Справа № 755/7991/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» Ожго Євгенія Вікторовича до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Укргазпромполіс», ОСОБА_2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору передачі (відступлення) прав вимоги № 03/15 від 19.01.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» Ожго Є.В., звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним договір № 03/15 від 19 січня 2015 року передачі (відступлення) прав вимоги укладений між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ургазпромполіс» та ОСОБА_2 на поточному рахунку № НОМЕР_1 за договором банківського рахунку від 03 червня 2013 року № 50.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі Постанови Правління Національного банку України № 217 від 07 квітня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №70 від 07 квітня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Укргазпромбанк», згідно з яким з 08 квітня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укргазпромбанк» Ожга Є.В. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укргазпромбанк» запроваджено строком на 3 місяці з 08 квітня 2015 року по 07 липня 2015 року включно. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 14 вересня 2015 року № 602 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРГАЗПРОМБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 вересня 2015 року № 168, «Про початок процедури ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРГАЗПРОМБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРГАЗПРОМБАНК» з 15 вересня 2015 року до 14 вересня 2017 року, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», визначені статтями 37, 38, 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ожго Є.В. строком на 2 роки з 15 вересня 2015 року до 14 вересня 2017 року включно. 31 травня 2011 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір споживчого кредиту № 16-Ф-К/11. Згідно з умовами кредитного договору від 31 травня 2011 року ПАТ «Укргазпромбанк» надавав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 1 650 000 доларів США терміном до 28 травня 2012 року під 12 % річних. ПАТ «Укргазпромбанк» свої зобов'язання передбачені кредитним договором від 31 травня 2011 року виконав, що підтверджується заявкою видачі готівки № 18905 від 31 травня 2011 року додатковою угодою № 15 до договору споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року було погоджено графік погашення основного боргу; строк виконання зобов'язань визначений кінцевою датою - 28 травня 2015 року. Станом на 10 червня 2015 року ОСОБА_2 було протерміновано сплату основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами (загальна заборгованість складає 1 516 168, 89 $ США). 19 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» начебто було укладено Договір №03/15 передачі (відступлення) прав вимоги що обліковувались на поточному рахунку НОМЕР_1 за Договором банківського рахунку від 03 червня 2013 року відкритому у ПАТ «Укргазпромбанк». 19 березня 2015 року (тобто лише після спливу 2 місяців після укладення оспорюваного правочину) первісний кредитор повідомив ПАТ «Укргазпромбанк» про факт передачі (відступлення) вищевказаного права вимоги ОСОБА_2 Договір №03/15 від 19 січня 2015 року передачі (відступлення) прав вимоги укладений між ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та ОСОБА_2 є недійсним, зважаючи на наступне. На момент укладення між відповідачами договору № 03/15 від 19 січня 2015 року передачі відступлення) прав вимоги строк виконання зобов'язань ПАТ «Укргазпромбанк» перед ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» за договором банківського рахунку № 50 від 03 червня 2013 року не настав. Належним чином оформленого платіжного доручення (розрахункового документа) щодо дострокового повернення коштів, що обліковуються на банківському рахунку ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» пред'явлено не було. Таким чином, відповідачами при укладенні Договору №03/15 від 19 січня 2015 року не було дотримано вимог ст. 514 ЦК України стосовно дійсності зобов'язання, що порушує норми ч. 1 ст. 203 ЦК України. 22 січня 2015 року постановою Правління Національного банку України №42/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», ПАТ «Украгазпромбанк»: віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів, запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку, призначено куратором ПАТ «Укргазпромбанк» ОСОБА_5 встановлено обмеження в діяльності банку, зокрема: не допускати проведення активних операцій з інсайдерами, акціонерами банку та пов'язаними особами; погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ «Укргазпромбанк» приймати тільки в грошовій формі; повернення коштів інсайдерам та пов'язаним особам здійснювати за погодженням з Національним банком України. ОСОБА_2 отримавши права вимоги до ПАТ «Укргазпромбанк» від ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс», отримав їх разом із тими запереченнями, які ПАТ«Укргазпромбанк» мав до первісних кредиторів. Ці заперечення визначені Постановою Правління Національного банку України № 42/БТ від 22 січня 2015 року. Зокрема, заперечення стосуються заборони проведення операцій з інсайдерами, та отримувати погашення заборгованості в іншій формі, відмінній від грошової. Банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. Протоколом №7 від 22 січня 2015 року було затверджено Рішення Наглядової ради ПАТ «Укргазпромбанк» про перелік інсайдерів/пов'язаних осіб ПАТ «Укргазпромбанк» станом на 23 січня 2015 року. Серед них зокрема визначено, що спорідненою особою ПАТ «Укргазпромбанк» є ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс». В даному випадку саме пов'язана з банком особа своїми діями призвела до втрати банком права вимоги до свого боржника за отриманими кредитами. Крім того, вказана операція була проведена пов'язаною особою всупереч прямим заборонам, встановленим Постановою Правління Національного банку України № 42/БТ від 22 січня 2015 року. Правовідносини, що виникають із договорів про надання банківських послуг та здійснення банківських/міжбанківських операцій, в т.ч. обслуговування рахунків, є такими, що нерозривно пов'язані з особою кредитора/клієнта банку/власника рахунку, особа якого належить обов'язковій ідентифікації та перевірці. Це означає, що заміна сторони (відступлення прав вимог) у договорі банківського рахунку від 03 червня 2013 року № 50 неможлива з наступних підстав: відповідно до ч. 1 ст. 515 ЦК України, заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора; відсутній законодавчо встановленого порядку зміни власника поточних рахунків; тільки власник поточного рахунку може надавати розпорядження щодо здійснення переказів з його поточного рахунку.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що за вимог ст.ст. 1068, 1089 Цивільного кодексу України банк виконує лише розпорядження власника рахунку по договору банківського рахунку, у зв'язку з чим відступлення права вимоги не передбачено. ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» є пов'язаними спільним власником. При цьому, інсайдери можуть виводити кошти з рахунку лише за погодженням із НБУ.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченні проти позову, додаткових поясненнях, долучених до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив суду, що станом на 19 січня 2015 року заборони щодо відступлення права вимоги не існувало, грошовий обов'язок банку не змінився, згоди на укладення договору відступлення не потребувалося. При цьому, ОСОБА_2 не став ні стороною кредитного договору, ні власником рахунку, а лише набув права вимоги грошових коштів на рахунку. ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» є власником рахунку. Зазначив, що постанова НБУ№ 42/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» винесена 22 січня 2015 року, а спірний договір було укладено 19 січня 2015 року, у зв'язку з чим вона не підлягає застосуванню.

Уповноважений представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд про причини не яви не повідомив.

Уповноважений представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання пр. відкладення розгляду справ, яке визнано судом необґрунтованим.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» укладено Договір банківського рахунку № 50, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок (рахунок) у погоджених між сторонами договору валютах (гривня або іноземна) та зобов'язується приймати та здійснювати операції за рахунком відповідно до законодавства України і умов договору.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною третьою ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

19 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 03/15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку, за умовами якого первісний Кредитор (ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» передає (відступає) у власність новому кредитору (ОСОБА_2) визначені цим договором права вимоги у визначених цим договором зобов'язаннях, а новий кредитор приймає їх у власність та набуває всіх відповідних прав кредитора у зобов'язаннях за що сплачує первісному кредитору визначену цим договором ціну.

Відповідно до п.п. 2.1 п.2 вказаного договору, правами вимоги, які передаються (відступаються) первісним кредитором новому кредитору є майнові права вимоги грошових коштів, які обліковуються на поточних рахунках первісного кредитора за такими зобов'язаннями: підстава - договір банківського рахунку від 03 червня 2013 року № 50; боржник у зобов'язанні - ПАТ «Укргазпромбанк»; номер поточного рахунку - НОМЕР_1; розмір (обсяг) права вимоги станом на день укладання цього договору - 2020000 гривень; розмір (обсяг) права вимоги, який передається (відступається) за цим договором - 2020000 гривень.

19 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укргазпромполіс» та ОСОБА_2 підписано Акт приймання-передачі документів до Договору № 03/15 про передачу (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку від 19 січня 2015 року, в порядку виконання Договору № 03/15 про передачу (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 19 січня 2015 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв такі документи, між первісним кредитором та ПАТ «Укргазпромбанк», які посвідчують права вимоги: Договір банківського рахунку від 03 червня 2013 року №50 на відкриття поточного рахунку НОМЕР_1; виписка ПАТ «Укргазпромбанк» по поточному рахунку від 19 січня 2015 року; довідка ПАТ «Укргазпромбанк» про відкриття поточного рахунку НОМЕР_1.

19 січня 2015 року між первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та новим кредитором - ОСОБА_2 було укладено додаток № 1 до договору № 03/15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку від 19 січня 2015 року, за умовами якого на виконання пункту 3.1. розділу 3 «Ціна та порядок розрахунків» договору передачі (відступлення) права вимоги на поточному рахунку № 03/15 від 19 січня 2015 року сторони прийшли до згоди, що вказані в договорі права вимоги передаються (відступаються) за ціною: 2 020 000,00 гривень та сплачуються новими кредитором за наступним графіком: 21 січня 2018 року - 2 020 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги сторона позивача посилалася на порушення сторонами договору норм чинного законодавства, а саме: ст.ст.514, 515 Цивільного кодексу України, ст. ст.58, 64, 66 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч.1-2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Постанови НБУ від 17.08.2012 р. за №346 «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства», Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затверджену Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. №492, Постанови Правління НБУ №42/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку». Зокрема, ПАТ «Укргазпромбанк» не було вчасно повідомлено про передачу прав вимоги до відповідача, при цьому строк виконання зобов'язання за договором банківського рахунку на момент передачі права вимоги ще не настав, а у ПАТ «Укргазпромбанк» діяла заборона на проведення операцій з інсайдерами. Крім того, під час відступлення права вимоги не було проведено ідентифікацію особи, якій були передані права вимоги.

В той же час, вказані обставини не можуть слугувати підставою для визнання недійсним спірного правочину, з огляду на наступне.

Так, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ст. 516 ЦК України).

19 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укргазпромполіс» повідомило ПАТ «Укргазпромбанк» про відступлення права вимоги у сумі 2 020 000,00 гривень ОСОБА_2

Таким чином, законодавцем передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі № 910/6098/14, та від 15.04.2015 у справі № 910/6098/14). Разом з тим, як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, договір банківського рахунку таких умов не містить.

Виходячи з природи оспорюваного договору, внаслідок укладання договору відступлення права вимоги відбулась лише заміна кредитора у зобов'язанні на відповідача, а саме зобов'язання продовжувало існувати.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-56гс14.

Уступка права вимоги стосується виключно заміни сторони (кредитора) у зобов'язанні, не впливає на зміст самого зобов'язання і заміна сторони у зобов'язанні ніяким чином не порушує права та інтереси боржника. При цьому наведеними нормами цивільного законодавства не встановлено вимог щодо платності відступлення права вимоги, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити.

У Постанові Верховного суду України від 01.04.2015 року у справі № 3-30гс15 зазначено, що зміст зобов'язання (обсяг прав та обов'язків сторін) внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні залишається незмінним. Відтак, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора, але обсяг цих прав та умови визначаються саме на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто, законодавцем передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

Таким чином, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора, але обсяг цих прав та умови визначаються станом на момент переходу цих прав до нового кредитора.

При цьому, ненадання доказів переходу прав вимоги за зобов'язанням не звільняє боржника (у даному випадку ПАТ «Укргазпромбанк») від обов'язку виконання взятих на себе зобов'язань за договором взагалі і не переносить строки такого виконання, а лише дає можливість виконати зобов'язання на користь первісного кредитора, з огляду на що посилання сторони позивача на невчасне повідомлення про укладення договору відступлення права вимоги за договором банківського рахунку, як на підставу відсутності факту виникнення зобов'язання перед відповідачем за наслідками такої уступки, є помилковими та не ґрунтуються на нормах права, оскільки, норми статей 512-518 Цивільного кодексу України не зобов'язують нового кредитора надавати боржнику договір про відступлення права вимоги, а відповідно до ч.2 статті 14 цього Кодексу новий кредитор не може бути примушений до вчинення таких дій.

За змістом положень ст.ст.524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовими слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціну договору.

Оборотоздатність вимоги за грошовим зобов'язанням, що виникає в межах договірного зобов'язання, визначається тим, що в грошових зобов'язаннях особа кредитора не має істотного значення для боржника. Тому право вимоги за грошовим зобов'язанням є в принципі оборотоздатним і його відступлення іншій особі не підпадає під заборону, встановлену ст.515 ЦК (зобов'язання, в яких заміна кредитора не допускається).

Як роз'яснено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Правочин (договір) про відступлення права вимоги має відповідати вимогам ст.203 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Статтею 516 цього Кодексу не встановлено нікчемність правочину про відступлення права вимоги за відсутності згоди боржника, якщо така передбачена договором або законом. Отже, договір про відступлення права вимоги є оспорюваним. Однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладанням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Крім того, суд критично відноситься до позиції позивача про те, що спірний договір суперечить обмеженням в діяльності Банку, що встановлені постановою Правління Національного банку України від 21.01.2015р. №42/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», а також ст.ст. 58, 66 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Постанови НБУ №346 «Про затвердження положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства», оскільки оспорюваний договір укладено між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та ОСОБА_2, тому правовідносини, які врегульовано постановою Правління Національного банку України від 22.01.2015 року №42/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк», не можуть розповсюджуватися на угоду, стороною якої не є Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк». Крім того, вказана постанова прийнята вже після укладання між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та ОСОБА_2 договору.

Також, суд не може погодитися з твердженнями сторони позивача щодо заборони будь-яких операцій по рахунку, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Отже, на підставі договору банківського рахунку між сторонами складаються зобов'язальні правовідносини, які мають майново-грошовий характер, і в яких вкладник виступає кредитором банку за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами. Відповідні правові позиції Верховного Суду України викладені, зокрема, у постановах від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 та від 01.04.2015 № 910/5560/14.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини вбачається, що сторонами спірного договору були дотримані всі умови укладення договору передачі (відступлення) прав вимоги, у зв'язку з чим підстав визнання спірного договору недійсним, у суду немає.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» Ожго Євгенія Вікторовича до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Укргазпромполіс», ОСОБА_2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору передачі (відступлення) прав вимоги № 03/15 від 19.01.2015 року.

У відповідності до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 203, 204, 215, 216, 512, 513, 514, 515, 516, 524, 533-535, 625, 627, 628, 638, 1074 Цивільного кодексу України, ст. ст.1, 4, 10, 11, 27, 31, 59, 60, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» Ожго Євгенія Вікторовича до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Укргазпромполіс», ОСОБА_2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору передачі (відступлення) прав вимоги № 03/15 від 19.01.2015 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: