Справа № 459/831/17
Провадження № 6/459/92/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Головка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1, дата народження 29.01.1964, РНОКПП НОМЕР_1, Львівська область, м. Червоноград, м. Соснівка, вул. Театральна, 20/11 у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань, покладених на нього постановою № 1809/20505/2015, виданою 20.01.2016 року про стягнення штрафу в сумі 8500,00 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що на виконанні у Червоноградському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 51659111 з виконання указаної вище постанови. 13.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. 22.07.2016 року та 20.02.2017 року державним виконавцем винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22.02.2017 року державним виконавцем здійснено вихід на дільницю за адресою: м. Соснівка, вул.. Театральна, 20/11, в ході якого встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає. Також державним виконавцем встановлено, що боржник на обліку в УПФ не перебуває, джерело доходів останнього невідоме, нерухомого майна за останнім не зареєстровано, відповідно до повідомлення Адресного бюро боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, останній документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕТ №460726, виданим 21.11.2011 року органом 4636.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Червоноградському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 51659111 з виконання постанови Державної фіскальної служби України № 1809/20505/2015 від 20.01.2016 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 8 500,00 грн.

13.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання указаної вище постанови.

22.07.2016 року та 20.02.2017 року державним виконавцем винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

22.02.2017 року державним виконавцем здійснено вихід на дільницю за адресою: м. Соснівка, вул.. Театральна, 20/11, в ході якого встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, квартира продана.

Згідно з повідомленнями реєструючих органів встановлено, що боржник на обліку в УПФ не перебуває, нерухомого майна за останнім не зареєстровано, джерело доходів останнього невідоме, боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕТ №460726, виданим 21.11.2011 року органом 4636.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладенихна нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надала суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього постановоюДержавної фіскальної служби України та що нею вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу. В матеріалах справи відсутні докази того боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання указане вище або про те, що за час виконання вказаної вище постанови виїжджав за межі України і ухилявся від сплати боргу.

Таким чином, державним виконавцем не надано суду доказів, з яких би вбачалося ухилення боржника від виконання указаної вище постанови.

Суд наголошує, що саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права особи у виконавчому провадженні.

Зважаючи на наведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д. І. Рудаков