Провадження № 2/127/659/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

12 січня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири, який в процесі судового розгляду уточнила, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до дубліката від 25.03.2010 року, виданого взамін свідоцтва про право власності на житло від 28.07.2005 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення від 28.07.2005 року №1574, позивачу ОСОБА_3 та її батьку ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 по 1/2 частки кожному.

Державна реєстрація права власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за вказаними особами КП «ВМБТІ» 21.05.2010 року за реєстраційним номером 30494591, номер запису 1093/70033, в книзі 658.

Проте, 18.02.2012 року у м. Вінниці помер батько позивача ОСОБА_7.

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після смерті померлого є його доньки позивач ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також внук померлого відповідач ОСОБА_6 за правом представлення свого померлого батька ОСОБА_8.

12.08.2014 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку від 1/2 частки спадкової квартири та зареєстровано в реєстрі за №2-1791.

Таким чином, на даний час позивачу належить 5/8 частки квартири АДРЕСА_1. В той час, як відповідачам належить по 1/8 частки кожному вказаної квартири.

Вказана спірна квартира не підлягає поділу між співвласниками з технічної точки зору, а користування спільною квартирою є також неможливим, оскільки у сторін склались неприязні стосунки. Відповідачі у спірній квартирі ніколи не проживали та не приймали участі в її утриманні. Більше того, відповідачі повністю забезпечені житлом, а відтак припинення права власності на належні їм частки спадкового майна не завдасть істотної шкоди їх інтересам.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представники позивача за довіреністю ОСОБА_1, ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення суду.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представники позивача не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 5/8 частки квартири АДРЕСА_1, а саме: 1/2 частки відповідно до дубліката від 25.03.2010 року, виданого взамін свідоцтва про право власності на житло від 28.07.2005 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення від 28.07.2005 року №1574 та ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ВМБТІ» №26197274 (а.с.4, 4 зворот т.1); та 1/8 частки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 12.08.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1791 та ОСОБА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25455865 від 12.08.2014 року (а.с.5, 5 зворот т.1).

Натомість, зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 12.08.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1791, вбачається, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 являються також співвласниками вказаної спірної квартири, оскільки останнім також державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 20.01.2014 року видано свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частки від 1/2 частки спірної квартири за реєстровими №2-117 та №2-120 відповідно (а.с.5 т.1). Вищевикладені обставини також підтверджуються Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61883656 від 21.06.2016 року, №61883308 від 21.06.2016 року (а.с.155-160, 161-162 т.1).

Окрім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61882569 від 21.06.2016 року за відповідачем ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 19.01.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-67 (а.с.151-154 т.1).

З пояснень представників позивача в судовому засіданні стало відомо, що вказана спірна квартира не підлягає поділу між співвласниками з технічної точки зору, а користування спільною квартирою є також неможливим, оскільки у сторін склались неприязні стосунки. Відповідачі у спірній квартирі ніколи не проживали та не приймали участі в її утриманні. Більше того, відповідачі повністю забезпечені житлом, а відтак припинення права власності на належні їм частки спадкового майна не завдасть істотної шкоди їх інтересам.

Згідно ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Так, дійсно, в судовому засіданні встановлено, що позивачу та відповідачам належить квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності. Разом з тим, розмір частки позивача у вищезазначеній квартирі складає 5/8 частки, в той час як відповідачам належить по 1/8 частки кожному. А відтак, частки відповідачів у праві спільної часткової власності є незначними, окрім того, останні з технічної точки зору не можуть бути виділені в натурі через неможливість дотримання вимог, що відповідали б Державним будівельним нормам України, до загальної площі квартири, інсоляції, природного освітлення, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень житлових квартир та неможливість виділення ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньо квартирні коридори, вбудовані комори, антресолі), про що зазначено у висновку ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №265 від 25.04.2016 року за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи (а.с.103-131 т.1).

В той час, як спільне володіння та користування сторонами квартирою є не можливим, у звязку з неприязними стосунками, які виникли між останніми. До того ж, зважаючи на те, що частки відповідачів у праві спільної часткової власності є незначними, відповідач ОСОБА_6 окрім частки у спірній квартирі також має у своїй власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 498, с. Таврійське, Голопристанський р-н, Херсонська обл. згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61882569 від 21.06.2016 року (а.с.152 т.1); в той час як з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61883656 від 21.06.2016 року (а.с.155-160 т.1) достеменно встановити чи належить відповідачу ОСОБА_5 інше нерухоме майно окрім 1/8 частки у спірній квартирі не вбачається; а відповідач ОСОБА_4 являється громадянкою ОСОБА_10, де уклала шлюб з громадянином ОСОБА_10 та проживає на постійній основі з 2006 року, згідно довідки про місце проживання, громадянство, сімейний стан, політичні права та склад сімї (а.с.6-10 т.2), припинення права відповідачів на частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем, про що також звернено увагу у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_11 проти України» від 21.12.2010 року.

Суд звертає увагу, що позивач на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за платіжним дорученням №597925 від 05.09.2016 року на суму 71 825,00 грн. та за квитанцією №6 від 03.09.2014 року на суму 24 619,00 грн., а всього на суму 96 444,00 грн., внесла вартість 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 (а.с.209, 214); за платіжним дорученням №597727 від 05.09.2016 року на суму 71 825,00 грн. та за квитанцією №5 від 03.09.2014 року на суму 24 619,00 грн., а всього на суму 96 444,00 грн. внесла вартість 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 (а.с.210, 212т.1); за платіжним дорученням №597246 від 05.09.2016 року на суму 71 825,00 грн. та за квитанцією №4 від 03.09.2014 року на суму 24 619,00 грн., а всього на суму 96 444,00 грн. внесла вартість 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 (а.с.210, 212 т.1); визначену відповідно до висновку ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №265 від 25.04.2016 року за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи (а.с.103-131 т.1). А тому, припинення права власності відповідачів на частки у спільній частковій власності є виправданим.

Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 183, 365 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, виплативши їй грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 96 444 (девяносто шість тисяч чотириста сорок чотири) грн. 00 коп., яка внесена ОСОБА_3 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за платіжним дорученням №597727 від 05.09.2016 року на суму 71 825,00 грн. та за квитанцією №5 від 03.09.2014 року на суму 24 619,00 грн.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, виплативши їй грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 96 444 (девяносто шість тисяч чотириста сорок чотири) грн. 00 коп., яка внесена ОСОБА_3 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за платіжним дорученням №597246 від 05.09.2016 року на суму 71 825,00 грн. та за квитанцією №4 від 03.09.2014 року на суму 24 619,00 грн.

Припинити право власності ОСОБА_6 на 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, виплативши йому грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 96 444 (девяносто шість тисяч чотириста сорок чотири) грн. 00 коп., яка внесена ОСОБА_3 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за платіжним дорученням №597925 від 05.09.2016 року на суму 71 825,00 грн. та за квитанцією №6 від 03.09.2014 року на суму 24 619,00 грн.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: