Справа № 724/60/17
Провадження № 2/724/248/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 січня 2017 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Хотинської центральної районної лікарні Чернівецької області про стягнення грошових коштів із відшкодуванням майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди),-

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Хотинської центральної районної лікарні м. Хотин, Чернівецької області про стягнення грошових коштів із відшкодуванням майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди).

Перевіривши позовну заяву на предмет дотримання вимог, встановлених ст.ст.119,120 ЦПК України суд залишає її без руху, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач при зверненні до суду не сплатив судовий збір, при цьому просив суд звільнити його від сплати посилаючись на п.1.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 вказаної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI, в редакції чинній на дату звернення позивача з позовом до суду).

Частиною 2 ст. 9 цього Закону передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 4 Закону № 3674-VI від 08.07.2011 р. (в редакції станом на 16.01.2017р.) визначено розміри ставок судового збору. Так, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 3674-VI передбачено, що Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017ріквід 21.12.2016 № 1801-VIIIу 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень.

Як вбачається з викладеного в позовній заяві позивачем при зверненні до суду заявлено декілька вимог майнового характеру, які не оплачені судовим збором з урахуванням загальної суми позову, у визначеному законом порядку та розмірі.

Що стосується звільнення позивача від сплати судового збору слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від 08.07.2011 р. (в редакції станом на 16.01.2017р.)від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, вказаною нормою передбачено лише два випадки, повязані з трудовими правовідносинами, у яких позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме:

1) у справах про стягнення заробітної плати;

2) у справах про поновлення на роботі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди), які були ним понесенні за путівки на курси підвищення кваліфікації (післядипломну освіту).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці», статті 94 Кодексу законів про Працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону, як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013р. № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, тільки вимоги про стягнення щомісячної компенсації (донарахування) заробітної плати - різниці між 13 та 11 розрядами єдиної тарифної сітки та стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік із розрахунку заробітної плати згідно 13 тарифного розряду (а не 13 та 11) стосується стягнення заробітної плати, при зверненні з якою позивач звільнений від сплати судового збору.

Проте, всі інші вимоги даної позовної заяви (відшкодування майнової шкоди) не є заробітною платою в розумінні статті 1 Закону України «Про оплату праці», статті 94 Кодексу законів про Працю України, а відтак, з урахуванням положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» із зазначених вимог позивачу необхідно сплатити судовий збір.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 121, 209 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Хотинської центральної районної лікарні Чернівецької області про стягнення грошових коштів із відшкодуванням майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди) - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.Л.Гураль