Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2017 Справа №607/9124/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 пред'явила до суду позов до відповідачки ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 6456, 21 гривень, з яких: 5922 гривень - основний борг, 493, 09 гривень - пеня та 41, 12 гривень - 3% річних. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 07 березня 2015 року між нею та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір ГК 0303 за умовами якого відповідачка ОСОБА_3 отримала комплекс товарів та послуг по догляду по догляду за шкірою обличчя, вартість якого складає 21700 гривень та зобв'язалася сплатити перший платіж у розмірі 3000 гривень в день підписання договору та залишок вартості в розмірі 18700 сплачувати протягом 16 місяців рівними платежами у сумі 1169 гривень щомісячно не пізніше 07 числа кожного місяця. Однак, всупереч умов договору, відповідачка взяті на себе зобов'язання виконала частково, сплативши позивачу періодичні платежі за договором на загальну суму 15778 гривень, у зв'язку із чим, станом на 09 серпня 2016 року сума боргу відповідачки становить 5922 гривень, а також штрафні санкції, зокрема пеня - 493, 09 гривень, 3% річних - 41,12 гривень, всього 6456,21 гривень. З метою попередження порушення умов договору та повернення заборгованості позивачем 13 квітня 2016 року було направлено претензію №24 про погашення заборгованості, однак, відповідачка залишила вказану претензію без відповіді та без задоволення. З цих підстав позивач просить позов задовольнити та стягнути із відповідачки в її користь 6456, 21 гривень заборгованості.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомила та не подавала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

07 березня 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір ГК0303, відповідно до п. 1.1. якого Сторона 1 (ОСОБА_1.) зобов'язується надати Клієнту (ОСОБА_3.) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобов'язується прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму. При цьому, згідно п.1.2. договору під комплексом по догляду мається на увазі: продаж косметичного набору під товарним знаком "Desheli" та надання допоміжних супроводжуючих косметологічних послуг. Асортимент, кількість, комплектація, перелік складових комплексу по догляду і загальна сума Договору визначаються в Переліку №1(специфікації), що являється невід'ємною частиною договору (п. 1.3.).

Як вбачається із Переліку №1 (специфікації) до договору №ГК0303 від 07 березня 2015 року, ОСОБА_3 обрано та замовлено комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, що підтверджується її підписом.

Згідно п. 2.1. договору право власності на комплекс по догляду переходить від Сторони-1 (ОСОБА_1.) до клієнта (ОСОБА_3) після підписання акта приймання-передачі.

У пункті 2.4. договору сторони погодили, що зобов'язання Сторони-1 по передачі Комплексу по догляду вважаються виконаними в момент його передачі в розпорядження клієнта згідно Акту приймання-передачі та підписання даного договору.

Як вбачається із Акту приймання-передачі від 07 березня 2015 року ОСОБА_3 отримала комплекс товарів та послуг, що стверджується її підписом проставленим на Акті приймання-передачі.

Таким чином позивач свої зобов'язання за договором виконав.

Відповідно до п. 5.1. договору загальна вартість комплексу по догляду за цим договором складає 21700 гривень.

Пунктами 5.3., 5.4., 5.5., 5.6. договору сторони погодили, що при оплаті комплексу по догляду частинами клієнт в день підписання договору вносить на поточний рахунок Сторони-1 перший платіж в розмірі 3000 гривень. Залишок вартості комплексу по догляду в розмірі 18700 гривень клієнт сплачує Стороні-1 рівними платежами у сумі 1169 гривень протягом 16 місяців. Оплата за комплекс по догляду здійснюється не пізніше 07 числа кожного місяця. Клієнт повністю розраховується за комплекс по догляду не пізніше 07 липня 2016 року.

Судом установлено, що на виконання умов договору відповідачкою ОСОБА_3 було сплачено позивачу періодичні платежі за договором на загальну суму 15778 гривень, що стверджується товарними чеками від 10 березня 2015 року; 06 квітня 2015 року; 18 травня 2015 року; 08 червня 2015 року; 13 липня 2015 року; 03 серпня 2015 року; 12 жовтня 2015 року; 25 листопада 2015 року; 23 грудня 2015 року; 26 січня 2016 року; 22 лютого 2016 року.

Згідно викладених у позові обставин, решту суми, яка залишилася до сплати відповідачка не сплатила, у зв'язку із чим, починаючи з 08 березня 2016 року у неї виникла заборгованість.

11 квітня 2016 року позивачем направлено відповідачці ОСОБА_3 претензію, повідомивши про наявність заборгованості за договором в розмірі 2302 гривні та надавши термін для добровільної сплати суми боргу в п'ятиденний строк з моменту отримання претензії.

Однак, відповідачкою не було вчинено жодних дій на погашення заборгованості та вказана претензія залишилась без задоволення.

Відповідно до п. 6.2. договору за невиконання чи неналежне виконання умов п. 5.4., 5.5. договору клієнт сплачує Стороні-1 неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення зобов'язання.

Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором, станом на 09 серпня 2016 року заборгованість відповідачки ОСОБА_3 за договором №ГК 0303 становить 6456, 21 гривень, з яких: 5922 гривень - основний борг, 493, 09 гривень - пеня, 41,12 гривень - 3% річних.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 526 ЦК України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 550 ЦК України встановлено, що незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, та встановлений договором розмір нарахованих процентів.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів погашення заборгованості.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором підлягає до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором ГК 0303 від 07 березня 2015 року в розмірі 6456, 21 гривень.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224-228 , ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 Цивільного процесуального кодексу України , ст. ст. 526, 527, 530, 554, 610 - 612, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України , суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_1) заборгованість за кредитним договором №ГК 0303 від 07 березня 2015 року в розмірі 6456, 21 (шести тисяч чотириста п'ятдесят шість) гривень 21 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_1) 551, 21 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 21 копійку судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка