Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 2/1020/5/12
Провадження № 4-с/374/3/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді: - ОСОБА_1,

за участі:

секретаря: -ОСОБА_2,

скаржника - ОСОБА_3,

представника скаржника - ОСОБА_4,

заінтересованої особи - ОСОБА_5,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні ВП № 41486346 від 23 вересня 2016 року, заінтересована особа - ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2017 року до Ржищівського міського суду Київської області від Апеляційного суду Київської області надійшла справа зі скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі- ВДВС) про скасування процесуального документу. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2016 року було частково задоволено апеляційні скарги ОСОБА_5 та ВДВС. Ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 28 жовтня 2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ справа надійшла у провадженні судді Потапенка А.В. Ухвалою суду від 26 січня 2017 року вказану вище цивільну справу прийнято до провадження судді та залучено до участі у справі як заінтересовану особу - ОСОБА_5

У поданій до суду 10 жовтня 2016 року скарзі ОСОБА_3 просила визнати неправомірною та скасувати постанову про скасування процесуального документа від 23 вересня 2016 року, винесену державним виконавцем ВДВС ОСОБА_7 по виконавчому провадженні № 41486346.

У судовому засіданні заявник та представник заявника заявлену скаргу підтримували, просили її задовольнити. Представник скаржника ОСОБА_4 пояснив, що постанова державного виконавця про скасування процесуального документа від 23 вересня 2016 року підлягає скасуванню як неправомірна, оскільки державний виконавець Плива В.В. не будучи ні керівником первинного ні керівником вищестоящого органу, скасував постанову начальника ВДВС ОСОБА_8, не маючи повноважень на вчинення таких дій. Постанова про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року була винесена начальником ВДВС ОСОБА_8, і вона підлягає оскарженню до керівника відповідного органу ДВС в десятиденний строк з моменту її одержання. ОСОБА_5 отримала дану постанову, до керівника ДВС про її скасування не зверталась, строки на оскарження не відновлювались. Порядок оскарження постанови державного виконавця передбачено п. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №606-XIV, у редакції закону, що діяв на час спірних правовідносин). Також вказував, що ОСОБА_5 не було оскаржено висновок спеціаліста ОСОБА_9

Державний виконавець ВДВС ОСОБА_7 для огляду у судове засідання надав оригінали матеріалів виконавчого провадження №4148634 (супровідний лист від 6 лютого 2017 року №102), однак у саме судове засідання державний виконавець не з'явився повторно, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надіслав, тому суд у порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України визнав неявку державного виконавця Пливи В.В. у судове засідання без поважних причин.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_6 проти скарги заперечував. Строк оскарження процесуальних документів 10 днів. Скаржником не доведено тієї обставини, коли було отримано лист із постановою. ОСОБА_3 було пропущено строки на оскарження, тому слід відмовити у задоволенні скарги. Вказував, що постанова від 23 вересня 2016 року відповідає вимогам ст. ст. 11, 17 Законом №606-XIV, - виконавче провадження здійснюється виключно державним виконавцем. ОСОБА_8 під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року діяв як державний виконавець (хоча підписав як начальник). Контроль розповсюджується на начальника, виконуючий обов'язки начальника чи начальник, обов'язки ніяк не відрізняються. У постанові від 23 вересня 2016 року вказано, що державним виконавцем при здійсненні контролю, тобто державний виконавець Плива В.В. мав здійснювати контроль. Щодо строків на оскарження зазначав, що 22 вересня 2016 року надійшла заява ОСОБА_5 в порядку Закону України "Про звернення громадян". Для здійснення контролю начальник може самостійно здійснювати контроль. Враховуючи викладене, він не вбачає порушень у діях ОСОБА_7 ОСОБА_5 постійно подавала скарги до вищестоящих органів ВДВС. ОСОБА_8 при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року не врахував пояснень ОСОБА_5, рішення фактично не було виконано, про що встановлено державним виконавцем ГТУЮ у Київській області, тому постанова була скасована обґрунтовано.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вказувала, що заміри, згідно висновку спеціаліста ОСОБА_9, не вірні. Протягом року вона зверталась із заявами про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, що винесена начальником ВДВС ОСОБА_8 до вищестоящих органів державної виконавчої служби.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оригінали матеріалів виконавчого провадження № 41486346, судом встановлено наступне.

Згідно пп. 7, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова була винесена до набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року, то скарга на неї розглядається в строки та порядку визначеному до набрання чинності цим Законом.

Вирішуючи питання про дотримання ОСОБА_3 строків оскарження постанови державного виконавця від 23 вересня 2016 року, суд виходить із того, що десятиденний строк оскарження заявником дотримано. Так, із матеріалів виконавчого провадження та матеріалів справи вбачається, що копію окарженої постанови разом із супровідним листом від 24 вересня 2016 р. в.о. начальника ВДВС було здано на пошту простою кореспонденцією 27 вересня 2016 року (а.с. 145, 146).

За змістом частин 1, 3, 8 статті 82 Закону №606-XIV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Закону № 606-XIV контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону № 606-XIV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону № 606-XIV у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що з 13 січня 2014 року на виконанні ВДВС перебував виконавчий лист Ржищівського міського суду № 2/1020/5/12 від 23 грудня 2013 про зобов'язання ОСОБА_3 привести проїзд загального користування по вул. Чапаєва в м. Ржищів Київської області біля будинків № 71, 73, 75 шляхом перенесення та встановлення свого паркану до меж земельної ділянки в відповідності з актом розмічування в натурі літньої кухні та сараю по вул. Чапаєва, 75 від 23 вересня 1998 року та актом Ржищівської міської ради від 10 серпня 2001 року. Стягувачем у даному провадженні була ОСОБА_5

19 лютого 2016 року начальником відділу ВДВС ОСОБА_8 винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження.

22 вересня 2016 року надійшла заява від ОСОБА_3 про здійснення перевірки законності підстав закінчення виконавчого провадження №41486346.

23 вересня 2016 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_7 винесено постанову про скасування процесуального документа, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року. Постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_7 виконавче провадження поновлено.

Відповідно до наказу ГТУЮ у Київській області № 1596/3 від 18 липня 2016 ороку на ОСОБА_7 було покладено тимчасово виконання обов'язків начальника Ржищівського міського ВДВС ГТ УЮ у Київській області з 20 липня 2016 року.

Судом було встановлено, що станом на 23 вересня 2016 року начальника ВДВС ОСОБА_8 згідно з наказом № 1591/3 від 18 липня 2016 року було переведено на посаду начальника Миронівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області і відповідно, останній не перебував та не міг перебувати у підпорядкуванні в.о. начальника Ржищівського міського ВДВС ГТ УЮ у Київській області ОСОБА_7

Крім того, як вбачається із ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 29 вересня 2016 року судом було залишено без розгляду скаргу ОСОБА_5 на постанову начальника ВДВС ОСОБА_8 про закінчення виконавчого провадження № 41486346 від 19 лютого 2016 року. Під час розгляду скарги було встановлено, що усі скарги на дії державного виконавця, подані ОСОБА_5, були розглянуті відповідними органами юстиції в порядку Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про звернення громадян", а не в порядку ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження". Ухвала суду набрала законної сили (а.с.136).

Крім того, колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у даній справі було винесено ухвалу від 8 грудня 2016 року, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції лише з підстав порушення порядку розгляду скарги, а саме - незалучення до участі у справі ОСОБА_5 як заінтересованої особи.

Статтею 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24.03.1998 № 202/98-ВР (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у разі скасування постанови про закінчення виконавчого провадження начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби.

З аналізу вказаних норм вбачається, що чинним законодавством передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, має право скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, однак законом не передбачено скасування начальником відділу державної виконавчої служби, який за своїми службовими обов'язками здійснює контроль за роботою державних виконавців, своєї постанови. Таку правову позицію було висловлено в ухвалі ВССУ від 14 травня 2014 року справа № 6-4810-св14.

Отже, в.о. начальника ВДВС ОСОБА_7 не є тією посадовою особою, на яку покладений відповідно до ст. ст. 51, 82, 83 Закону № 606-XIV контроль за законністю виконавчого провадження. Начальник ВДВС ОСОБА_8, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 р. одночасно діяв як державний виконавець та затвердив постанову як начальник ВДВС. Виносячи оскаржувану постанову, в.о. начальника ОСОБА_7 не мав повноважень щодо здійснення контолю за законністю виконавчого проваження, оскільки начальник ВДВС ОСОБА_8 не перебував у його безпосередньому підпорядкуванні. У зв'язку із цим, винесення в.о. начальника відділу ВДВС ОСОБА_7 оскаржуваної постанови про скасування процесуального документа є порушенням вимог наведених норм закону та перевищенням своїх повноважень.

При виконанні обов'язків начальника відділу ВДВС ОСОБА_7 є рівнозначною посадовою особою при виконанні функцій контролю за законністю виконавчого провадження, тому дії начальника ВДВС ОСОБА_8 могли бути оскаржені тільки до керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби. Однак, у судовому засіданні встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу ВДВС ОСОБА_8 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року в порядку, визначеному ст. ст. 82, 83 Закону №606-XIV керівниками вищестоящих органів державної виконавчої служби переглянуті не були.

Крім того, суд критично оцінює зміст постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_7 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні ВП № 41486346 від 23 вересня 2016 року.

Згідно п. 10.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

За результатами перевірки виконавчого провадження виноситься постанова про перевірку виконавчого провадження, у якій зазначаються: а) підстави перевірки цього виконавчого провадження; б) строки проведення перевірки; в) у мотивувальній частині - реквізити виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює виконання, опис дій державного виконавця або документ виконавчого провадження, які визнаються незаконними, та посилання на норму Закону з обґрунтуванням незаконності відповідних дій (документа); г) у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог чинного законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, особа, яку зобовязано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; ґ) строк виконання даної постанови; д) коло осіб, яким надсилаються копії постанови, та порядок оскарження постанови; е) інша необхідна інформація.

Однак, у порушення зазначених вимог Інструкції оскаржена постанова від 23 вересня 2016 року винесена державним виконавцем, а не начальником відділу чи виконувачем його обов'язків. У постанові не зазначено підстав перевірки цього виконавчого провадження; строків проведення перевірки; у мотивувальній частині постанови не зазначено посилання на норму Закону з обґрунтуванням незаконності відповідних дій (документа); у резолютивній частині - не вказано висновок з урахуванням вимог чинного законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, особа, яку зобовязано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання даної постанови.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку щодо задоволення поданої скарги про скасування постанови про скасування процесуального документу від 23 вересня 2016 року, винесеної державним виконавцем ВДВС ОСОБА_7 по виконавчому провадженні № 41486346.

Керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні ВП № 41486346 від 23 вересня 2016 року, - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про скасування процесуального документа від 23 вересня 2016 року, винесену державним виконавцем Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 по виконавчому провадженню № 41486346.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 8 лютого 2017 року.

Суддя: