Справа № 755/9226/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1886/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, в якому просить стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в сумі 7 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що в 2015 році він надсилав до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м Києві, Прокуратури міста Києва та Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві звернення (заяви) про вчинення певними особами правопорушень, які полягали у незаконній організації парковки (платного місця для зберігання автомобілів в АДРЕСА_1), а також неодноразові нагадування про результати розгляду заяв (звернень). Його заяви (звернення) зазначеними державними органами були скеровані до Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві. Відповідач численними листами від 16 грудня 2015 року, 19 лютого 2016 року, 29 січня 2016 року, 10 березня 2016 року 07 квітня 2016 року, 05 травня 2016 року повідомив про проведення перевірки за його заявами (зверненнями) та відсутність порушень. Разом з тим, позивач вважає, що надісланням листів зазначеного змісту відповідачем завдано йому моральної шкоди, оскільки жоден з листів відповідача не містить детального викладу обставин, які були встановлені під час перевірок щодо підтвердження факту існування нелегальної стоянки (парковки), її фактичного обслуговування, здійснення охоронної діяльності, встановлення тарифів надання послуг, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, який задовольнити позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що спір виник у зв'язку з завданням відповідачем моральної шкоди через бездіяльність по розгляду звернень (зава) громадян, невиконання своїх посадових обов'язків, надання недостовірної інформації та підроблення документів.

В судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 58-59), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що наявна в матеріалах справи доказова база не містить даних на підтвердження того, що дії відповідача в частині надання письмових відповідей на звернення позивача, розцінені останнім як такі, що не містять детального викладу обставин проведеної відповідачем перевірки, завдали моральних втрат позивачеві, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому судом ураховано, що відповідачем не було обмежено позивача у реалізації ним прав, передбачених Законом України «Про звернення громадян», серед іншого, брати участь у перевірці поданої ним заяви; знайомитися з матеріалами перевірки, проведеної відповідачем, подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті відповідачем як органом, який розглядає заяву, що не спростовано позивачем під час судового розгляду справи, та матеріали справи не містять будь-яких доказів наявності підстав відповідальності відповідача за дії/бездіяльність, передбачені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року.

Також суд першої інстанції посилався на те, що, суб'єктний склад спірних правовідносин, що підлягають розгляду в межах даного провадження, позбавляє суд у разі порушення відновити права позивача шляхом стягнення грошових котів, в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки Державна казначейська служба України, яка наділена правом списання коштів державного бюджету, не є стороною спірних правовідносин.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору є стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 7 000,00 грн., завданої позивачу внаслідок ненадання відповідачем письмової відповіді на його звернення, які б містили детальний виклад обставин, що були встановлені відповідачем під час перевірок обставин, викладених у зверненнях позивача.

Згідно ст.56 Конституції Україникожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень

Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду, в тому числі і моральну, може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину.

Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Згідно роз»ясень, що містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій/бездіяльності відповідача позивачем у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку, суд не надано.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки вина відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди не доведена, відсутній причинний зв'язок між будь-яким погіршенням здоров'я позивача і діями відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків та на їх правильність не впливають, фактично зводяться до змісту позовної заяви, а тому колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, в зв'язку з чим підстави для його скасування чи зміни і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 14 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: