Справа № 640/572/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з серпня 2009 року до лютого 2015 року, визнати автомобіль марки KIA Magentis 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, спільним сумісним майном. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з вересня 2006 р. по лютий 2015 р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем по справі. Весь цей час мешкали разом у квартирі, що належить їй за адресою: АДРЕСА_1. Вели спільне господарство, разом приймали сусідів, знайомих, родичів та друзів, отримували кореспонденцію, справляли свята, купували продукти харчування, предмети домашнього вжитку, мали взаємні права та обов'язки, спільній сімейний бюджет, були пов'язані спільним побутом, тобто проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У липні 2009 року відповідач розірвав шлюб з колишньою дружиною. Зазначає про те, що 01.08.2009 року у неї з відповідачем народилася донька. Відповідач постійного місця роботи не мав, але надавав послуги з перевезення (таксі), використовуючи належний їй автомобіль марки Daewoo, модель Lanos НОМЕР_8, 2008 р.в., державний номер НОМЕР_2, який вона придбала 04.03.2008 р. за 62600,00 грн. Частину коштів, а саме 32600,00грн. на придбання автомобіля вона отримала в кредит у АКІБ «УкрСиббанк», а решту - 30000,00грн. їй надали батьки. Право власності на вищезазначений автомобіль було зареєстровано на неї, а відповідачу вона надала право користування автомобілем. Кредитні кошти нею були виплачені в повному обсязі в період з 06.03.2008 до 26.02.2009 року. Влітку 2014 року відповідач запропонував продати автомобіль Daewoo Lanos, який він використовував для надання послуг таксі, та купити інший - вищого класу. Вказує, що 06.08.2014р. продала належний їй автомобіль Daewoo Lanos, а вже 08.08.2014р. придбали автомобіль Kia Magentis 2008 р.в, д.н. НОМЕР_6, але право власності на придбаний автомобіль зареєстрували вже на ім'я відповідача. Оскільки останній переконав її зареєструвати придбаний автомобіль на його ім'я у зв'язку з можливою необхідністю виїзду на автомобілі за межі України. Слід зазначити, що кошти на придбання нового автомобіля, а також на обладнання у подальшому автомобіля системою ГБО, новою авто-сигналізацією, придбання додаткового комплекту шин та інші витрати, були отримані за рахунок продажу належного їй автомобіля Daewoo Lanos, зняття нею заощаджень із банківських рахунків (депозитів). Через півроку, після придбання вищезазначеного автомобіля, а саме у лютому 2015 року, відповідач пішов із сім'ї, залишивши її та забрав автомобіль. Спочатку відповідач обіцяв віддати грошові кошти хоча б у розмірі половини вартості автомобіля, а згодом почав заперечувати проти будь-яких її прав співвласника вищезазначеного майна, що і змусило звернутись з цим позовом до суду.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволені позову просив відмовити. Відповідно до поданих суду письмових заперечень та наданих в судовому засідання пояснень заперечував факт існування між ним та позивачкою фактичних шлюбних відносин. Посилався на те, що дійсно, певний проміжок часу з осені 2008 року по листопад 2013 року, проживав з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1, але у різних кімнатах. Метою такого проживання було виконання ним обов'язків батька по відношенню до їх з позивачкою спільної дитини. Жодного свого дня народження з позивачкою не святкував та не зустрічав з нею разом Новий Рік. Неодноразово возив позивачку та спільну доньку на автомобілі Daewoо до м. Павлоград та кожного літа до моря. З приводу придбання спірного автомобіля за рахунок коштів позивачки зазначає, що з 11.06.2014 року працевлаштувався на посаду водія ТОВ «Пульсар 92 Плюс». Наприкінці липня 2014 року керівництво запропонувало вигідні умови для придбання власного автомобіля, за тієї умови, що цей автомобілів також буде використовуватись на підприємстві в якості службового. Ним було написано заяву щодо надання йому фінансової допомоги на поворотній основі загальним розміром 100 000,00 грн. Так, 25.07.2014 року між ним та підприємством ТОВ «Пульсар 92 Плюс» було укладено угоду, на підставі якої він сукупно отримав 100 000,00 грн. на придбання автомобілю марки KIA Magentis, 2008 року випуску. Спірний автомобіль було придбано ним за власні кошти, отримані за договором позики на підприємстві на якому він працював, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають. На цей час ним повернуто підприємству, в рахунок погашення боргу, 22 000,00 грн. Вказує на те, що найменування підприємства ТОВ «Пульсар 92 Плюс» було змінено на ТОВ «Геронтісса і К». Матеріали справи містять документи, які підтверджують його трудові відносини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, доводи викладені сторонами в обґрунтування та заперечення вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частинами 3, 4 ст. 10 ЦПК України також закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ході судового розгляду судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3719, батьком записано - ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_7 від 12 серпня 2009 р.) /т. 1 а.с. 32/.

Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля № 784 від 04.03.2008 р. та додаткової угоди № 1, укладених між АТ «Українська автомобільна корпорація» та ОСОБА_1, остання придбала автомобіль модель: НОМЕР_8 марки DAEWOO-FSO, колір - срібляст. мет., виробник: ЗАТ «ЗАЗ», за 62600,00 грн. /т. 1 а.с. 34-37/.

Позивачем 06.03.2008 року укладено з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір №0 на суму 32 600,00 грн. під заставу транспортного засобу марки - Daewoo, модель - Lanos НОМЕР_8, рік випуску 2008, колір сірий /т. 1 а.с. 38-42/.

З наданих позивачем копії договорів банківського вкладу від 22.04.2013 р. з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за № 568755/2013, від 22.04.2013 р. з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за № НОМЕР_9, від 05.11.2013 р. з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за НОМЕР_10, від 05.11.2013 р. з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за НОМЕР_11 та заяв на видачу готівки № 7337726 від 17.06.2014 р., №366148 від 10.06.2014 р., № 1339356 від 29.05.2014 р., № 519197 від 13.05.2014 р., № 840141 від 19.06.2014 р., а також довідки ПАТ КБ «Приват Банк» від 30.11.2015, вбачається, що позивач здійснювала зняття належних їй грошових коштів, які знаходились у банківських установах на депозитних рахунках на її ім'я /т. 1 а.с. 50-54/.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 транспортного засобу Daewoo Lanos НОМЕР_8, д/н НОМЕР_2, вбачається, що власником записано ОСОБА_1 /т. 1 а.с. 46/.

Разом з тим, відповідно до копії тимчасового реєстраційного талону на автомобіль НОМЕР_3, вбачається, що записано ОСОБА_2 /т. 1 а.с. 46/.

Згідно, наданих позивачем виписок по кредитному договору № 000 та листа АКІБ «УкрСиббанк» за № 2393-34-17-46 від 28.02.2009 року ОСОБА_1 в повному обсязі виконала свої зобов'язання за кредитним договором перед банком /т. 1 а.с. 43-45/.

Позивачем, відповідно до договору № 194-14 від 06.08.2014 р. та довідки-рахунку № 731720 від 06.08.2014 р. здійснено продаж автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_8, НОМЕР_12 /т. 1 а.с. 47-48/.

Відповідно до довідки-рахунку № 731737 від 08.08.2014 року придбано транспортний засіб KIA Magentis, кузов № НОМЕР_4, за 80 000,00 грн. /т. 1 а.с. 49/.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2009 року, справа № 2-3459/09/14, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, рішення набрало законної сили /т. 1 а.с. 177/.

Приписами ст. 212 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В ході судового розгляду, спираючись на досліджені в судовому засідання докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах.

Зокрема, вказаний факт підтверджується фотокартками, які свідчать про спільний побут та проживання сторін однією сім'єю; кореспонденцією на ім'я відповідача із зазначенням адреси проживання: АДРЕСА_1; протоколом замовлених послуг та обладнання № 5065308 від 14.10.2014р. та актом прийому-передачі обладнання, картки(ок) авторизації від 16.10.2014р., які укладені відповідачем із ТОВ «Воля-кабель» із зазначенням адреси його реєстрації: АДРЕСА_2 та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1.

Заперечення відповідача з приводу того, що угоду з «Воля-Кабель» у 2014 році він не укладав, підпис на акті приймання-передачі від 16.10.2014 р. та протоколі замовлення не відповідає його підпису, суд до уваги не приймає.

Так, за клопотанням відповідача, ухвалою суду від 11.04.2016 року призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання - Чи виконані підписи від імені абонента на акті приймання-передачі обладнання, картці авторизації від 16.10.2014 р. та протоколі замовлених послуг та обладнання від 14.10.2014 р. (ТОВ «Воля-Кабель», код за ) ОСОБА_2?. Разом з тим, відповідно до повідомлення № 4529/4530 від 18.07.2016 року ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вказано про неможливість надання висновку та повернення матеріалів без виконання за відсутності оплати проведення експертизи та не надання запитуваних документів.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, - підтвердили факт ведення сторонами по справі спільного господарства, а саме те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1, приймали сусідів, знайомих, родичів та друзів. Крім того, разом святкували різноманітні свята, придбавали продукти харчування, предмети домашнього вжитку, тобто підтвердили факт того, що сторони мали взаємні права та обов'язки, спільній сімейний бюджет, були пов'язані спільним побутом, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2006 р. по лютий 2015 р., та між нами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Надані в судовому засіданні пояснення відповідача ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з приводу того, що вони мешкали у 2014 р. разом за адресою: АДРЕСА_3, спростовуються доказами зібраними під час судового розгляду, зокрема показаннями інших свідків, у зв'язку з чим, суд оцінює їх критично.

Посилання відповідача на договір оренди квартири (житлового приміщення) від 23.11.2013 р. по АДРЕСА_3, укладений між ним та ОСОБА_14, як на спростування факту спільного проживання з позивачем, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до листа Департаменту житлового господарства виконавчого комітету ХМР від 25.04.2016 р. за № 2078/0/90-16 з 01.01.2011 р. до сьогодні по АДРЕСА_3, ніяка особа не була визнана наймачем та не було прийнято рішення виконавчого комітету щодо отримання ордеру на вказану житлову площу. Стосовно зареєстрованого договору оренди квартири АДРЕСА_3 данні відсутні /т. 1 а.с.275/.

Як вбачається з листа КП «Жилкомсервіс» № 9408/2/0705 від 10.05.2016 р. з 01.01.2013 року по теперішній час на дільниці № 50 КП «Жилкомсервіс» не було зареєстровано договору найму (оренди) квартири АДРЕСА_3 /т.1 а.с. 281/.

Згідно відповіді Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 25.05.2016 р. за № 3332/9/20-38-13-01-14 повідомлено про те, що ОСОБА_14 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013-2014 роки не надавала /т. 2 а.с. 36/.

Відповідно відомостей інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_14 - відомості про доходи за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (тобто за І квартал 2016 року) на даний час відсутні в ЦБД ДРФО ДФС України /т. 2 а.с. 37/.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на те, що він працював у 2014 році на посаді водія у ТОВ «Пульсар 92 ПЛЮС», яке в подальшому перейменовано в ТОВ «Геронтисса і К», , директором якого на той час була ОСОБА_13, та отримав від цього підприємства позику у розмірі 100 000,00 грн., як його працівник, відповідно до договору позики від 25.07.2014р., не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області за № 3032/9/20-38-13-03-20 від 26.05.2016р. отримано копії документів податкового обліку 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за період з 2 кварталу 2014 р. по 4 квартал 2015 року /т. 2 а.с. 39-54/.

Згідно форми 1-ДФ ТОВ «Пульсар 92 ПЛЮС» від 22.07.2014 за підписом ОСОБА_13 вбачається, що серед працівників вищезазначеного підприємства, які працювали на ньому у 2 кварталі 2014 року, відповідач ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_5) не значиться /т. 2 а.с. 54/.

Відповідно форми 1-ДФ ТОВ «Геронтисса і К» від 17.10.2014 за підписом ОСОБА_15 серед працівників вищезазначеного підприємства, які працювали на ньому у 3 кварталі 2014 року, відповідач ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_5) не значиться /т. 2 а.с. 51/.

Разом з тим, як вбачається з уточнюючих форм 1-ДФ ТОВ «Геронтисса і К» від 26.03.2016р. за підписом відповідача ОСОБА_2, відомості про те що ОСОБА_2 був працівником вищезазначеного підприємства, який працював на ньому з 2 кварталу 2014 року по 4 квартал 2015 року були подані до органів фіскальної служби самим відповідачем ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_5) /т. 2 а.с. 40, 42, 44, 46, 49, 53/.

Отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики від 25.07.2014р. не підтверджується відповідними формами податкового обліку 1-ДФ ТОВ «Пульсар 92 ПЛЮС» за 3-й квартал 2014р.

Факт того, що відповідач не працював у 2014 році на вищезазначеному підприємстві підтверджується відповіддю Пенсійного фонду України № від 04.02.2016р., відповідно до якої станом на 11.08.2016р. відомості про сплату загальнообов'язкових внесків з отриманої заробітної плати ОСОБА_2, іпн НОМЕР_5, 01.03.1972р.н., відсутні /т. 2 а.с. 97/, листом Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області №1778/3-14 відповідно до якого станом на 26.09.2016р. за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відомості про трудові відносини та нарахування заробітної плати за період з 2014 по 2016 роки ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_5) відсутні /т. 2 а.с. 155/.

Згідно відповіді Харківського міського центру зайнятості від 05.04.2016 р. за № ХМЦЗ-02-4449-26/16 повідомлено про те, що відповідно до бази даних єдиної інформаційно-аналітичної системи ФО-П ОСОБА_13 та ОСОБА_2 трудові договори в центрі зайнятості не реєстрували /т. 1 а.с. 154/.

Приписами ст. 74 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу. На підтвердження чого суду надано відповідні докази, які досліджувались в судовому засіданні, заслухано свідків. Докази, надані відповідачем в обґрунтування заперечень факту проживання з позивачем однією сім'єю, суд до уваги не приймає з підстав викладених в мотивувальній частині.

З приводу вимог позивача про визнання автомобілю марки KIA Magentis 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, спільним сумісним майном сторін, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість. Перевіривши заперечення відповідача та надані докази в їх обґрунтування, з приводу того, що транспортний засіб було придбано за власні кошти ОСОБА_2, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з серпня 2009 року до лютого 2015 року.

Визнати автомобіль марки KIA Magentis 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1351,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко