Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/589/16-ц Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 47 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Широкової Л.В.,

секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, Управління економічного розвитку, інфраструктури і торгівлі Олевської районної державної адміністрації про визнання недійсним наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та зобов'язання її повернути, за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області на ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області (далі - прокурор) просить скасувати ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2016 року, якою його позовну заяву в інтересах держави в особі Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області визнано неподаною та повернуто йому. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, послався на порушення суддею першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту позовної заяви, прокурор, серед інших вимог, пред'явив вимогу про повернення земельної ділянки, належної ОСОБА_2, до земель запасу органу місцевого самоврядування. Позовна заява в порушення ст. 119 ЦПК України не містила ціну позову щодо вказаних вимог, які є майновими.

В прохальній частині позову містилось клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року позовна заява прокурора залишена без руху, з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вказаної ухвали, 07 грудня 2016 року прокурором на адресу суду надіслано позовну заяву у новій редакції та лист №05/1-1664 Вих-16, в якому ним зазначено про неможливість встановити ціну позову та дійсну вартість нерухомого майна, яке підлягає поверненню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачеві, суддя виходив з того, що прокурор не усунув недоліки поданої ним позовної заяви, зазначені в ухвалі від 21 листопада 2016 року, зокрема, не визначив ціну позову щодо вимог майнового характеру, дійсну вартість земельної ділянки, не оформив окремо від позовної заяви заяву про забезпечення позову та не обґрунтував останню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судді першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом частини 2 статті 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відтак, висновок суду про визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачеві з підстав не встановлення прокурором ціни позову у випадку, коли встановити точну ціну спірного майна неможливо, є помилковим.

Також, колегія суддів вважає, що суддя дійшов помилкового висновку про повернення позову з підстав не подання прокурором окремої заяви про забезпечення позову, оскільки у відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» клопотання про забезпечення позову може міститись як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремій заяві.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя допустив порушення норм процесуального права, а тому така ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

В пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» роз'яснено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК України, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів не вирішує питання про судові витрати понесені прокурором при подачі апеляційної скарги в сумі 1 378 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області задовольнити.

Ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді