Справа № 686/9911/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Хмельницькому цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

в с т а н о в и в:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 23 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №03-2/7297-К за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 68 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 22 серпня 2037 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,45 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 23.08.2007 року був укладений договір поруки № 03-2/7297-П, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором у повному обсязі. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2015 року її заборгованість становить 51 783,11 доларів США з яких: 1548,72 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 46 290,46 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 3087,58 доларів США - відсотки та 856,35 доларів - пеня. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь банку вищевказану суму заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 51783,11 доларів США та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. На наступні судові засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив продовжити розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів; позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідачів позов визнав частково. Зазначив, що дійсно 23.07.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №03-2/7297-К за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 68 000 доларів США, які зобов'язалася повернути в строк до серпня 2037 року та сплатити відсотки за його користування. В цей же день між банком та ОСОБА_2 був укладений договорі поруки №03-2/7297-П за яким остання зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №03-2/7297-К у повному обсязі. Умовами вказаного договору строк дії поруки не був визначений певним строком, а отже відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України він дії протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. 13 травня 2010 року банком був направлений лист №040/828 до позичальника з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги. Вказану вимогу банку ОСОБА_1 отримала 18 травня 2010 року та заборгованість не погасила. За таких обставин строк виконання основного зобов'язання настав 18 червня 2010 року та відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України з вимогами до поручителя банк мав право звернутися до 18 грудня 2010 року. З вказаним позов банк звернувся лише 21.05.2015 року. За таких обставин позовні вимоги до ОСОБА_2, як до поручителя, про солідарне стягнення заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають у зв'язку з припиненням дії поруки на час подання позову.

Стосовно вимог банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зазначив, що оскільки 13 травня 2010 року банком було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів з часу отримання такої вимоги, яка була отримана позичальником 18.05.2010 року і така заборгованість ОСОБА_1 не була погашена, банк в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов'язання визначивши його 18 червня 2010 року. Отже з того часу, 18.06.2010 року, банк не мав права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, а відповідно до вимог законодавства має право лише вимагати сплату боргу з урахування індексу інфляції та 35 річних за весь час прострочення боргу (ч.2 ст.625 ЦК України). Отже з 18.06.2010 року всі сплачені ОСОБА_1 кошти є фактично погашенням основної суми кредиту та повинні бути зараховані саме на погашення суми кредиту. З урахуванням проведених виплат ОСОБА_1, які зазначені у представленому банком розрахунку у графах сплачені кошти, заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 19 319,96 доларів США, яка і підлягає стягненню. У задоволенні решти вимог банку про стягнення нарахованих відсотків, пені просив відмовити, посилаючись на безпідставність таких вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 23 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №03-2/797-К. За умовами вказаного договору банк зобов'язався надати кредит у сумі 68 000 доларів США терміном на 360 місяців з кінцевою датою погашення кредиту до 22 серпня 2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,45 % річних, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно даного Договору. Сторонами було погоджено, що для видачі кредиту банк відкриває позичальнику позичковий рахунок №0001.840/USD та рахунок для нарахування та сплати відсотків № 0001.840/USD. Сплата позичальником заборгованості за кредитом здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості (Додаток №1). Також сторонами було визначено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами Позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення (п.9.1 Договору).

Згідно долученого додатку №1 до кредитного договору №03-2/7297-К від 23.08.2007 року сторонами був погоджений наступний графік погашення заборгованості за кредитом: в період з вересня 2007 року по грудень 2008 рік сума до погашення визначена у розмірі 833,34 доларів США щомісячно; починаючи з січня 2009 року по липень 2037 рік щомісячна сума оплати визначена у розмірі по 167,67 доларів США та остання проплата повинна бути здійснена у серпні 2037 року у сумі 165,43 доларів США.

В забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору 23 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №03-2/7297-П. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч.1 ст.626, ч.1 ст.628, ст..629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав та надав позичальнику кредит у розмір, визначеному умовами договору. Вказане підтверджено представленим меморіальним ордером №7_18 від 23.08.2007 року про зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 15). Факт отримання кредитних коштів також був визнаний а не оспорювався представником відповідачів у судовому засіданні.

Однак, взяті на себе зобов'язання ОСОБА_1 належним чином не виконувала, своєчасно та не у повному обсязі погашала кредит та нараховані за його користування проценти.

Згідно представленого банком письмового розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 03-2/7297-К станом на 30 квітня 2015 рік становить 51 783,11 доларів США та складається з: простроченої заборгованості - 1 548,72 доларів США, сума дострокового стягнення кредиту - 46 290,46 доларів США, відсотки - 3 087,58 доларів США; а також пеня у сумі 856,35 доларів США.

Відповідно до положень ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог банком представлений письмовий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Представник відповідача заперечував стосовно правильності обчислення заборгованості ОСОБА_1 за договором, та за його клопотання у справі була призначена судова економічна експертиза.

Згідно висновків експерта №17 від 03.01.2017 року експертом не надана відповідь на питання чи відповідає наявний у справі розрахунок заборгованості ОСОБА_1 а кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року станом на 30.04.2015 рік у зв'язку з відсутністю первинних документів, які б могли підтверджувати або спростовувати саме факт видачі (отримання) грошових коштів.

Таким чином, з огляду на те, що факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів сторонами в судовому засіданні не оспорювався, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на невірний розрахунок позивачем заборгованості, оскільки такий письмовий розрахунок відповідачем належними та допустимими доказами не спростований.

Відповідно до приписів ч.1 ст.553 та ч.1 і 2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин з відповідачів на користь банку слід стягнути наявну заборгованість за кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року, яка утворилася станом на 30.04.2015 рік у розмірі 50926,76 доларів США з яких: заборгованість за кредитом 47 839,18 доларів США, відсотки - 3 087,58 доларів США, а також пеню у сумі 23110,23 гривень (що еквівалентно 856,35 доларам США за офіційним курсом валют НБУ станом на 03.02.2017 рік).

Стосовно посилань представника відповідача про зміну строку виконання основного зобов'язання (18.06.2010 року) та безпідставність нарахування з того часу відсотків за користування кредитними коштами, пені за неналежне виконання умов договору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Умовами укладеного між банком та ОСОБА_1 кредитного договору також визначено право банку достроково вимагати повернення кредиту і реалізація такого права визначена п.10.4 кредитного договору. Згідно положень вказаного пункту умов договору у випадку виникнення у Позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 110-ти календарних днів, Банк надсилає Позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання Позичальником вимог Банку, в термін встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту, вказана у п.1.1 Договору, вважається такою, що настала на наступний день після дати зазначеної в повідомленні. В цю дату Позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти та інші платежі передбачені даним договором.

Як встановлено з матеріалів справи 13 травня 2010 року за №040/828 на адресу ОСОБА_1 банком було направлена вимога згідно якої Банк просив сплатити останню прострочену заборгованість за кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року, яка станом на 13.05.2010 рік становила 1186,11 доларів США прострочену заборгованість за кредитом та 58,20 доларів США проценти, нараховані за користування кредитними коштами, протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Згідно представленого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1, у визначені у вимозі терміни, погасила прострочену заборгованість за кредитом, яка утворилася станом на 13.05.2010 рік у встановлені вимогою терміни. Факт погашення такої заборгованості підтверджується відомостями про зарахування коштів на погашення заборгованості (26.05.2010 року) який визнавався та не оспорювався представником відповідача. Крім того за наступний розрахунковий період (з 10.06.2010 по 09.07.2010 рік) простроченої заборгованості за кредитом, відсотками та пенею не існувало.

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що строк виконання за договором кредиту був змінений та настав 18.06.2010 року.

Також встановлено, що 25.11.2014 року банком на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги про негайне погашення наявної простроченої заборгованості (860,40 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 2610,81 доларів США - відсотки; 160,97 доларів США - підвищені відсотки) з часу отримання цієї вимоги. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Вказані вимоги відповідачами були отримані 02.12.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як встановлено зі змісту укладеного 23.08.2007 року договору поруки між банком та ОСОБА_2 строк дії поруки між сторонами фактично не визначений, оскільки у ньому зазначено: "діє до повного виконання зобов'язань по Кредитному договору Боржником чи Поручителем" (п.12).

За таких обставин в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як зазначено вище 25.11.2014 року банком було направлено вимогу позичальнику та поручителю про погашення простроченої заборгованості та попереджено, що у випадку не виконання такої вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Вказану вимогу відповідачі отримали 02.12.2014 року та наявну перед банком заборгованості не погасили.

Отже термін виконання повернення кредиту настав 02 лютого 2015 року.

З вказаним позовом банк звернувся 21 травня 2015 року тобто у межах шестимісячного строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України. За таких обставин підстав вважати що дія поруки ОСОБА_2 була припинена відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 553, 554, 559,625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, ч. 1 ст. 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства "Банк Універсал" заборгованість за кредитним договором № 03-2/7297-К від 23.08.2007 року у сумі 50926,76 доларів США з яких: заборгованість за кредитом 47 839,18 доларів США, відсотки - 3 087,58 доларів США, а також пеню у сумі 23110,23 гривень (що еквівалентно 856,35 доларам США за офіційним курсом валют НБУ станом на 03.02.2017 рік).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства "Банк Універсал" судовий збір у сумі по 1827,00 гривень з кодної.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутніми при його проголошенні - в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя С.А.Колієв