АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 685/782/16-ц
Провадження № 22-ц/792/170/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар - Лапко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

встановила:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн., починаючи із моменту укладення договору про надання послуг навчання до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2015 року ОСОБА_4 вступив у коледж ПВНЗ «Міжнародний науково-технічний університет ім.академіка Юрія Бугая» на денну форму навчання, термін закінчення навчання визначений до 30 червня 2018 року. Навчання у коледжі платне. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання. Оскільки відповідач ОСОБА_1 офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, вважає, що аліменти підлягають визначенню у твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн. 18.08.2016 року ОСОБА_4 змінено прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 2000грн щомісячно, починаючи з 08.07.2016 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, в тому числі в межах суми за один місяць негайно. Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, ________________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Бурлак Г.І.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 50

яким зменшити розмір аліментів на період навчання вересень-червень до 300грн. на місяць, які стягувати до 30 червня 2018 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачем не обґрунтовано можливість сплати ним аліментів у заявленому розмірі. Також судом не враховано стан його здоров'я та наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей.

Апелянт ОСОБА_1 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Позивач ОСОБА_2 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. п. 1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін, ОСОБА_3, навчається та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має надавати йому у вищевказаному розмірі.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону в повній мірі.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

18 серпня 2016р. ОСОБА_4 змінив прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

ОСОБА_3 навчається на платній основі у коледжі ПВНЗ «Міжнародний науково-технічний університет ім.академіка Юрія Бугая», термін закінчення навчання - 30 червня 2018 року.

Відповідач ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про зміну імені, контрактом про навчання від 17.08.2015 року, довідкою від 19.02.2016 року, виданою «Міжнародний науково-технічний університет ім.академіка Юрія Бугая».

Відповідно до положень 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріального допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 № «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 досяг 18 років та продовжує навчання, не працює та перебуває на повному утриманні матері - ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 уклала договір на навчання сина у коледжі ПВНЗ «Міжнародний науково-технічний університет ім.академіка Юрія Бугая» та оплачує це навчання.

Відповідач ОСОБА_1 не працює, має нерегулярний, мінливий дохід.

Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати сину таку допомогу.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд допустив помилку.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідач має на утриманні неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4

Враховуючи матеріальне становище відповідача, можливість одержання ОСОБА_3 матеріальної допомоги від матері- ОСОБА_2., колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на повнолітнього сина на період навчання у розмірі 500грн. на місяць.

Також суд неправильно визначив особу, на користь якої мають стягуватися аліменти.

Так, відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків, з ким вона проживає. За змістом зазначених статей позивач ОСОБА_2 мала право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітнього сина, а з огляду на те, що останій є дієздатним, аліменти мали бути стягнуті на його, а не інших осіб, користь, і тоді, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в їх інтересах. Право на звернення до суду з позовом не наділяє таку особу правом матеріально-правової вимоги до відповідача в своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь.

Ці положення закону при вирішенні спору не враховані судом першої інстанції та аліменти помилково стягнуті на користь матері повнолітнього ОСОБА_3- ОСОБА_2

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, оскільки позивачем не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, але не могла їх одержати у зв'язку із ухиленням відповідача від їх сплати.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов ОСОБА_2 задоволено на 25% (500х100:2000), а тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 137грн.80коп. (551,20х25:100).

Керуючись ст. ст.307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на період навчання в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 08 липня 2016 року до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 137грн.80коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова