Справа № 682/3068/16-ц
Провадження № 2/682/149/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шевчука В.В.,

за участю секретаря Придачук Г.Л.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

встановив:

20.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову вказував, що 10.10.2016 року, о 20 год. 30 хв., він рухався на велосипеді ділянкою дороги Славута-Ізяслав. Під час руху вказаною ділянкою дороги на велосипед, яким позивач рухався, було здійснено наїзд автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача в результаті чого позивач отримав тілесні ушкодження у виді забою лівого плечового, ліктьового суглобу, забою лівого колінного суглобу, переніс гіпертонічний криз в результаті якого в нього стався гіпертонічний криз та мав місце передінсультний стан. Крім того, було пошкоджено велосипед позивача до непридатності його в подальшій експлуатації. ОСОБА_1вказує, що неправомірними діями відповідача, вина якого встановлена та доведена постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.12.2016 року в справі про адміністративне правопорушення № 682/2724/16-п, йому було заподіяно матеріальної шкоди, яку він оцінює в 3000 грн. та заподіяно моральних та фізичних страждань, які він оцінює в 7000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач заперечив проти позову та вказав що велосипед підлягає відновленню, оскільки в нього пошкоджено тільки заднє колесо, тому підстав для задоволення матеріальної шкоди немає. Моральну шкоду також не визнає, оскільки вважає, що вона не підтверджена належними доказами.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 10.10.2016 року, о 20 год. 30 хв., ОСОБА_1 рухався на велосипеді «Мінськ» ділянкою дороги Славута-Ізяслав. Під час руху вказаною ділянкою дороги на велосипед, яким позивач рухався, було здійснено наїзд автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно механічні пошкодження велосипеду «Мінськ», належному позивачу. Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.12.2016 року в справі про адміністративне правопорушення № 682/2724/16-п за фактом спричинення даного ДТП було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у виді сплати на користь держави штрафу в сумі 340 грн. Дана постанова набрала законної сили.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ст.23 ЦК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків, то слід зазначити, що заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування на його користь збитків заподіяних внаслідок пошкодження належного йому велосипеда не підлягають задоволенню, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, а надана суду накладна не може бути оцінена як доказ, оскільки її оформлено з порушенням вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV в редакції з 03.12.2016 року. Зокрема у накладній відсутня дата видачі, не проставлено жодної печатки, яка б ідентифікувала особу видавця накладної та не вказано який саме велосипед відповідає вартості зазначеній у накладній. Крім того позивачем не доведено, що велосипед, який брав участь у ДТП відновленню не підлягає, а підлягає тільки заміні.

Довідка Славутської ЦРЛ видана 01.10.2016 підтверджує наявність у позивача гіпертонічної хвороби, що підтвердив і сам ОСОБА_1 в судовому засіданні та вказав, що у звязку із наявністю у нього такої хвороби два рази на день приймає інсулін. Разом з тим, доказів перенесення саме гіпертонічного кризу, який пов'язаний із ДТП та передінфарктного стану позивач суду не надав. Цією ж довідкою Славутської ЦРЛ встановлено у позивача забій лівого плечового, ліктьового суглобу, забою лівого колінного суглобу, чим на думку суду завдано позивачу фізичних страждань.

Відповідач факт відвідування Славутської ЦРЛ разом із позивачем не заперечує.

Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 позивач зазнав душевних страждань, у зв'язку із пошкодженням його майна та фізичних страждань.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволені частково на суму 1000 грн. а в іншій частині позову слід відмовити, оскільки такий не ґрунтується на належних доказах.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст. 23, 1167, 1192 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV в редакції з 03.12.2016 року, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевчук В. В.