Справа № 128/1733/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

Головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кіяниця А.О., за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача- Навроцького С.П., представника відповідача- Васильєвої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 «про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2016 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вінницько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 «про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними», третя особа без самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є власником 19/100 частки будинку №135, який розташований по вул. Незалежності ( бувша-Леніна ) в с. Вінницькі Хутори Вінницького району, яка розташована на земельній ділянці площею 0,4021 га. на підставі свідоцтва про право на спадщину на цю частку будинку , яке видане після смерті її матері та рішенням Вінницького районного суду від 05.08.1997р.

28.02.2000 року рішенням сесії ОСОБА_3 сільської ради позивачу передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування частки житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 0750 га. Для виготовлення технічної документації на видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку у 2001 році позивач звернулась до ПП «Госпрозрахункове земельне бюро відділу земельних ресурсів Вінницького району» та уклала договір. Технічна документація на складання Державного акту виготовлялась понад три роки. В 2004 році керівник ПП «Госпрозрахункове земельне бюро відділу земельних ресурсів Вінницького району» повідомив позивача, що він не може виготовити Державний акт на земельну ділянку, так як нібито межі її земельної ділянки не співпадають із межами земельної ділянки , яка належить відповідачу ОСОБА_2

В 2011 році позивач дізналась, що дана земельна ділянка приватизована без її згоди та починаючи з 2011 року позивач намагалась в судовому порядку відновити своє право на земельну ділянку.

30 квітня 2013 року при виході на місце комісія встановила порушення права позивача, а саме те, що на підставі Державного акту серії ВН № 011165 від 16.12.2004 року ОСОБА_2 передана у власність земельна ділянка, на якій розташована належна позивачу на праві власності частка вищезазначеного житлового будинку. Вказаною комісією було рекомендовано Державний акт привести у відповідність для подальшого здійснення оформлення нею права власності на належну їй земельну ділянку.

За клопотанням позивача, під час розгляду у суді справи № 128/80/15-ц була призначена та проведена судова земельно-технічна експертиза та складено висновок за №940 від 15.12.2015р. Згідно проведених досліджень, наявних матеріалів та результатів кадастрової зйомки земельних ділянок експертом встановлено, що частка житлового будинку 19/100, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 перебуває у межах земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 відповідно до Державного акту серії ВН №011165.

Зазначає, що експерт у вищезазначеному висновку висловив свою позицію щодо наявних помилок у визначені координат крайніх поворотних точок меж земельної ділянки, розташованої по вул. Леніна, 135. А саме - із вказаної земельної ділянки за вищевказаною адресою були сформовані та передані у власність ОСОБА_2 згідно Державного акту серії ВН № 011168, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1179 га. та Державного акту серії ВН № 011155 на земельну ділянку площею 0,1460 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Вважає, що в експертному висновку виявлені порушення стали перешкодою в отримані нею Державного акту на право власності на земельну ділянку для обслуговування належної мені частки в домоволодінні № 135 в 2004 році. Тому виникає необхідність у перегляді меж всієї земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок №135, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 А без визнання недійсними вищевказаних державних акти усунути наявні помилки неможливо.

Тому, позивач звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати недійсними Державні акти: серія ВН № 011165 та ВН № 011168 від 16.12.2004 р. на право власності на земельні ділянки, кадастрові номери :02:006:0015 та :02:006:0017 видані відповідачу ОСОБА_2

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити на надала пояснення аналогічні зазначені у ньому.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, пояснив, що предметом даного позову заявлено визнання недійсними Державних актів серія ВН № 011165 та ВН № 011168 від 16.12.2004р. на право власності на земельні ділянки, кадастровий номер: :02:006:0015 та :02:006:0017 видані ОСОБА_2 Обґрунтуванням таких вимог являється встановлений факт порушення права на земельну ділянку, на якій розташована частка житлового будинку, що перебуває у власності позивача ОСОБА_1 Доказом порушення права являється акт комісії ОСОБА_3 сільської ради від 30.04.2013р. та висновок судової земельно-технічної експертизи за №940 від 15.12.2015р. якою встановлено, що частка житлового будинку 19/100, що належить ОСОБА_1 перебуває у межах земельної ділянки, що належить ОСОБА_2

