Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з 23.01.2013 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Через певний час сумісного проживання з'ясувалося, що вони люди з різними характерами, мають діаметрально протилежні погляди з принципово важливих питань щодо шлюбу, сім'ї, розподілення обов'язків та виховання дітей. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої та сприятливої морально-психологічної атмосфери, ухиляється від матеріального забезпечення та утримання дитини. Майже одразу після народження дитини він почав затримуватися на роботі, не приділяв уваги їй та сину, не давав грошей та не забезпечував потреб дитини. Між ними постійно виникали сварки, свідком яких, нерідко ставала дитина. З травня 2015 року шлюбні відносини фактично припинені. У жовтні 2015 року вона спробувала примиритися, однак результатів це не дало. З квітня 2016 року вони остаточно припинили шлюбні стосунки та сумісне проживання.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, та з проханням задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.01.2013 року, мають спільну дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що з квітня 2016 року сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки. Примиритися та зберегти сім'ю вони не бажають. Наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. За таких обставин, суд вважає за недоцільне збереження такої сім'ї.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На думку суду аліменти, з урахуванням доказів наданих сторонами по справі, в розмірі 1/4 частини доходів відповідача є відповідними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн., та в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 55, 56, 110-112, 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 60, 88, 174, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 12.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Ніжин, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: