АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/80/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю : позивача, представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/23692/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Лісогринівецької сільської ради, Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Фермерське господарство „Добробут" про визнання незаконним та скасування рішень Лісогринівецької сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом вказував, що 22 листопада 2013 року він звернувся до Лісогринівецької сільської ради із заявою щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, рішенням якої йому було надано такий дозвіл. На підставі даного рішення сільської ради, було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в с. Лісові Гринівці. 4 березня 2014 року за участю сільського голови Лежанського В.В., землекористувача та виконавця робіт - ОСОБА_7, було погоджено (встановлено) межі вищевказаної земельної ділянки про, що складено відповідний акт, який підписано вищевказаними особами. Зазначав, що у зв'язку із наявністю внесених до державного земельного кадастру земельних ділянок, ____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мороз В.О. Провадження № 22-ц/792/80/17

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № 20

державні кадастрові реєстратори не змогли провести державну реєстрацію виділеної йому в користування земельної ділянки, у зв'язку з накладенням на земельну ділянку, яка на підставі проекту землеустрою мала бути передану йому в оренду, земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка в свою чергу рішенням Лісовогринівецької сільської ради № 04 від 31 серпня 2015 року передана у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства. Крім того рішенням № 12 від 16 грудня 2014 року 32-ї чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради «Про скасування рішення № 10 28-ої позачергової сесії Лісовогринівецької сільської ради 6-го скликання», було скасовано рішення № 10 вказаної сесії сільської ради, а саме рішення про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства та залишення її у комунальній власності.

В зв'язку з цим позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Лісовогринівецької сільської ради № 04 від 31 серпня 2015 р. «Про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та надання її у власність», визнати незаконним та скасувати рішення № 12 від 16 грудня 2014 року 32-ї чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради «Про скасування рішення № 10 28-ї позачергової сесії Лісовогринівецької сільської ради 6-го скликання, визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 виданого 28 жовтня 2015 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 укладеного 9 грудня 2015 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Желіхівською Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1912.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року за клопотанням позивача залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фермерське господарство "Добробут".

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2016 року за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача Реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції на належного відповідача Хмельницьку районну державну адміністрацію.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Лісогринівецької сільської ради, Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Фермерське господарство „Добробут" про визнання незаконним та скасування рішень Лісогринівецької сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилався на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що Лісогринівецькою сільською радою було порушено порядок зміни цільового призначення земельними ділянками встановленим Земельним кодексом України, оскільки на момент передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_3, спірна земельна ділянка відносилася до земель водного фонду, а тому відповідно не могла бути передана безоплатно у власність громадянину.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації № 2686/2012-р від 29.12.2012 надано дозвіл громадянину ОСОБА_11 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства с. Лісові Гринівці Хмельницького району, орієнтовною площею 0,8 га.

12 лютого 2013 року ОСОБА_11 уклав договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки з приватним підприємством «Діоріт Плюс».

Приватним підприємством «Діоріт Плюс» було виконано даний проект землеустрою та 30 квітня 2013 року замовником ОСОБА_11 отримано на погодження в управлінні Держкомзему у Хмельницькій області відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України.

8 серпня 2013 року на підставі погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13 лютого 2013 року, виготовленого ПП «Діоріт Плюс», Управлінням Держземагенства у Хмельницькій області земельну ділянку на території Лісогринівецької сільської ради с. Лісові Гринівці Хмельницького району, площею 0,8024 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства було зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

Однак, протягом року з дня реєстрації земельної ділянки ОСОБА_11 в порядку ст. 118 Земельного кодексу України до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її йому у власність не звернувся та фактично своє речове право чи право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не оформив та не зареєстрував.

Рішенням 39 чергової сесії Лісогринівецької сільської ради № 04 від 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,8024 га із земель комунальної власності (категорія - землі сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Лісові Гринівці Хмельницького району та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 0,8024 га із земель комунальної власності (категорія - землі сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Лісові Гринівці Хмельницького району.

Проте, як вбачається з протоколу 39 чергової сесії Лісогринівецької сільської ради від 31 серпня 2015 року на даній сесії розглядалась заява ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Лісові Гринівці Хмельницького району, яку було задоволено. Питання про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 на даній сесії 31 серпня 2015 року взагалі не розглядалось.

При цьому, відповідач ОСОБА_3 надав до суду другий примірник заяви до Лісогринівецької сільської ради від 3 серпня 2015 року, в якій просив сільську раду саме передати йому у власність земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 0,8024, розташованої в с. Лісові Гринівці Хмельницького району, а не надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. При цьому, на цій заяві відсутні дані про її реєстрацію в Лісогринівецькій сільській раді, а зазначено лише резолюцію голови ради.

Як видно, з оглянутої в судовому засіданні, книги реєстрації заяв Лісогринівецької сільської ради вищевказана заява ОСОБА_3 в книзі не зареєстрована.

На підставі рішення 39 чергової сесії Лісогринівецької сільської ради № 04 від 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 28 жовтня 2015 року зареєстрував своє право власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

9 грудня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,8024 га із земель комунальної власності (категорія - землі сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Лісові Гринівці Хмельницького району. На підставі цього правочину ОСОБА_4 9 грудня 2015 року зареєстрував своє право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням 28 чергової сесії Лісогринівецької сільської ради 6 скликання № 10 від 25 листопада 2013 року було надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель комунальної власності (категорія - землі сільськогосподарського призначення) для ведення фермерського господарства, орієнтовною площею 0,9 га в межах населеного пункту Лісові Гринівці Хмельницького району. Розроблений та погоджений у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати на затвердження чергової сесії Лісогринівецької сільської ради.

На підставі даного рішення 4 березня 2014 року ОСОБА_1 уклав договір з фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди.

Однак, на стадії реєстрації земельної ділянки державний реєстратор відмовив ОСОБА_1 в реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі, з тих підстав, що земельна ділянка, яка на підставі проекту землеустрою мала бути передану позивачу в оренду, накладається на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

За висновком судової земельно-технічної експертизи земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,8024 га накладається на земельну ділянку, межі якої визначено в проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8273 га в користування на умовах оренди ОСОБА_1, площа накладення складає 0,5993 га.

Крім того, за висновком судової земельно-технічної експертизи матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована частина штучної водойми - ставка, площею 0,1816 га.

Також, як вбачається з матеріалів справи на цій земельній ділянці частково розташовані гідротехнічні споруди, які прийняті в експлуатацію в 1995 році, а саме водоскидна споруда та земляна гребля.

У відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

П. 6 ст. 186 Земельного кодексу України визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням сесії Лісогринівецької сільської ради ОСОБА_3 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передано йому у власність земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лісові Гринівці Хмельницького району.

Однак, на даній сесії розглядалось питання про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованої в с. Лісові Гринівці Хмельницького району, яку було задоволено. Питання про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 на даній сесії 31 серпня 2015 року взагалі не розглядалось, а сам ОСОБА_3 з такою заявою про затвердження проекту взагалі не звертався.

Отже, земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1) рішенням сесії Лісогринівецької сільської ради була передана ОСОБА_3 у власність з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст. 118 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 не розроблявся, з заявою про затвердження проекту він не звертався, на сесії розглядалось питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та саме за це голосували депутати сільської ради, а з наявного письмового рішення сесії вбачається, що затверджено проект та передано земельну ділянку у власність ОСОБА_3, що суперечить тому питання, яке розглядалось на сесії та за що проголосували депутати.

Крім того, відповідно до ст.ст. 3,4 Водного кодексу України усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: поверхневі води; природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти.

До земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.

Ст. 85 Водного кодексу України визначено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Згідно ст. ст. 58, 59 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.

Землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована частина штучної водойми - ставка, площею 0,1816 га, та частина гідротехнічних споруд ставка (Урочище Яйце), які прийняті в експлуатацію в 1995 році, а саме водоскидної споруди та земляної греблі, а отже можна зробити висновок, що частина земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, на якій розташовані штучна водойми та гідротехнічні споруди відповідно до вимог Земельного і Водного кодексів можуть відноситись до земель водного фонду.

В зв'язку з цим слід прийти до висновку, що земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1) рішенням сесії Лісогринівецької сільської ради була передана ОСОБА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства ще й з порушенням вимог ст. 85 Водного кодексу України та ст.ст. 58, 59 Земельного кодексу України, оскільки передача у власність громадян земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства не допускається, можуть бути передано у власність громадянина замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів) без зміни цільового призначення земельної ділянки. В даному випадку ОСОБА_3 передавалась у власність не замкнена природна водойма з земель водного фонду, а земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, на якій розташована частина штучної водойми та гідротехнічних споруд, разом з прибережними смугами, що заборонено чинним законодавством.

Крім того, з цих же підстав викликає сумнів законність розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 2686/2012-р від 29.12.2012 про надання дозволу громадянину ОСОБА_11 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Лісові Гринівці Хмельнициького району, орієнтовною площею 0,8 га., та погодження цього проекту в управлінні Держкомзему у Хмельницькій області, оскільки після формування даної земельної ділянки, присвоєння кадастрового номеру НОМЕР_1 на ній опинились розташовані частина штучної водойми та гідротехнічних споруд.

Однак при розгляді даної справи колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, зазначав, що оспорювані рішення Лісогринівецької сільської ради та правочини унеможливлюють завершення ним проекту землеустрою земельної ділянки, погодження даного проекту та відповідно реалізації його права на користування земельною ділянкою на підставі договору оренди, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, накладається на земельну ділянку, межі якої визначено в проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8273 га йому в користування на умовах оренди, а площа накладення складає 0,5993 га.

Проте, такі підстави позову позивача не можуть бути взяті до уваги судом.

У відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно п. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:поділу чи об'єднання земельних ділянок;якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

П. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012, № 1051 визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну.

Судом достеменно встановлено, що на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 2686/2012-р від 29.12.2012 громадянин ОСОБА_11 виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства с. Лісові Гринівці Хмельницького району, орієнтовною площею 0,8 га, погодив даний проект в управлінні Держкомзему у Хмельницькій області, дану земельну ділянку було зареєстровано в Державному земельному кадастрі і присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

Хоча протягом року з дня реєстрації земельної ділянки ОСОБА_11 в порядку ст. 118 Земельного кодексу України своє речове право чи право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не оформив та не зареєстрував, державна реєстрація земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором скасована не була.

Отже, відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 станом на 25 листопада 2013 року - дату рішення сесії сільської ради про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду була сформована, визначено її площа, межі та внесено інформацію до Державного земельного кадастру.

За таких обставин слід прийти до висновку, що без скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, на яку накладається земельна ділянка, межі якої визначено в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8273 га переданої в користування на умовах оренди ОСОБА_1, він позбавлений можливості погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8273 га йому в користування на умовах оренди та відповідно реалізувати своє право на користування земельною ділянкою на підставі договору оренди.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що навіть при встановлених порушеннях законодавства при ухваленні рішення 39 чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради №04 від 31 серпня 2015 року про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,8024 га із земель комунальної власності (категорія - землі сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства та передачі у власність ОСОБА_3 даної земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), вказане рішення та договір купівлі-продажу не порушують права та інтереси позивача, оскільки навіть у випадку задоволення позовних вимог позивача він позбавлений можливості реалізувати свої права на користування земельною ділянкою, визначеною в його проекті землеустрою, так як погодити проект землеустрою, сформувати дану земельну ділянку, зареєструвати в Державному земельному кадастрі неможливо без скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що накладається на земельну ділянку, на яку претендує позивач.

На даний час позивач не ставить позовні вимоги та не звертається з позовом

про скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, скасування розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 2686/2012-р від 29.12.2012 про надання дозволу громадянину ОСОБА_11 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому відсутні підстави для задоволення його позовних вимог, так як оскаржувані ним рішення органів місцевого самоврядування та правочин купівлі-продажу за наявних обставин державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 не порушують його права.

В той же час, з відповідним позовом про усунення порушень допущених при передачі ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, витребування земельної ділянки може звернутися Лісовогринівецька сільська об'єднана територіальна громада в особі своїх керівних органів (сільської ради, виконавчого комітету тощо), які є юридичними особами або органи прокуратури в межах своїх повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України.

Також, слід прийти до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення № 12 від 16 грудня 2014 року 32-ї чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради «Про скасування рішення № 10 28-ї позачергової сесії Лісовогринівецької сільської ради 6-го скликання від 25 листопада 2013 року « Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства».

У відповідності до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Однак, в матеріалах справи наявна лише копія рішення № 12 від 16 грудня 2014 року 32-ї чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради, оригінал рішення до суду наданий не був.

На неодноразові запити судів першої інстанції, апеляційної інстанції сільський голова Лісогринівецької сільської ради повідомив, що матеріали, на підставі яких приймалось рішення № 12 від 16 грудня 2014 року 32-ї чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради, протокол сесії 32-ї чергової сесії від 16 грудня 2014 року, саме рішення в сільській раді відсутнє і надати такі матеріали не представляється можливим.

З відповіді на запит апеляційного суду до архівного сектору Хмельницької районної державної адміністрації вбачається, що з 2008 року по 2015 рік документи сільської ради до архіву не передавались.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що наявна в матеріалах справи копія рішення № 12 від 16 грудня 2014 року 32-ї чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради, ще й підписана секретарем селищної ради, не є належним та допустимим доказом прийняття такого рішення, інших доказів (оригіналів документів щодо прийняття рішення) до суду надано не було, не здобуті такі і судом, а можливість здобуття таких доказів судом вичерпана, тому в цих вимогах позивача слід відмовити за недоведеністю ним самого факту прийняття рішення № 12 від 16 грудня 2014 року органом місцевого самоврядування, які стосуються його прав

З вищевказаних підстав доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та неправомірності рішення суду першої інстанції слід відхилити, оскільки на даний час права апелянта оспорюваними рішеннями органу місцевого самоврядування та правочином не порушуються.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Згідно з оригіналом А.М. Костенко