АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1025/17 Справа № 203/5466/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Деркач Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

при секретарі Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 06.03.2003 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNHDRB00031065, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 2861,09 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 26,00% на рік з кінцевим терміном повернення - 05.03.2004 року.

У зв'язку з невиконанням обов'язку по поверненню кредитних коштів у відповідача перед Банком станом на 11.06.2015 року утворилася заборгованість у сумі 78694,55 грн. Враховуючи те, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2013 року з ОСОБА_2 на користь Банку вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNHDR000031065 у сумі 47019 грн. 95 коп., Банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21674 грн. 60 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2003 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNHDRB00031065, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 2861,09 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 26,00% на рік з кінцевим терміном повернення - 05.03.2004 року.

Звертаючись до суду з позовом, Банк посилався на те, що відповідач зобов'язання по сплаті кредиту після ухвалення 26.07.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська рішення про стягнення з нього заборгованості у сумі 47019,95 грн. не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 21674 грн. 60 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року, яке набрало законної сили та не оскаржувалося сторонами, встановлено факт пропуску Банком строку позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №DNHDR000031065 від 06 березня 2003 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним з огляду на наступне.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNHDR000031065 у сумі 47019 грн. 95 коп.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2015 року зазначене судове рішення скасовано.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNHDRB00031065 від 06 березня 2003 року, яка станом на 17.05.2013 року становила 47019 грн. 95 коп., відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявив представник відповідача.

Тобто, зазначеним судовим рішенням встановлено, що при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у 2013 році, Банком вже було пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на положення ч.3 ст.61 ЦПК України та враховуючи те, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року встановлено факт пропуску Банком строку позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору №DNHDRB00031065 від 06.03.2003 року, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову Банку законним та обґрунтованим.

На підставі вищенаведених норм закону та встановлених фактичних обставин справи колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Посилання апелянта на допущені в оскаржуваному рішенні суду описки не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки суд першої інстанції розглядав спір між сторонами щодо заборгованості по кредитному договору №DNHDRB00031065 від 06.03.2003 року.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, обґрунтовані висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині судового рішення.

При ухваленні судового рішення також правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Н.М. Деркач М.Ю.Петешенкова М.О.Макаров