Також зазначив, що в рішенні 9 сесії 4 скликання ОСОБА_3 сільської ради від 25.12.2003 р. вказано, про видачу відповідачу державного акту на право приватної власності ОСОБА_2П на земельну ділянку площею 0,1509 га по вул. Леніна , 137 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а для ведення особистого селянського господарства -0,0943 га. А в державному акті на землю серією ВН 011165 , з посилкою на рішення сільської від 25.12.2003р. відповідачу надано у власність земельну ділянку площею 0,1460 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а для ведення особистого селянського господарства -0,0943 га., згідно до державного акту серії ВН 011168.

Тому, вважає, що вказані Державні акти на землю , видані відповідачу , не відповідають площі земельних ділянок , вказаних у рішенні органу місцевого самоврядування від 25.12.2003р. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову , суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 посилається на доказ, який суперечить ст.59 ЦПК України, а тому є недоступним доказом по справі. Так, в позовній заяві позивач посилається на акт земельної комісії від 30 квітня 2013р., в якому зафіксовано, що частина земельної ділянки, на якій розташовано 19/100 частини будинку, власницею яких є ОСОБА_1, знаходяться на земельній ділянці, яка приватизована на ім'я ОСОБА_2 Вважає, що вказаний акт не може бути визнано доказом по справі оскільки одержаний з грубим порушенням порядку, встановленого законом. Оскільки, зі змісту акту земельної комісії вбачається , що спір розглядався у відсутності зацікавленої сторони - ОСОБА_2, яка у відповідності до ст.160 ЗК України мала право ознайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони і т.д. Крім того, земельна комісія при розгляді спору не виконала вимоги ч.2 ст. 159 ЗК України, чим також порушила також права ОСОБА_2 оскільки не запросила її прийняти участь у розгляді спору і не повідомила про місце та час його розгляду. Зазначає, що не може бути судом взятим до уваги, як доказ наданий позивачкою висновок №940 від 15.12.15р. судової земельно-технічної експертизи, у зв'язку з тим, що вона призначалася і була проведена щодо одного державного акту на право власності на земельну ділянку, власницею якого є ОСОБА_2 , в інший цивільній справі , по якій ОСОБА_1, просила визнати його недійсним , що вбачається з ухвали суду від 10.09.15р.

Вказала на те, що ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними два Державних акти, не пояснюючи підстави для визнання недійсним державного акту за №011168 серії ВН від 16.12.2004р. Також, вважає , що позивач без поважних причин пропустила строк позовної давності, оскільки про порушення свого права дізналася ще в 2004 році та декілька разів зверталася до суду із позовами до відповідача, але ці справи залишалися судом без розгляду на підставі її ж заяв. Також , зазначила, що право власності на ці земельні ділянки відповідачем не зареєстровані у законному порядку, тому вважає, що позивач не набула право власності на них. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Вінницького району до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду (а.с.48).

Представник третьої особиУправління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області до судового засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача , вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований та такий, що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 19/100 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Леніна, 135, с. Вінницькі Хутори Вінницького району, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.28).

Рішенням 12 сесії 23 скликання ОСОБА_3 сільської ради від 29.02.2000 р. року вирішено передати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,075 га в межах с. Вінницькі Хутори для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд №135 по вул. Леніна с. Вінницькі Хутори.

Рішенням 6 сесії 4 скликання ОСОБА_3 сільської ради від 06.05.2003 року

виділено ОСОБА_2 0,26 га землі до житлового будинку №135 по вул. Леніна, частину якого подарувала їй мати ОСОБА_6 і продав частину ОСОБА_7, що підтверджується копією цього рішення (а.с.26).

Рішенням 9 сесії 4 скликання ОСОБА_3 сільської ради від 25.12.2003 року

вирішено внести часткову зміну до рішення 6 сесії 6 скликання від 06.05.2003 року ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів в пункті: "площа земельної ділянки", переданої у приватну власність.Видати державний акт на право приватної власності на землю в розмірі фактичного землеволодіння загальною площею 0,3643 га, в тому числі:для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0.1509 га по вул. Леніна, 137, та 0,0991 га по вул. Солов'їній для ведення особистого селянського господарства 0,0943 га. по вул. Леніна, 137 (а.с.27).

З копії акту виходу земельної комісії, який затверджений сільським головою ОСОБА_3 сільської ради Вінницького району вбачається, що 30.04.2013 року комісія по заяві ОСОБА_1 виходила на земельну ділянку по вул. Леніна, 135, в с. Вінницькі Хутори Вінницького району. Обстеживши земельну ділянку комісія виявила, що межові знаки ОСОБА_8 збережено в натурі (на місцевості). Претензій до сусідів стосовно межових знаків у ОСОБА_8 не має, окрім частини земельної ділянки, на якій розташована 19/100 частка житлового будинку, що належить ОСОБА_8, що помилково було не включено до Державного акту, виданого на ім'я ОСОБА_2 Комісія запропонувала привести у відповідність Державний акт на земельну ділянку, що належить ОСОБА_2, частково відмінити державний акт в частині площі, що належить ОСОБА_8, для подальшого здійснення оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_8 (а.с.6).

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею, 0, 1460 га, яка розташована по вул. Леніна, 135, с. Вінницькі Хутори Вінницького району, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: :02:006:0015, про що свідчить копія Державного акту на прав власності на земельну ділянку (а.с.4).

Також, відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею, 0, 1179 га, яка розташована по вул. Леніна, 135, с. Вінницькі Хутори Вінницького району, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер::02:006:0017, про що свідчить копія Державного акту на прав власності на земельну ділянку (а.с.81).

З висновку № 940 судової земельної-технічної експертизи від 15.12.2015 року, який виготовлений на виконання ухвали Вінницького районного суду від 10.09.2015 року цивільній справі №128/80/15-ц (а.с.8), вбачається, що на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів та результатів кадастрової зйомки земельних ділянок розробленої геодезистами ДП «Поділлягеодезкартографія», беручи до уваги результати проведеного натурного обстеження об'єктів дослідження встановлено, частка житлового будинку 19/100, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 перебуває в межах земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 відповідно до Державного акту ВН №011165 від 16.12.2004 р., розташованій по вул. Леніна, 135, в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області (а.с.10-24).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

За положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Згідно ч.ч.1,5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дійсно, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, та у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки ( користування ними), недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Позивач просить суд визнати недійсними два державні акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 ( для ведення особистого селянського господарства та для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд), що розташовані за адресою: вул. Леніна, 135 , с. Вінницькі Хутори, Вінницького району, оскільки при оформлені позивачем документації для отримання нею державного акту на право власності на землю , площею 0,075 га, зясувалося , що бажаний розмір земельної ділянки на яку вона претендує накладається на земельні ділянки , що належать на праві власності відповідачу.

Відповідно до ч.1 ст.79 Земельного Кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Суд, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України, роз*яснив сторонам та їх представникам у справі про їх право звернутися до суду із клопотанням про призначення по даній справі судової земельно-технічної експертизи для вирішення питання по даному спору, але сторони та їх представники не забажали їм скористатися.

Тому , в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд відмовляє у їх задоволені оскільки , позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами конкретний розмір площі та конфігурацію суміщення меж земельних ділянок позивача та відповідача .

Наданий позивачем висновок експертизи винесений по інший цивільній справі, в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає є неналежним доказом у даній справі, оскільки цей висновок зроблений в межах позовних вимог позивача про визнання недійсним лише одного державного акту серії ВН №011165 від 16.12.2004 р., та в ньому також відсутній конкретний розмір площі суміщення меж земельних ділянок позивача та відповідача.

Також , суд вважає недостатнім доказом для задоволення позовних вимог і наявність лише акту виходу земельної комісії від 30.04.2013 року.

Тому суд , вважає, що без проведення по даній справі судової земельно-технічної експертизи, у суду не має законних підстав для визнання цих державних актів недійсними.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Вінницько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 «про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 25 січня 2017 року.

Суддя: