Справа № 308/9582/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Мацунича М.В., Фазикош Г.В.

з участю секретаря - Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і до якої приєдналась ОСОБА_4, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, треті особи - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний адвокат ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернувся в суд із даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_9. При житті (за день до смерті) покійна вчинила заповіт № НОМЕР_1 від 02.11.2013, яким усе своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_5

Позивач вважає вищезгаданий заповіт недійсним та таким, що не відповідає волі заповідача, оскільки під час його складання ОСОБА_9 хворіла, знаходилася в лікарні у важкому передсмертному стані під дією ліків, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Правочин підписано замість заповідачки іншою особою - ОСОБА_8

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 січня 2017 року до участі у справі в якості відповідача залучено ОСОБА_6.

Заслухавши осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_9 № 11660/658/2149, допитавши свідка ОСОБА_10, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1233 та ч. 1 ст. 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5,а саме п.п. 1.8 Глави 3 «Посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування» якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (п.п. 1.11 вищевказаної Глави Порядку).

Згідно ч.ч 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що мати позивача ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

При житті ОСОБА_9 вчинила заповіт № НОМЕР_1 від 02.11.2013, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_5 (а.с. 47).

Як зазначено у заповіті, оскільки ОСОБА_9 у зв'язку з похилим віком та станом здоров'я не може власноручно підписати заповіт, на прохання, за її дорученням та в її присутності текст заповіту згідно зі ст. 207 ЦК України підписано ОСОБА_8.

Заповіт зі слів заповідача складено і записано вірно та прочитано заповідачу вголос, та згідно зі ст. 1253 ЦК України посвідчено в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, із занесенням відомостей про їх особу.

Даний заповіт було складено та посвідчено в Ужгородській міській центральній клінічній лікарні о 17 годині 25 хвилин.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_8 він знав ОСОБА_9 з 2010 року, оскільки представляв її інтереси в судових засіданнях по справі за позовом ОСОБА_5 та третьої особи із самостійними вимогами - ОСОБА_9, до ОСОБА_1 щодо будинку в АДРЕСА_1. За обставинами цієї справи, ОСОБА_1 після смерті свого батька та чоловіка ОСОБА_9 - ОСОБА_14 - отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку зазначеного житлового будинку та земельну ділянку на території Яроцької сільської ради. Це свідоцтво оспорювалось ОСОБА_5 та ОСОБА_9, і рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.02.2012 його було визнано недійсним (а.с.7-9). ОСОБА_15 вважала, що її син ОСОБА_1 вчинив нечесно, тому не бажала, щоб він отримав належне їй майно у спадщину. Оскільки ОСОБА_15 не вчинила заповіт у сільській раді, вона, потрапивши 1 листопада 2013 року у лікарню, зателефонувала до ОСОБА_8, як свого адвоката, та просила сприяти складанню заповіту. Після розмови із ОСОБА_9 нотаріус підготував необхідні документи для складання та посвідчення заповіту в Ужгородській міській центральній клінічній лікарні. Оскільки за своїм самопочуттям ОСОБА_9 не могла підписати заповіт, вона попросила ОСОБА_8, як особу, якій довіряла, підписати заповіт замість неї, що було зроблено у присутності нотаріуса та двох свідків. Причому через погане самопочуття ОСОБА_9 не могла самостійно прочитати заповіт, тому він був прочитаний вголос нотаріусом, а також двома свідками.

Як вбачається медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_9 № 11660/658/2149, оглянутої апеляційним судом, та як вбачається з показань допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_10 (черговий лікар на час поступлення хворої) ОСОБА_9 була госпіталізована у хірургічне відділення Ужгородської центральної клінічної міської лікарні 01.11.2013 о 22 год.40 хв. з основним діагнозом гострий мезентеріальний тромбоз, де були проведені необхідні заходи. Об 09.00 год. 02.11.2013 після сумісного огляду лікарями зафіксовано вкрай важкий стан хворої, яка була переведена до відділення інтенсивної терапії. З подальших записів вбачається, що загальний стан хворої був важкий, артеріальний тиск низький, проте свідомість збережена, хвора адекватна. Від оперативного втручання рідні відмовились.

Як зазначив свідок ОСОБА_10, виходячи із записів у медичній картці, медичні препарати, які були призначені ОСОБА_9, не могли вплинути на її психічний стан та здатність усвідомлювати значення своїх дій на час складання та посвідчення заповіту. Препарат, який міг вплинути на здатність усвідомлювати значення своїх дій хворій було введено за дві години до смерті - о 02.00 год. 03 листопада 2013 року.

Зважаючи на встановлені обставини, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволені позову про визнання заповіту недійсним.

Так, заповіт складено на користь сина ОСОБА_9, а не на користь третьої (сторонньої) особи; відносини у заповідача із позивачем - іншим її сином, ґрунтувалися на неприязності, пов'язаній із недобросовісним оформленням ОСОБА_1 права власності на свою користь після смерті ОСОБА_14 (батька позивача), що спонукало ОСОБА_9 до звернення в суд із позовом; зважаючи на вік заповідача - майже 85 років, та на стан її здоров'я - перебувала у лікарні у важкому стані у відділенні інтенсивної терапії, з низьким артеріальним тиском - заповідач не мала фізичної можливості прочитати заповіт та підписати його; за її дорученням заповіт, з дотриманням ч. 4 ст. 207, ч. 2 ст. 1247 ЦК України, підписано у її присутності іншою особою - ОСОБА_8, якого заповідач знала та довіряла йому, оскільки він з 2010 року як адвокат представляв її інтереси; підпис ОСОБА_8 засвідчено нотаріусом із зазначенням причин, з яких текст правочину не міг бути підписаний заповідачем - у зв'язку зі станом здоров'я та похилим віком, та в присутності двох свідків; заповіт було прочитано заповідачу вголос нотаріусом, а також прочитано свідками.

На переконання судової колегії, заповіт було складено у відповідності до вимог закону та викладене у заповіті волевиявлення заповідача ОСОБА_9 відповідало її волі.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що вчинений спадкодавцем заповіт суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, та не довів тієї обставини, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, що заповідач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто обставин, з якими закон пов'язує визнання заповіту недійсними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильним, відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року відповідає обставинам справи та ухвалене з додержанням норм матеріального й процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. 209, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, п.1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді: