РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 28.10.2015 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував позивач та автомобіля марки SeatIbiza, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 За наслідками даної дорожньо-транспортна пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2015 ОСОБА_2визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль відповідача був застрахований у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивач отримав від страховика в рахунок відшкодування заподіяної шкоди, страхове відшкодування в розмірі 49 000,00 грн., в межах ліміту відповідальності страховика.

Вказував, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача значно перевищує суму виплаченого страхового відшкодування, тому у позивача виникло право звернутись з вимогою відшкодувати різницю завданої шкоди в розмірі 118 443,67 грн., а також витрати за проведення експертного дослідження.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачаматеріальну шкоду в розмірі 118 443,67 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., вартість проведених експертних досліджень у сумі 800,00 грн., понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., витрати на сплату автостоянки 300,00 грн. та судовий збір.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Справа № 755/9442/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/966/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн. та судовий збір в розмір 551, 20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначав, що акт виконаних робіт від 11.04.2016 та видаткова накладна від 11.04.2016, що підтверджують правову позицію позивача, судом першої інстанції не були взяті до уваги.

Вказував, що судом не врахований факт оплати позивачем відновлювальних ремонтних робіт автомобіля та необхідних матеріалів за власний рахунок.

Наголошував, що судом безпідставно не взято до уваги висновок судового експерта від 07.12.2015, а відповідачем не надано доказів на спростування вказаного висновку.

Також вважав, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат в розмір 800,00 грн., оскільки вказані витрати були понесені позивачем з метою відновлення свого порушеного права, шляхом проведення експертного дослідження.

Враховуючи наведене, просив рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача 112 443, 67 грн. відшкодування матеріальної шкоди, вартість проведених експертних досліджень в розмірі 800,00 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.10.2015 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з.НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля марки SeatIbiza, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 За наслідками даної дорожньо-транспортна пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2015 ОСОБА_2визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди(а.с. 29).

Згідно наданих позивачем актів виконаних робіт вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 161 443, 67 грн. (а.с. 31-35).

Крім того, позивачем понесені витрати на проведення експертного дослідження (а.с. 11-15).

Автомобіль ОСОБА_2 був застрахований у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а відтак позивач отримав від страховика, в рахунок відшкодування заподіяної шкоди, страхове відшкодування в розмірі 49 000,00 грн., в межах ліміту відповідальності страховика (а.с. 30).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріального збитку не підлягають задоволенню як такі, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, не доведені належними і допустимими доказами.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч.1 ст.1192 ЦК) і може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 07.12.2015 № 747/15 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП, становить 137 357, 30 грн.

Згідно актів виконаних робіт від 01.04.2016 та 11.04.2016, а також видаткової накладної від 11.04.2016, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 161 443, 67 грн.

Як вбачається з листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 23.12.2015, сума страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. була перерахована на рахунок СТО: ПАТ «УАК» Філія «Автоцентр на Московському».

Встановлено, що позивачем понесені витрати на здійснення комплексу ремонтних робіт пошкодженого автомобіля на загальну суму 113 243, 67 грн., що підтверджується квитанціями від 08.04.2016, 10.03.2016, 19.03.2016, 08.02.2016 (а.с. 213-216).

Таким чином, виходячи з положень ст. 1194 ЦК України наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром понесених витрат на ремонт пошкодженого автомобіля і страховою виплатою в розмірі 113 243, 67 грн.

Також, за наявності підстав для задоволення вимог позивача щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля, підлягають відшкодуванню понесені витрати на проведення товарознавчого дослідження, які сплачено позивачем на рахунок судового експерта в розмірі 800,00 грн., які є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону, а також підтверджені належними та допустимим доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 60, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 113 243 (сто тринадцять тисяч двісті сорок три) грн. 67 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаціної скарги.

Головуючий:

Судді: