015 року, виданою товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Альянс»; визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2001 р.в.. номер кузова НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача підтримав позовні вимоги аргументуючи тим, що ОСОБА_1 в 2014 році придбав на праві власності автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2001 р.в., який зареєстрував на своє ім»я та отримав свідоцтво на право власності. Після чого здійснив переобладнання даного автомобіля. В червні місяці 2015 року він надав в тимчасове користування даний автомобіль своєму знайомому ОСОБА_6 надавши йому ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію, жодних довіреностей не надавав. Через деякий час він вирішив забрати автомобіль в ОСОБА_6, але останній спочатку говорив, що відремонтує і віддасть, але з часом взагалі зник. Дізнавшись, що автомобіль зареєстровано на іншу особу він звернувся до поліції з заявою. В ході слідства було встановлено, що на підставі підробленої довіреності, яку нібито він видав на ім»я ОСОБА_7 було продано його автомобіль громадянину ОСОБА_5, а він в свою чергу продав його шляхом видачі довіреності ОСОБА_10, який на підставі даної довіреності продав автомобіль ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_5 в судове засдання не з»явився, але був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур»єр».

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали аргументуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем автомобіля. При придбанні автомобіля він неодноразово перевірявся працівниками МРЕВ під час зняття з обліку та постановки на облік і жодних застережень, щодо даного автомобіля не було.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він в 2015 році на центральному авто ринку м.Київ придбав автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2001 р.в., який відповідно до документів належав громадянину ОСОБА_5. В МРЕВ на вулиці Туполєва власник автомобіля в його присутності зняв даний автомобіль з обліку. При перевірці по базам даних МРЕВ було встановлено, що автомобіль попередньо був зареєстрований в м.Чернігів. Жодних сумнівів у його законності не було. Отримавши довіреність у нотаріуса ОСОБА_16 на право розпорядження автомобілем він придбав даний автомобіль розрахувавшись із ОСОБА_5 Відразу ж поїхав в м.Прилуки і продав даний автомобіль ОСОБА_3 уклавши біржову угоду в МРЕВ м.Прилук.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що відповідач ОСОБА_3 являється його дружиною і вони разом купували автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2001 р.в. у громадянина ОСОБА_10. Довідка-рахунок оформлялася в МРЕВ м.Прилуки, автомобіль оглядався працівниками МРЕВ і жодних застережень не було. В грудні місяці 2015 року його зупинили працівники міліції і забравши технічний паспорт на автомобіль поставили його на штраф майданчик повідомивши йому, що автомобіль в розшуку. Після чого даний автомобіль було передано йому слідчим на зберігання.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 0000293 суд, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до витягу із системи НАІС ДДАІ наданого центром надання послуг пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування в м.Чернігів, Чернігівського, Городнянського, Ріпкинського, Куликівського при УДАІ УМВС України в Чернігівській області :

свідоцтво НОМЕР_2 видане 30.12.2014 д.н.з.НОМЕР_3 (на обліку) автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», 2001 р.в, сірий №двиг НОМЕР_5 № кузова НОМЕР_1, 70 - реєстрація т.з. привезеного з-за кордону по ВМД, власник ОСОБА_1;

свідоцтво НОМЕР_4 видане 13.01.2015 року, д.н.з. НОМЕР_3 (на обліку), автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», 2001 р.в, сірий №двиг НОМЕР_5 № кузова НОМЕР_1, 400-перереєстрація при переобладнанні без заміни номерних агрег., власник ОСОБА_1;

свідоцтво НОМЕР_6 видане 2015 р. д.н.з НОМЕР_7 (на обліку) автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», №двиг НОМЕР_5 № кузова НОМЕР_1, 309 - перереєстрація т.з. на нового власника за довідкою рахунком, власник ОСОБА_5;

свідоцтво № НОМЕР_6 видане 22.09.2015 р. д.н.з.НОМЕР_8 (знятий з обліку), автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», №двиг НОМЕР_5 № кузова НОМЕР_1, 530- зняття з обліку для реєстрації (8001) ВРЕР-1 УДА в м.Києві, власник ОСОБА_5; свідоцтво НОМЕР_9 видане 24.09.2015 р., д.н.з. НОМЕР_10 (на обліку), автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», №двиг НОМЕР_5 № кузова НОМЕР_1, 40 - вторинна реєстрація т.з. придбаного в торгівельній організації, власник ОСОБА_3(а.с.8,9).

Згідно з витягу з кримінального провадження №0000293, 02 грудня 2015 року до Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_6 в 2015 році незаконно заволодів його автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з.НОМЕР_10.(а.с.7)

21 серпня 2015 року видано довіреність НАК 000422 посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, в якій зазначено, що ОСОБА_1 на підставі усного безоплатного договору уповноважив ОСОБА_7, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, бути його уповноваженим представником в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від порядкування та форм власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, органах нотаріату, біржах, страхових компаніях, судових та правоохоронних органах з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4, виданого Центр ДАІ 7404 на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року випуску кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3 .(а.с.10)

Відповідно до довідки - рахунка серія ААЕ №952030 від 11 вересня 2015 р. ОСОБА_5 продано і видано легковий автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, кузов № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) № НОМЕР_4, вартість автомобіля шістдесят чотири тисячі гривень(а.с.12).

