№ 336/543/16-ц
пр. № 2-п/336/14/2017
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року в ході заочного розгляду справи задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» солідарно 32172,48 доларів США (тридцять дві тисячі сто сімдесят два долари 48 центів США) та 32110,99 гривень (тридцять дві тисячі сто десять гривень 99 коп) в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.11.2007 року, а також судовий збір.

Відомості про отримання копії рішення суду в установленому порядку до 28.12.2016 року в матеріалах справи відсутні, тож суд виходить з того, що рішення суду отримане відповідачем 28.12.2016 року.

06.01.2017 року до суду відповідачем ОСОБА_1 направлена заява про скасування заочного рішення суду. Як зазначено в заяві, відповідач не зявлявся до суду у звязку з зайнятістю свого представника в іншому судовому процесі. Рішення суду вважає незаконним внаслідок того, що судом не були враховані сплати, здійснені відповідачем на погашення заборгованості з липня по жовтень 2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав на вказаних в заяві підставах, вказавши додатково, що крім квитанцій, копії яких були додані до заяви про скасування заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 також знайшов та надав квитанції про сплату різних сум в період часу з березня 2015 року, які не були враховані банком при розрахунку заборгованості. Також представник відповідача вказував на те, що під час судових засідань ОСОБА_1 був відсутній у м. Запоріжжя, а представник дійсно брав участь в розгляді інших справ.

В судове засіданні ПАТ «УкрСиббанк» направив заяву про розгляд заяви про скасування заочного рішення без участі представника позивача, проти задоволення заяви заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду заяви повідомлялась в установленому порядку.

При вирішенні заяви про скасування заочного рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню лише за наявності спільно двох умов: якщо відповідач не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин та якщо судом встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.02.2016 року провадження по цивільній справі було відкрите та справу призначено до розгляду на 22.03.2016 року.

В судовому засіданні 22.03.2016 року відповідач ОСОБА_1 брав учать та клопотав суд про відкладення розгляду справи через зайнятість свого представника. Розгляд справи судом було відкладено на 19.04.2016 року.

В судове засідання 19.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 не з'явився, надавши довідку про перебування на стаціонарному лікуванні з 18.04.2016 року. Розгляд справи було відкладено на 04.05.2016 року.

В судове засіданні 04.05.2016 року не з'явилися представник позивача та відповідачі з невідомих суду причин, про місце та час судового засідання сповіщені в установленому порядку.

У звязку з першою неявкою представника позивача в судове засідання розгляд справи було судом знову відкладено на 19.05.2016 року, про що сторони сповіщені повістками.

Оскільки заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача надійшла після часу судового засідання, тож судом повторно відкладено розгляд справи за відсутністю представника позивача на 16.06.2016 року.

16.06.2016 року відповідачем ОСОБА_3 подана апеляційна скарга на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, у звязку з чим цивільну справу направлено до суду апеляційної інстанції, де справа перебувала до 22.09.2016 року.

03.10.2016 року ОСОБА_3 знов подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження разом з заявою про поновлення строку для подання апеляційної скарги та справу повторно направлено до суду апеляційної інстанції, звідки вона повернулась 09.11.2016 року.

Після повернення цивільної справи з суду апеляційної інстанції справу було призначено до розгляду на 07.12.2016 року та розглянуто по суті в заочному порядку з ухвалення рішення.

Про судове засідання 07.12.2016 року ОСОБА_1 був повідомлений судовою повісткою у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Документів на підтвердження поважності причин неявки в судові засідання, які призначалися судом багаторазово, ОСОБА_1 не надав.

За таких обставин суд вважає, що неявка відповідача в судове засідання, коли справу було розглянуто по суті, сталась з неповажних причин, оскільки іншого суду не доведено.

Другою необхідною умовою для скасування заочного рішення є встановлення судом того, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Представником відповідача надані суду квитанції про сплату ОСОБА_1 коштів на погашення заборгованості за договором: 976,93 гривні від 20.03.2015 року, 816 гривень 09.04.2015 року, 1010 гривень 08.05.2015 року, 1042 гривні 09.06.2015 року, 1049 гривень 13.07.2015 року, 1049 гривень 10.08.2015 року, 1049 гривень 10.09.2015 року, 1050 гривень 13.10.2015 року.

Натомість суд не може погодитись з твердженнями відповідача про те, що такі суми не були зараховані банком в погашення заборгованості за договором, оскільки з розрахунку заборгованості по відсоткам вбачається, що 20.03.2015 року, 10.04.2015 року, 08.05.2015 року, 09.06.2015 року, 13.07.2015 року, 11.08.2015 року, 10.09.2015 року та 13.10.2015 року банком зафіксовано надходження сум у 50 доларів США, які зараховані на погашення заборгованості по відсоткам за кредитним договором.

Посилання представника відповідача на те, що такі суми перераховувались ОСОБА_1 з метою погашення тіла кредиту, судом до уваги не береться, оскільки черговість погашення грошових зобовязань боржника перед банком визначена п. 1.6 кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення спору та які б не були предметом дослідження в судовому засіданні.

Отже оскільки передбачених ст. 232 ч. 1 ЦПК України підстав для скасування заочного рішення не встановлено, заява відповідача задоволенню не підлягає. Суд вважає за потрібне роз'яснити відповідачеві можливість оскарження рішення суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 231, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк