Справа № 345/3975/16-ц
Провадження № 22-ц/779/213/2017
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, в.о. начальника Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 щодо винесення вимоги державного виконавця від 24.10.2016 року про проведення виконавчих дій по виконавчому листу №2-630/11, виданому 14.06.2013 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, зацікавлена особа ОСОБА_5, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 щодо правомірності вимоги державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, в.о. начальника Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 24.10.2016 року про проведення виконавчих дій по виконавчому листу №2-630/11, виданому 14.06.2013 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на дану ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог процесуального закону та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт вказує, що у Калуському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції розпочато виконавче провадження по виконавчому листу №2-630/11, виданому Калуським міськрайонним судом 14.06.2013 року про зобовязання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні земельною ділянкою та громадською стежкою по вул. Івасюка, 22 в с. Копанки, шляхом демонтування самовільно встановленої огорожі.

25.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся із клопотанням про повідомлення з приводу часу проведення виконавчих дій, учасників виконавчої дії, параметрів огорожі, земельної ділянки та громадської стежки. 02.11.2016 року він отримав відповідь на своє клопотання з долученням вимоги державного виконавця та акту.

Однак, вважає, що в ході виконання повноважень державним виконавцем не вирішення клопотання, не встановлено параметри огорожі, яку будуть демонтувати, що призведе до свавілля державних органів та порушить його права як сторони у виконавчому провадженні. Окрім цього, актом встановлено наявність кількох огорож, які не є єдиним елементом, а яку саме буде знесено, його не повідомлено.

На думку представника апелянта, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо верховенства права, законності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, а також не дано належної оцінки поданим письмовим доказам.

З наведених підстав представник апелянта просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову, якою вимоги скарги задоволити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду належним чином повідомлені апелянт та представник апелянта не зявилися, причини неявки не повідомили.

В.о. начальника Калуського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_4 подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представників Калуського міськрайонного відділу ДВС. В задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2011 року задоволено частково позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні громадською стежкою і стягнення моральної шкоди.

Зобовязано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні земельною ділянкою та громадською стежкою по вул. Івасюка, 22 в с. Копанки, Калуського району шляхом демонтування самовільно встановленої огорожі (а.с. 15-16).

На виконання даного рішення 14.06.2013 року видано виконавчий лист №2-630/11, який перебуває на виконанні у Калуському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

25.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби з клопотанням про повідомлення всіх учасників виконавчої дії, протяжності та місця розташування огорожі, яку буде демонтовано, зазначення, якою саме стежкою йому слід не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_5, а також розмір та конфігурацію спірної земельної ділянки (а.с. 4).

У відповідь на клопотання скаржника йому надано копію вимоги державного виконавця від 24.10.2016 року та акту державного виконавця від 28.10.2016 року (а.с. 5-7).

За змістом вимоги, державний виконавець повідомляє про час проведення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, та у звязку з цим, необхідність вчинення ряду дій боржником та іншими особами з попередженням про відповідальність.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця при винесенні вимоги від 24.10.2016 року є правомірними, відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження».

З таким висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

За змістом ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно розяснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду), про що зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі».

В спірному випадку, на виконання рішення суду державним виконавцем в порядку, визначеному наведеними нормами, 24.10.2016 року було направлено ОСОБА_2 вимогу щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду та акт державного виконавця, з яких вбачається, що державний виконавець Манелюк Н.Я., в.о. начальника Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_4, користуючись своїми правами та обовязками, передбаченими Законом «Про виконавче провадження», здійснили заходи, направлені на виконання рішення суду. Дані дії відповідають вимогам спеціального закону та не суперечить обставинам справи.

Доводи апелянта про те, що вчинення дій, спрямованих на демонтування огорожі та усунення перешкод у користуванні громадською стежкою, призведе до свавілля державних органів та порушить його права як сторони в виконавчому провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки є передчасними.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувану ухвалу суд постановив з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Беркій О.Ю.

ОСОБА_7