22 вересня 2015 року видано довіреність серія НАР 745373 посвідчена ОСОБА_16., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якої ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_10 та ОСОБА_14, кожен діє самостійно, розпоряджатися(в тому числі продати) належний власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію т.з. НОМЕР_6, виданого та зареєстрованого Центром ДАІ 7401 15.09.2015 року, автомобілем марки VOLKSWAGEN, моделі TRANSPORTER, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_7 (а.с.13).

Відповідно до довідки - рахунка серія ААЕ №368749 від 24 вересня 2015 р. ОСОБА_3 продано і видано легковий автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, кузов № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) № НОМЕР_6, вартість автомобіля сорок дев»ять тисяч гривень(а.с.14).

27 квітня 2016 року судовий експерт Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру в рамках кримінального провадження внесеного до ЄДРС від 02.12.2015 р. за №0000293 провів комплексне судово-технічне дослідження документів, за результатами якого склав висновок № 979, що довіреність серії НАК №000422 від 21.08.2015 р., посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_15. не відповідає опису спеціального бланка нотаріального документа, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №812 від 05.08.2009; підпис від імені ОСОБА_1 у довіреності в графі «підпис» ймовірно виконаний не ОСОБА_1; рукописний текст, а саме: слова «ОСОБА_1.» у графі «підпис» ймовірно виконаний не ОСОБА_1; підпис від імені ОСОБА_1 в графі «підпис» та рукописний текст, а саме: слова «ОСОБА_1.» у графі «підпис» виконані однією особою(а.с.15-23)

20 травня 2016 року судовий експерт Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру в рамках кримінального провадження внесеного до ЄДРС від 02.12.2015 р. за №0000293 провів комплексне судово-почеркознавче дослідження документів, за результатами якого склав висновок №1581, що відбиток печатки «Приватний нотаріус ОСОБА_15» в довіреності серії НАК №000422 від 21.08.2015 р., посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_15 нанесений за допомогою рельєфного кліше, яке виготовлено з відносно еластичного матеріалу з виступаючими печатними елементами. Відбиток печатки «Приватний нотаріус ОСОБА_15» в довіреності не відповідає за своїми характеристиками експериментальним відбиткам печатки, які надані для порівняльного дослідження(а.с.24-30).

Згідно з вимогами ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України передбачає, що: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків; 6) правочин, що вчиняється батьками(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявив позовні вимоги до ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Оскільки позовні вимоги, щодо недійсності довіреності серії НАК №000422 від 21 серпня 2015 року, яка видавалася на ім»я ОСОБА_7 позивачем заявлені до неналежних відповідачів то дана вимога не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року випуску кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3, укладеного 11 вересня 2015 року та оформленого довідкою - рахунком серії ААЕ № 952030 то дана вимоги підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на тому, що не мав наміру продавати автомобіль та непродавав його і дані твердження не спростовані в судовому засіданні.

Оскільки позовні вимоги, щодо недійсності довіреності серії НАК №000422 від 21 серпня 2015 року, яка видавалася на ім»я ОСОБА_7 позивачем заявлені до неналежного відповідача то дана вимога не підлягає задоволенню.

Вимоги про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року випуску кузов № НОМЕР_1, укладеного 24 вересня 2015 року та оформленого довідкою - рахунком серії ААЕ № 368749 та визнання права власності за ОСОБА_1 на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року випуску кузов № НОМЕР_1 не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно із Цивільним кодексом особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст.215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.330, 388).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов»язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння, а права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захистові шляхом пред»явлення віндикаційного позову.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28 січня 2015р. №:-218 цс14; від 11 лютого 2015р. №6-1 цс15; від 16 вересня 2015 року №6-1203цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні у подібних правовідносинах.

Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та власником автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року випуску кузов № НОМЕР_1, а позивач ОСОБА_1 не є стороною спірного договору купівлі-продажу від 24 вересня 2015 року то визнання цього договору недійсним та визнання права власності на автомобіль не можна вважати належним способом захисту його прав, він має право на підставі частини першої статті 388 ЦК України на витребування належного їй майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково то на його користь підлягають стягненню з ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 551,20 гривень в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору понесені позивачем під час подачі позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 15, 16, 202, 203, 215, 216, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2001 р.в., номер кузова НОМЕР_1, укладений 11 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, оформлений довідкою-рахунком серії ААЕ №952030 від 11 вересня 2015 року, виданою товариством з обмеженою відповідальністю «Бета-Авто».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 551(п»ятсот п»ятдесят одну) гривну 20 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційному суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд впродовж 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили з моменту закінчення строку на його оскарження.

Суддя А.В.Коваленко