АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1020/17 Справа № 183/3898/16 Головуючий у 1 й інстанції - Майна Г. Є. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Дніпро

24 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року по справі за позовом Ради опіки та піклування виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Новомосковської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року Рада опіки та піклування виконкому Губининської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області з вернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с. 1-3/.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.11.2016 року позовні вимоги було задоволено, позбавлено ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно: неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, малолітніх: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на користь особи чи закладу, де будуть перебувати діти аліменти на їх утримання з кожного в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягненнями ними повноліття, починаючи з 30.06.2016 року. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 43-48/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 простить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 51/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до свої сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати та/або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до с. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно п.п. 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками доньок: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_8 - 24.12.2013 року, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей /а.с. 7-11/.

Відповідно до характеристики даної селищним головою Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області сім'я ОСОБА_2 проживала у АДРЕСА_1 за час проживання сім'я характеризується негативно. Батьки не працюють, зловживають спиртними напоями, будинок знаходився в антисанітарному стані, дітям увага не приділяється, до селищної ради надходили скарги від адміністрації навчального закладу про відсутність дітей у школі та скарги від жителів щодо невиконання батьками своїх обов'язків /а.с. 5/.

На підставі рішення виконкому Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 26 від 26.05.2016 року діти були повторно вилучені із сім'ї ОСОБА_2 та тимчасово влаштовані до сім'ї ОСОБА_9, які зареєстровані за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується рішенням Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 399 від 15.07.2016 року про тимчасове їх влаштування, як дітей, що залишилися без батьківського піклування /а.с. 22-23/.

Радою Опіки та піклування виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області надано висновок від 01.11.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх п'ятьох дітей. У висновку вказано, що сім'я зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 У будинку відсутнє газопостачання, через заборгованість відключена електроенергія, опалення пічне, але останній рік плита розвалена. Селищна рада забезпечила родину необхідними матеріалами для ремонту, завезли постільну білизну, одяг та взуття для всієї родини, але недбале відношення батьків до життя та своїх дітей не дало батькам змоги полагодити будинок. У травні місяці була пожежа, будинок згорів. Сім'я проживала у орендованому будинку разом з власником. Батьки не працюють, вживають спиртні напої, дітям не приділяють ніякої уваги. Діти не мають особистого взуття, одягу, засобів гігієни. Не мають місця для відпочину та занять. 07.06.2016 року діти вилучені із сім'ї та направлені до КЗ «Новомосковська ЦРЛ» для проходження медичного обстеження. Батьки дітей не відвідують, змін у їх соціальному стані не помічено /а.с. 34/. За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки це повністю відповідає інтересам дітей.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань апелянта ОСОБА_2 на те, що вона з 01.10.2016 року працює в ТОВ «Агроальянс» сторожем молочно - товарної фірми, а її чоловік ОСОБА_3 з 30.06.2016 року працює в цьому ж товаристві спочатку тваринником, а з 01.10.2016 року - ремонтником, добре характеризується зам місцем роботи /а.с. 21, 35, 36, 37/, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, то з цим погодитися не можна.

У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) та ч.ч. 7 та 8 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Дане рішення постановлено виключно в інтересах дітей, а те, що відповідачі на протязі кількох місяців після звернення позивача до суду з питанням про позбавлення батьківських прав працюють, то це не говорить про їх виправлення та бажання виконувати свої батьківські обов'язки.

Але відповідачам було роз'яснено, що відповідно до ст. 169 СК України вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни їх поведінки та обставини, яка була підставою позбавлення батьківських прав, суд постановляє рішення і знову ж відповідно до інтересів дітей.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, куруючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.