АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року представник публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (надалі - ПАТ «КИЇВЕНЕРГО») звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію.

Вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок невиконання взятих на себе зобов'язань щодо оплати наданих послуг у відповідачки утворився борг, який не сплачено.

З урахуванням уточнень, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за спожиту електроенергію, яка станом на 1 листопада 2016 року становить суму 125 грн. 19 коп. та 4 грн. 87 коп. 3 % річних і інфляційних, а також судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 1218грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, не застосування норм матеріального права, що підлягали застосуванню до правовідносин сторін, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення районного суду і постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_2 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення районного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, проживаючи в квартирі АДРЕСА_1, є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року визнано укладеним між сторонами Договір 1 про користування електричною енергією (а.с.12-16).

Згідно Правил користування електричною енергією, затверджених Кабінетом Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач вказував на те, що ОСОБА_2 станом на 01 листопада 2016 року має заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію, в сумі 125 грн. 19 коп., що з урахуванням інфляційних та 3 % річних - 4 грн. 87 коп., становить 130 грн. 06 коп. (а.с.80).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з доведеності позовних вимог та того, що з вини відповідачки утворився борг за спожиту електричну енергію.

Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції визнав доведеним існування боргових зобов'язань ОСОБА_2 перед акціонерним товариством станом на 01 листопада 2016 року, в сумі 125 грн. 19 коп.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, районний суд не звернув увагу, що належними доказами існування заборгованості ОСОБА_2 перед надавачем послуг не підтверджено.

До справи долучено копію загальної картки, відкритої у ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» на ім'я ОСОБА_2, проте з її змісту убачається, що станом на 13 вересня 2016 року відповідачка за період нарахувань з 01 січня 2016 року не лише оплатила спожиту нею електроенергію, а й здійснила її переплату, на суму 80 грн. 51 коп. (230,54-150,03=80,51) (а.с.75).

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 боргу по платежах станом на 01 листопада 2016 року, до справи не долучено.

Про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості свідчать дані долученої в суді апеляційної інстанції відкритої на ім'я відповідачки в ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» копії загальної картки.

Так, відображена у картці інформація спростовує доводи позивача про те, що відповідачка станом на 01 листопада 2016 року по платежах за електроенергію має заборгованість (а.с.97).

Окрім цього, суд свої висновки в частині вирішення вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних не мотивував, відповідних розрахунків не навів.

З долучених до справи матеріалів убачається, що ОСОБА_2 з 03 липня 1997 року і довічно визнана інвалідом 2 групи, а тому у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору (а.с.99).

Між тим, в порушення вимог згаданого Закону, районним судом на відповідачку покладено обов'язок по відшкодуванню ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

Також районний суд в оскаржуваному рішенні вказав про розгляд справи за позовом ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» про стягнення заборгованості за спожиту не обліковану електричну енергію, проте відповідно до змісту позовних вимог та долучених до справи доказів, предметом заявленого по справі спору є заборгованість за електроенергію, яка обліковувалася в установленому порядку з допомогою приладу обліку.

Зазначені обставини свідчать про те, що районний суд, розглядаючи спір, припустився неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню, а по справі слід постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у позові публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за електроенергію, трьох відсотків річних та інфляційних - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/4460/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2129/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.