Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3604/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Виноградові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1 про виселення, тертя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі по тексту - ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про виселення, тертя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2.

За заявленими вимогами позивач просить виселити відповідача ОСОБА_1 із займаної нею квартири м.Виноградів, вул. Гоголя, 21 та всіх мешканців, закріпити за ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 31.08.2012 р. Виноградівський районним суд ухвалено рішення у цивільній справі № 2-612/11 за позовом ПАТ Фольксбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі. Відповідно до даного рішення суду, позивач для задоволення своїх вимог, що виникли у звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору № KF54016 від 10.09.2009р. надано право стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 106797,81 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру м.Виноградів, вул. Гоголя, 21, надано право управителя щодо предмету іпотеки.

Ухвалою Виноградівського районного суду 17.10.2013 року було затверджену мирову угоду, яка третьою особою у цій справі не виконується.

25.03.2016 року відповідачу вручено вимогу про звільнення відповідача житлового приміщення, предмету іпотеки.

Враховуючи звернення стягнення на предмет іпотеки, а також те, що наявність мешканців житлового приміщення значно ускладнює продаж зазначеної квартири, що призводить до порушення прав ПАТ «ВіЕс Банк» на задоволення своїх грошових вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, просить вирішити питання про виселення мешканців житлового приміщення в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, згідно поданої заяви просив справу розглянути у його відсутності. Поважні причини неявки в судове засідання не встановлені.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, подала пояснення до позовної заяви (заперечення) проти позову та розгляду справи у її відсутності.

За змістом письмового пояснення (заперечення) відповідач не визнає поданий позов, оскільки чинним законодавством заборонено звернення стягнення на нерухоме майно громадян України, надане як забезпечення споживчих кредитів в іноземній валюті, а саме 07 червня 2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. № 1304-VII. У спірній квартирі вона постійно проживає, іншого майна у власності немає, предмет іпотеки придбано не за рахунок кредитних коштів.

Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання без поважних причин не зявилась.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

10.09.2010 року між ВАТ «Фольксбанк» (правонаступник Електрон Банку) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KF 54016, згідно якого позивач надав відповідачу кредит - 99 700.00 доларів США для особистих потреб з кінцевим строком погашення не пізніше 09.09.2024 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12.00 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 17 % річних. В забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 16.09.2010 року за реєстровим № 2424, згідно умов якого ОСОБА_1 передає в іпотеку ПАТ «Фольксбанк» у якості забезпечення виконання основного зобов'язання квартиру загальною площею 140,5 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул Гоголя, 21/2 (а.с.5-12,13-20).

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31.08.2012 року у справі № 2-612/11 за позовом ПАТ Фольксбанк до ОСОБА_1 вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, а саме: квартиру площею 140,5 м.кв., за адерсою: м. Виноградів, вул Гоголя, 21/2, для задоволення грошових вимог за кредитним договором № KF 54016 від 10.09.2009 року в сумі 106 797,81 долар США; надано ПАТ Фольксбанк право продажу та право управителя щодо предмету іпотеки.

Ухвалою Виноградівського районного суду 17.10.2013 року було затверджену мирову угоду від 05.09.2013 року щодо виконання зобовязань за виконавчим листом по справі №2-612/11 (а.с.28-40).

За обставинами позову умови мирової угоди третя особа не виконує. В той ж час суд констатує, що позов до такої особи не предявлено.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Аналогічного висновку дійшов Верховний ОСОБА_1 України в своїй постанові №6-39цс15 від 18.03.2015 року, що є обов'язковою для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як встановлено судом іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, зареєстроване місце проживання відповідача на час вирішення спору не є відмінним від місця знаходження предмету іпотеки, у відповідача відсутнє інше місця проживання.

Дані обставини стверджуються копією кредитного та іпотечних договорів, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.. (а.с.5-20,80-81).

За встановлених обставин вимоги позову про виселення задоволенню не підлягають.

Вимога позову про закріплення за позивачем права управителя щодо майна задоволенню також не підлягає, оскільки ця вимога не може бути вирішена судом на припущеннях, у заявленій вимозі не конкретизовано майно, його перелік.

В разі віднесення позивачем даної вимоги до майна, яке є предметом іпотеки, на переконання суду, враховуючи, що рішенням суду Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31.08.2012 року у справі № 2-612/11 було закріплено за ПАТ Фольксбанк право управителя спірної квартири, таке питання підлягає вирішенню, відповідно до ст. 378 ЦПК.

Враховуючи наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, заявлені вимоги позову у даній справі, вирішення судом питання про застосування до виниклого спору Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі по тексту - Закон №1304-VII) не підлягає.

Оскільки судове рішення підлягає ухваленню не на користь позивача, понесені ним судові витрати з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийОСОБА_3