__________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/3582/17
Провадження № 2-о/520/311/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

заінтересована особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів

цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в якій заявник просить суд встановити факт смерті особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого в м. Луганську, (тимчасово окупована територія України) 18 січня 2017 року в результаті: субарахноїдально-внутрішньомозкового крововиливу в ліву скронево-тім'яну долю головного мозку з проривом в шлуночки.

Заявниця в обґрунтування заяви посилається на те, що вона ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 26 серпня 1996 року, Жовтневим відділом запису актів громадянського стану міста Луганська, актовий запис №694. За час перебування у шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 30 березня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис про народження №335, в графі матір вказано: ОСОБА_1, в графі батько ОСОБА_3. Рішенням Жовтневого райсуду м. луганська від 07 жовтня 2011 року по справі №2-6495/11 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Надалі ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, переїхали з постійного місця проживання - місто Луганськ до міста Одеси, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 22.10.2014 року. Заявниця також зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_3 залишився мешкати в місті Луганську. Надалі її повідомили, що 18.01.2017 року ОСОБА_3, знаходячись в місті Луганську, помер від субарахноїдально-внутрішньомозкового крововиливу в ліву скронево-тім'яну долю головного мозку з проривом в шлуночки (інсульт). Отримати свідоцтво про смерть вона не має можливості, оскільки отримані нею документи не підтверджують факт смерті особи на території України так як не відповідають вимогам законодавства України з оформлення свідоцтва про смерть. Заявникові необхідно встановити факт смерті ОСОБА_3, померлого 18.01.2017 року батька її дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, для подальшого отримання спадщини ОСОБА_2 після смерті її батька.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2017 року на підставі вищевказаної заяви відкрито провадження по справі.

У судове засідання заявниця не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, до заяви надала заяву, в якій заяву про встановлення факту підтримує, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності.

Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.1, 2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 26 серпня 1996 року, Жовтневим відділом запису актів громадянського стану міста Луганська, актовий запис №694.

За час перебування у шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 30 березня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис про народження №335, в графі матір вказано: ОСОБА_1, в графі батько ОСОБА_3.

Рішенням Жовтневого райсуду м. луганська від 07 жовтня 2011 року по справі №2-6495/11 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Тобто судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (в інтересах якої діє ОСОБА_1) є дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрованийза адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

З наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, переїхали з постійного місця проживання - місто Луганськ до міста Одеси, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 22.10.2014 року.

Заявниця також зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_3 залишився мешкати в місті Луганську. Надалі її повідомили, що 18.01.2017 року ОСОБА_3, знаходячись в місті Луганську, помер від субарахноїдально-внутрішньомозкового крововиливу в ліву скронево-тім'яну долю головного мозку з проривом в шлуночки (інсульт).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 42 років помер 18 січня 2017 року в місті Луганську в результаті: субарахноїдально-внутрішньомозкового крововиливу в ліву скронево-тім'яну долю головного мозку з проривом в шлуночки.

Єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» одночасно є тимчасово окупованою територією України, є: довідка про причину смерті, яка є додатком к формі №106/0 за №13 від 19.01.2017 року, що видане в місті Луганську; свідоцтво про смерть від 24.01.2017 року серії І-ВВ №025107, видане Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції міністерства юстиції лнр.

Однак отримані заявницею документи не підтверджують факт смерті особи на території України так як не відповідають вимогам законодавства України з оформлення свідоцтва про смерть.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд розглядає справи про встановлення фактів смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою.

За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Статтею 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків».

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5передбачено: «У зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території».

Проведення державної реєстрації смерті батька малолітньої дочки, в інтересах якої діє її матір не видається за можливе навіть в будь-якому органі РАЦС на території, підконтрольній українській владі, оскільки відсутній належний документ, який, відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті ОСОБА_3.

Пунктом 2 ч. 1ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 4 лютого 2016 року № 990-VIII Цивільний процесуальний кодекс України доповнено ст. 257-1 наступного змісту:

«Стаття 257-1.Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України

1. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

2. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

3. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

4. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

5. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи».

Заявникові необхідно встановити факт смерті ОСОБА_3, померлого 18.01.2017 року батька її дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, і подальшого отримання спадщини ОСОБА_2 після смерті її батька.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані до суду документи, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви, та вважає за можливе встановити факт смерті особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого в м. Луганську, (тимчасово окупована територія України) 18 січня 2017 року в результаті: субарахноїдально-внутрішньомозкового крововиливу в ліву скронево-тім'яну долю головного мозку з проривом в шлуночки.

Керуючись ст.ст. 59,64,209,212-215, 223,234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про встановлення факту смерті особи задовольнити.

Встановити факт смерті особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого у віці 42 років в м. Луганську, (тимчасово окупована територія України) 18 січня 2017 року в результаті: субарахноїдально-внутрішньомозкового крововиливу в ліву скронево-тім'яну долю головного мозку з проривом в шлуночки.

Рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий Калініченко Л. В.