УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та за зустрічним повозом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який в процесі розгляду уточнила та просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти у розмірі 50 582 грн 98 коп.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 28 лютого 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким шлюб укладений між нею та сином відповідачки ОСОБА_5, який зареєстровано 10 грудня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 1062, було розірвано.

Під час перебування у шлюбі, 08 червня 2011 року було укладено попередній договір між ОСОБА_6 та її колишнім чоловіком ОСОБА_7 про зобов'язання укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

12 липня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва 20% готовності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За наявності у позивачки власних коштів, ОСОБА_7 запропонував їй внести свою частку у будівництво будинку у вигляді замовлення та встановлення вікон. Вважаючи, що власником вказаного домоволодіння є вона та її чоловік, 07 червня 2012 року між нею та ТОВ «Лідер» було укладено договір про виготовлення та встановлення металопластикових виробів.

За вказаним договором ОСОБА_2 сплатила на рахунок ТОВ «Лідер» загальну суму в розмірі 63 587 грн.

Однак, майже одразу після виконання всіх робіт з монтажу металопластикових виробів, позивачка випадкова дізналася про дійсного власника домоволодіння - ОСОБА_8

Ураховуючи наведене, позивачка вважає, що ОСОБА_3 повинна повернути витрачені нею власні грошові кошти на виготовлення та встановлення металопластикових виробів, оскільки відповідачка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на металопластикові вироби.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що в знак подяки та вдячності їй та її чоловіку, щодо передачі сину і невістці ОСОБА_2 у користування власного житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2, син з невісткою подарували їм металопластикові вікна для покращення належного їм на праві власності будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог і ухвали нове, яким задовольнити її позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з безпідставності позовних вимог та з того, що позивачу було відомо, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу, при цьому позивачем добровільно оплачено послуги з виготовлення та встановлення металопластикових виробів у неналежному їй будинку.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та за зустрічним повозом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова