Справа № 357/8251/16-ц Головуючий у І інстанції Дмитренко А. М.
Провадження № 22-ц/780/885/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 17.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання заповіту недійсним, який обґрунтовував тим, що 10 липня 2012 року о 12 годині 50 хвилин в приміщенні нотаріальної контори в АДРЕСА_1 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був посвідчений заповіт про те, що його батько ОСОБА_7 позбавив його права на спадкування всього майна та заповів все майно сестрі - ОСОБА_3

У звязку з хворобою та за бажанням заповідача заповіт був посвідчений в присутності свідків, а також нібито за дорученням заповідача, на його особисте прохання, документ в присутності заповідача, свідків і нотаріуса підписано громадянином ОСОБА_8. Позивач вважав, що на той час його покійний батько перебував у неприязних стосунках із відповідачкою (сестрою) і крім того батько ніколи не хворів на тяжкі хронічні захворювання, ніколи не перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах охорони здоровя в місті Біла Церква та в місті Ірпінь (м. Буча) Київської області.

Тому позивач вважав, що вказаний заповіт не відповідає чинному законодавству, складення заповіту не відповідало внутрішній волі його покійного батька і на заповіті відсутній особистий підпис заповідача, а тому є всі підстави вважати, що заповіт був складений нотаріусом з грубим порушенням діючого законодавства.

Тому просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 від 10 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі №1236.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та визнання заповіту ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, реєстровий №1236 від 10 липня 2012 року, недійсним та закриття провадження у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували ті обставини, що оскаржуваний заповіт не відповідав внутрішній волі заповідача.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 січня 2013 року помер ОСОБА_7 - батько сторін по справі, який проживав до дня смерті без реєстрації у своєї дочки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть та копією довідки КП Білоцерківської міської ради ЖЕК №6 від 01.04.2013 року за №384 (а.с.11,71).

Також встановлено, що 10.07.2012 року о 12 год. 50 хв. приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_3, посвідчено заповіт ОСОБА_7, за яким все належне йому майно він заповів ОСОБА_3, а свого сина ОСОБА_2 позбавив права на спадкування, що слідує з копії цього заповіту, яку надано приватним нотаріусом ОСОБА_4

Заповіт зареєстровано в реєстрі за №1236, а згідно копії ОСОБА_1 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.07.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 10.07.2012 року о 14 год. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є заповіт ОСОБА_7 (а.с.52,53).

Як вбачається з тексту даного заповіту, його складено і записано з використанням технічних засобів на прохання та зі слів ОСОБА_7 нотаріусом та зачитано вголос свідками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що відповідає дійсним намірам заповідача. У звязку з хворобою та за бажанням заповідача заповіт посвідчено в присутності вказаних свідків, які зачитали заповіт уголос та поставили свої підписи на ньому (так в тексті заповіту). У звязку з хворобою заповідача на його особисте прохання та за його дорученням документ в присутності заповідача, свідків і нотаріуса підписано гр.ОСОБА_8 Особу заповідача встановлено і його дієздатність нотаріусом перевірено.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02.03.2016 року у справі №367/29/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-я особа: Ірпінська міська державна нотаріальна контора, про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та заповітом, було визначено частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4, визнано, що частки ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у праві власності на цю квартиру є рівними та становлять по 1/3 її частині за кожним; визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/9 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла 25.04.2008 року; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину даної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 26.01.2013 року; це рішення суду набрало законної сили відповідно до ухвали апеляційного суду Київської області від 31.05.2016 року, згідно якої апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Наведене підтверджується копіями вказаних судових рішень (а.с.43-48).

Судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду зазначеної справи було прийнято до уваги заповіт від імені ОСОБА_7 від 10.07.2012 року на імя ОСОБА_3, яким він одночасно позбавив права на спадкування свого сина ОСОБА_2, при цьому судом апеляційної інстанції було вказано на те, що порушень вимог щодо форми та посвідчення заповіту під час розгляду справи не встановлено.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За змістом ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Так, згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог , які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

За ч.ч.1, 3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно зі ст.1253 ЦК на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Судом встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_7 було посвідчено нотаріусом в присутності двох свідків, які зачитали заповіт вголос і поставили свої підписи на ньому. Відомості про свідків внесено до тексту заповіту, свідки є дієздатними особами та не є членами сімї та близькими родичами спадкоємця за заповітом. Також у звязку з хворобою заповідача заповіт підписано іншою особою в присутності заповідача та за його дорученням, на що вказано в тексті заповіту.

У ч.3 ст.45 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не

може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її

присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати

інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за

вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ,

зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не

може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за

участю якої його посвідчено.

Згідно з п.1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, зареєстровано в Мінюсті України 22.02.2012 року за № 282/20595, заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Таким чином, діючим законодавством передбачено випадки, коли заповіт від імені заповідача та за його дорученням може підписати інша особа.

Оспорюючи заповіт з підстав невідповідності його змісту волі заповідача, позивач та його представник посилалися на те, що заповіт не підписаний заповідачем і медичних документів, які б свідчити про те, що заповідач за станом здоровя не міг підписати заповіт, нотаріусом не було витребувано.

Для обґрунтування своїх заперечень ними надано копії довідок з медичних установ м.Білої Церкви та м.Ірпінь про те, що ОСОБА_10 не перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.15-19).

Але той факт, що ОСОБА_7 не перебував на стаціонарному лікуванні в тих медичних закладах, з яких надано довідки, не спростовує тих обставин, що на час посвідчення заповіту ОСОБА_7 за станом здоровя не міг його сам підписати та прочитати.

Крім того, довідка або амбулаторна картка ОСОБА_7 з Білоцерківської міської лікарні №1, де він обслуговувався за місцем проживання, суду позивачем або його представником так і не була надана, з клопотаннями до суду про витребування цих доказів сторони не зверталися.

Посилання на те, що нотаріусом не було витребувано при посвідченні заповіту медичних документів, є необґрунтованими, оскільки нормами діючого законодавства, на які вказано вище, це не передбачено.

Згідно копії довідки про причину смерті №45 від 28.01.2013 року, причина смерті ОСОБА_7 - хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.71).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не знайшли свого підтвердження посилання позивача на те, що його покійний батько перебував на час посвідчення заповіту у неприязних стосунках з дочкою.

Так, в рішенні Ірпінського міського суду Київської області від 02.03.2016 року зазначається про те, що після смерті матері сторін по справі ОСОБА_9 в 2008 році, батько ОСОБА_7 відмовився від своєї частки у спадщині на користь дочки ОСОБА_3 і крім того, саме з дочкою він проживав до дня смерті і остання доглядала за ним.

А тому суд вірно зазначив, що відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували ті обставини, що оскаржуваний заповіт не відповідав внутрішній волі заповідача, тоді як приписами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дійшов вірного висновку, що оскаржуваний заповіт складено та посвідчено нотаріусом з дотриманням вимог діючого законодавства і порушень при його посвідченні не встановлено, що було підтверджено і судом апеляційної інстанції в ухвалі від 31.05.2016 року.

Крім того, позивачем не надано належних доказів в обгрунтування позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: