Провадження № 22ц/784/347/17 Суддя першої інстанції Іщенко Х.В.
Справа№478/2267/16-ц
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу судді Казанківського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк, ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 жовтня 2016 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2016 року вказаний позов залишено без руху, а ухвалою від 8 листопада 2016 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Банк просив скасувати ухвалу суду та передати справу на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачу, якщо останній відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд зазначав, що Банк у визначений судом строк не усунув недоліків позовної заяви, які зазначав суд, залишаючи позов без руху.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов до них з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2016 року Банк через свого представника звернувся з вказаним позовом до суду.

26 жовтня 2016 року суддя постановив ухвалу про залишення позовної заяви Банку без руху, зазначивши при цьому, що в порушення вимог ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не викладено обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та не зазначено відповідні докази.

Крім того, відсутні дані щодо ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг. Приєднані до позову Умови не підписані відповідачем, на них відсутня дата, текст Умов не дає змоги ідентифікувати особу позичальника.

Також зазначив суд, від імені позивача позов підписано представником за наданою довіреністю, підписаною головою правління ПАТ КБ «Приватбанк». Між тим, не надано суду копії Статуту банківської установи, де було б визначено обсяг повноважень голови правління Банку. Відсутність зазначених документів відповідно до п. 3 ч. 121 ЦПК України унеможливлює питання щодо повноважень представника позивача.

На виконання цієї ухвали Банк 14 листопада 2016 року надав нову позовну заяву з відповідними додатками до неї, зокрема: довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; виписку по особовому рахунку відповідача, копію витягу зі Статуту; копію витягу з протоколу № 128 від 17 квітня 2015 року про обрання заступника голови правління банку.

Проте, повертаючи 8 листопада 2016 року позовну заяву, суд в ухвалі зазначив, що копія зазначеної ухвали була відправлена на електрону адресу Банку 28 жовтня 2016 року та позивач у встановлений ухвалою суду п'ятиденний строк не усунув недоліки, зазначені судом.

Між тим, будь-яких переконливих доказів, що Банк отримав копію цієї ухвали матеріали справи не містять, Банк же цю обставину заперечує.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та наданих Банком документів, суд відправив копію ухвали про залишення позову без руху від 26 жовтня 2016 року на адресу Банку також поштою, визнавши таким чином, що ухвалу, відправлену на електрону адресу, позивач може не отримати.

ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало зазначену ухвалу поштою 3 листопада 2016 року, тобто останнім днем п'ятиденного строку для виконання ухвали суду є 8 листопада 2016 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

З наданих Банком пояснень та доказів вбачається, що нова позовна заява з відповідними додатками до неї була відправлена кур'єрською службою на адресу місцевого суду 7 листопада 2016 року, тобто в межах процесуального строку, визначеного районним судом.

Суд першої інстанції цих обставин не перевірив, не впевнився в тому, коли позивач отримав ухвалу про залишення позову без руху та передчасно повернув позовну заяву Банку, позбавивши цю юридичну особу права на своєчасний судовий захист її прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а позовна заява направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі..

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу судді Казанківського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2016 року скасувати, а матеріали позову направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І.Козаченко

Л.М. Прокопчук