____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6171/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 кооперативу «Жовтень»

про виділ частики в натурі із спільного майна та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 кооперативу «Жовтень» про виділ частки в натурі із спільного майна та визнання права власності, в якій позивач просить суд:

- виділити в натурі частку ОСОБА_1, яка складається з дачного будинку зазначеного літерою «В», загального площею 69,5 кв.м., літньої кухні з мансардою «Н2», загальною площею 23.1 кв.м., мостіння «І», загальною площею 55,9 кв.м., огорожі № 10-102, в самостійний дачний будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Окружна, 32, розташований на земельній ділянці №5, загальною площею 0,029 га;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на дачний будинок зазначеного літерою «В», загальною площею 69,5 кв.м., з надвірними спорудами літера «Н2» - літня кухня з мансардою, загальною площею 23.1 кв.м., мостіння «І», загальною площею 55,9 кв.м., огорожа № 10-102, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Окружна, 32, розташований на земельній ділянці №5, загальною площею 0,029 га, в цілому, як на окремий об'єкт нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй ОСОБА_1 на підставі договору дарування, що зареєстровано в реєстрі за №839 від 10.07.2013 (індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6002758) на праві приватної власності належить 82/1000 дачних будівель, які складаються з літньої житлової кімнати 5-1 літери «В», прибудов, зазначених літерами «в 1», «в5», «в8», літньої кухні з мансардою «Н2», мостіння IV, огорожі № 10-102, загальною площею 52,6 розташованих на земельній ділянці площею 0,029 га, за адресою: м. Одеса, вул. Окружна, будинок 32. Земельна ділянка №5 (кадастровий номер :26:020:0037), на якій розташовані зазначені будівлі також є її приватною власністю на підставі договору дарування, що зареєстрований в реєстрі за №842 від 10.07.2013 (індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6003127). Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої 27.11.2015 Департаментом ДАБІ в Одеській області за №ОД60, позивачем було проведено реконструкцію частини дачних будівель ДБК «Жовтень». Результати реконструкції відображено у технічному паспорті станом на 17.12.2015, а саме: дачна будівля зазначена літерою «В» загальною площею 69,5 кв.м., літня кухня з мансардою «Н2» загальною площею 23.1 кв.м., мостіння І загальною площею 55 9 кв.м., огорожі №10-102. Зазначена частина домоволодіння має окремий вхід, санвузол, кухню, житлові кімнати, ізольовані комунікації, тому може використовуватись окремо від приміщень інших сусідів На звернення позивача до голови правління ДБК «Жовтень» з проханням про виділ її частки, позивач отримала відмову з посиланням на те, що це не належить до повноважень голови правління кооперативу. У звязку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила суд розгляд справи провести за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 кооперативу «Жовтень» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, 17.01.2017 року надав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи провести за його відсутності, заперечень проти задоволення позовних вимог до суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У звязку з чим судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі, вирішення якої провести на підставі наявних у ній даних/доказів, та у відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Дослідивши та вивчивши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд вважає позов ОСОБА_1 не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Суд зазначає, що позивач звернулась до суду з позовом про виділ в натурі їй частку, яка складається з дачного будинку зазначеного літерою «В», загального площею 69,5 кв.м., літньої кухні з мансардою «Н2», загальною площею 23.1 кв.м., мостіння «І», загальною площею 55,9 кв.м., огорожі № 10-102, в самостійний дачний будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Окружна, 32, розташований на земельній ділянці №5, загальною площею 0,029 га, на яку також просить суд визнати право власності.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

До позову на підтвердження своїх вимог позивачем були надані документи, а саме: копію договору дарування, що зареєстрований в реєстрі за № 839 від 10.07.2013; копію договору дарування, що зареєстрований в реєстрі за № 842 від 10.07.2013; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6002758 та № 6003127; копію декларації про готовність до експлуатації об'єкта; копію технічного паспорту; копію відповіді голови правління ДБК «Жовтень»;

З наданих до суду документів судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 82/1000 частки дачних будівель ДБК «Жовтень», що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Окружна, 32, які складаються з літньої житлової кімнати 5-1 літери «В», прибудов, зазначених літерами «в1», «в5», «в8», літньої кухні з мансардою «Н2», мостіння ІV, огорожі №10-10-2, загальною площею 52,6 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 290 кв.м., на підставі договору дарування від 10 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №839, дата державної реєстрації 10.07.2013 року, номер запису про право власності 1598506.

Також ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка №5, площею 0,0290 га., за адресою: м. Одеса, вул. Окружна, 32, на підставі договору дарування земельної ділянки від 10 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №842, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер :26:020:0037, дата державної реєстрації 10.07.2013 року, номер запису про право власності 1598612.

Згідно наданої позивачем декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області 27.11.2015 року за №ОД60, вбачається, що ОСОБА_1 було проведено реконструкцію частини дачних будівель ДБК «Жовтень», за адресою: м. Одеса, вул. Окружна, буд. 32, після реконструкції загальна площа будівлі складає 69,5 кв.м.

Згідно з наданого технічного паспорту, виготовленого КП «БТІ» Одеської міської ради 17.12.2015 року, вбачається, що належна частка будівлі ОСОБА_1 після реконструкції складається з дачного будинку зазначеного літерою «В», загального площею 69,5 кв.м., літньої кухні з мансардою «Н2», загальною площею 23.1 кв.м., мостіння «І», загальною площею 55,9 кв.м., огорожі № 10-102, в самостійний дачний будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Окружна, 32.

Надалі після проведеної реконструкції належної позивачеві частки будівлі за адресою: м. Одеса, Окружна, 32, та отримання декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, ОСОБА_1 звернулась до ДБК «Жовтень» з заявою про надання дозволу на виділ належної ОСОБА_1 частки будівлі в одиницю, що підтверджується наданою копією заяви позивача від 18.07.2016 року.

Відповіді ДБК «Жовтень» на вказану заяву позивача від 18.07.2016 року до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна внатурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власност і на це майно.

Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

А згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Майно учасників спільної часткової власності за наявності спору між ними ділиться в натурі, коли це можливо без не розмірної шкоди для його призначення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділу натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N55(1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною.

З наведених норм законодавства вбачається, що виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності має лише власник цього майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 82/1000 частки дачних будівель ДБК «Жовтень», що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Окружна, 32, які складаються з літньої житлової кімнати 5-1 літери «В», прибудов, зазначених літерами «в1», «в5», «в8», літньої кухні з мансардою «Н2», мостіння ІV, огорожі №10-10-2, загальною площею 52,6 кв.м., на яке позивачем було зареєстровано право власності.

Однак, позивач просить суд виділити в натурі їй частку, яка складається з дачного будинку зазначеного літерою «В», загального площею 69,5 кв.м., літньої кухні з мансардою «Н2», загальною площею 23.1 кв.м., мостіння «І», загальною площею 55,9 кв.м., огорожі № 10-102, в самостійний дачний будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Окружна, 32, розташований на земельній ділянці №5, загальною площею 0,029 га.

З наданих документів було встановлено, що позивач провела реконструкцію належних їй на праві власності 82/1000 частки дачних будівель ДБК «Жовтень» та отримала декларацію про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації.

Надані до суду документи: декларація про готовність до експлуатації обєкта та технічний паспорт на садовий будинок не є правовстановлюючими документами, які підтверджують право власності особи на нерухоме майно.

Технічний паспорт складається на основі матеріалів технічної інвентаризації обєкта нерухомого майна і містить основні відомості про нього (місцезнаходження, склад, технічні характеристики, план та опис обєкту). Технічна інвентаризація проводиться відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773.

Отже, технічний паспорт не підмінює правовстановлювальний документ та не може підтверджувати право власності особи на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Статтею 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за №868, встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований обєкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення обєкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції обєктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта; технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції обєкта нерухомого майна змінилася його адреса). Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на обєкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються. У разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на обєкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції перебував у спільній власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників обєкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Якщо у звязку з проведенням реконструкції обєкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований обєкт нерухомого майна.

До суду позивачем не надано правовстановлюючого документа на підтвердження проведення державної реєстрації права власності на реконструйований обєкт нерухомого майна, який позивач просить суд виділити в натурі зі спільної часткової власності, а саме: частку, яка складається з дачного будинку зазначеного літерою «В», загального площею 69,5 кв.м., літньої кухні з мансардою «Н2», загальною площею 23.1 кв.м., мостіння «І», загальною площею 55,9 кв.м., огорожі № 10-102, в самостійний дачний будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Окружна, 32, розташований на земельній ділянці №5, загальною площею 0,029 га.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід зазначити, що Верховний СУД України та Вищий спеціалізований суд України неодноразово звертали увагу про недопустимість виконання судами функцій інших органів.

Позивачем не надано доказів, що ОСОБА_1 на праві власності належить частка обєкту нерухомого майна, яку позивач в свою чергу просить суд виділити в натурі та визнати на нього права власності, у звязку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, а тому суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 174, 197, 212 215, 292 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 кооперативу «Жовтень» про виділ частики в натурі із спільного майна та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.