Справа № 567/571/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агро" про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_4 "Захід Агро" про визнання недійсним договору оренди землі.

У своїй позовній заяві зазначає, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,95 га, кадастровий номер :07:001:0236, що розташована на території Вельбівненської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Зазначає, що нею після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно їй стало відомо, що 14.12.2014 року відповідачем було зареєстровано право оренди належної їй земельної ділянки на підставі договору оренди від 04.04.2014 року.

Вказуючи на те, що передача в оренду земельної ділянки відповідачу не відповідає дійсності, оскільки вона договір оренди від 04.04.2014 року не підписувала, довіреність від свого імені щодо оформлення договору нікому не надавала та у звязку із цим просить визнати недійсним договір оренди землі від 04.04.2014 року, укладений між нею та ТОВ "Захід Агро", щодо земельної ділянки площею 0,92 га, кадастровий номер :07:001:0236, яка розташована на території Вельбівненської сільської ради Острозького району, який зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17727492 від 04.12.2014.

Відповідач позов не визнав.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Вказали, що позивач особисто договір оренди земельної ділянки від 04.04.2014 року не підписувала, довіреність від свого імені щодо оформлення договору нікому не надавала.

Позивач зазначила, що вона отримувала від відповідача плату за користування належною їй земельною ділянкою, яке здійснювалось відповідачем без належної правової підстави.

Представник відповідача ОСОБА_4 "Захід Агро" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивач передала відповідачу в оренду земельну ділянку, а відповідач її прийняв, проводить обробіток землі та сплачує орендну плату, що визнала позивач. Зазначає, що договір є укладеним та проведено його державну реєстрацію в реєстраційній службі, а отже між сторонами виникли правовідносини по оренді землі.

Вказав, що відсутність підпису позивача, чи уповноваженої ним особи, в договорі оренди земельної ділянки, за наявності інших обставин, які свідчать про фактичне існування відносин з оренди землі не свідчить про відсутність волевиявлення на укладення договору оренди землі під час виникнення та фактичного існування правовідносин з оренди землі, а заявлений позивачем позов свідчить про намір припинити уже існуючі відносини з оренди землі.

Зазначаючи про те, що за наявності доказів фактичного існування відносин з оренди землі та реєстрації права оренди землі відповідно до чинного законодавства, відсутність підпису позивача у договорі оренди землі вказує на те, що договір не укладений в письмовій формі, однак оскільки позивач не зазначає правовою підставою визнання договору оренди землі недійсним недодержання письмової форми договору оренди землі, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійним договору оренди землі від 04.04.2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 ОСОБА_5" відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, його представника та представника відповідача, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 "Захід Агро" про визнання договору оренди землі недійсним підлягає задоволенню з наступних підстав.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №030068 від 28.02.2005 року вбачається, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,28 га (в тому числі 0,92 га ріллі кадастровим номером :07:001:0236), розташована на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, призначена для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до договору оренди землі від 04.04.2014 року в судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2014 року між ОСОБА_4 "Захід Агро" та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,92 га кадастровим номером :07:001:0236, який 04.12.2014 року згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17727492 зареєстрований Реєстраційною службою Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області, що підтверджується відповідним витягом та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого орендодавець ОСОБА_1 надала, а орендар ТОВ "Захід Агро" прийняв в строкове платне користування, а саме терміном на 5 років зазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В судовому засіданні встановлено, що зазначений договір оренди землі, як і акт приймання-передачі земельної ділянки, який не містить дати його складення, підписані від імені орендодавця та представника орендаря.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.

Відповідно до ст.93 ЗК України орендодавцем земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, повязані з орендою землі регулюються Законом.

Відповідно до ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громади і юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки із орендарем.

Відповідно до ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.16 Закону України Про оренду землі, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Статтею 18 цього Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Так, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності (ст.ст. 14. 18, 20 Закону України «Про оренду землі»).

Доводи позивача про те, що вона не підписувала договір оренди земельної ділянки підтверджуються висновком судової почеркознавчої експертизи №154 п від 11.11.2016 року, згідно якого встановлено, що підпис в графі «Орендодавець у договорі оренди землі від 04.04.2014 року, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 "Захід Агро", виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Представник відповідача не надав суду доказів про підтвердження досягнення сторонами при укладенні договору оренди землі згоди щодо всіх істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", які є обов'язковими для цього виду договорів, та кореспондується з положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Частина 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.

Позивачем та представником позивача належними письмовими доказами доведено, що підпис в графі Орендодавець у договорі оренди землі від 04.04.2014 року, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 "Захід Агро", виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою та про недотримання при цьому передбаченої законодавством письмової форми договору, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи №154 п від 11.11.2016 року.

Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме: обов'язкову наявність в договорі певних істотних умов та обов'язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору оренди землі текст договору було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним.

При цьому суд вважає, що отримання позивачем від відповідача плати за користування належною їй земельною ділянкою, що підтверджується поясненнями позивача та відомістю на реалізацію с/г продукції №ЗАГ0000080 від 30.10.2015 року за якою позивач отримала 300 кг пшениці і відомістю на реалізацію с/г продукції №ЗАГ0000093 від 31.12.2015 року за якою позивач отримала 110 кг кукурудзи, яке здійснювалось відповідачем без належної правової підстави не вказує на волевиявлення позивача на укладення договору оренди земельної ділянки 04.04.2014 року.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України одними з видів судових витрат є судовий збір та витрати, повязані з проведенням судової експертизи.

Оскільки рішення у справі ухвалено на користь позивача, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп. витрат на сплату судового збору та 900 грн. 48 коп. витрат, понесених позивачем на проведення судової почеркознавчої експертизи.

На підставі ст. ст. 202, 203, 207, 210, 215, 218, 236, 626, 638, 792 ЦК України, ст. 90, 93, 124 ЗК України, ст. ст. 2, 6, 13, 15, 16, 17, 34, 35 Закону України "Про оренду землі", керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд , -

вирішив:

позов задоволити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 04.04.2014 року укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Агро" земельної ділянки площею 0,92 га кадастровий номер :07:001:0236, яка розташована на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області згідно рішення про державну реєстрацію №17727492 від 04.12.2014 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агро" на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору та 900 грн. 48 коп. витрат на проведення почеркознавчої експертизи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6