233 Справа № 233/5548/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Печерського районного суду міста Києва, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи, що ним була спрямована до Печерського районного суду м. Києва позовна заява від 25 липня 2016 року про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями та заволодінням чужим майном. Станом на 22 жовтня 2016 року ним не отримано на електронну адресу чи телефоном інформації про рішення суду, а також інші процесуальні документи згідно ЦПК України, також відсутня інформація в ЄДРСР. Згідно інформації з поштового відділення, позовну заяву ОСОБА_1 № 566 отримано Печерським райсудом м. Києва 29 липня 2016 року. Вважає, що незаконні дії чи бездіяльність Печерського районного суду м. Києва спрямована на приховування незаконного заволодіння його майном вагою брутто 1.645 т і вартістю 500000 грн. ДФС України, що завдає йому матеріальну та моральну шкоду, також діє можливість керівництву ДФС України знищити докази в електронному вигляді, які свідчать про злочини керівництва. Просив відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 500000 грн., моральну шкоду в сумі 77000 грн. за рахунок держави, завдану Печерським районним судом міста Києва шляхом незаконних дій чи бездіяльності.

Позивач у судове засідання не з*явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33), на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 30), у якій зазначив про заперечення проти позовних вимог у в повному обсязі.

Суд, з*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом заяви позивача фактично є процесуальні дії при здійсненні правосуддя, що пов'язані із судовим розглядом його позовної заяви (а.с. 2-3).

У п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» розяснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв'язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо порушення його прав діями чи бездіяльністю відповідача, спрямованими на приховування незаконного заволодіння його майном, які є предметом позову, оскільки, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» від 12 червня 2009 року № 9, суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 25 листопада 2015 року по справі № 6-28768ск15 надав відповідний правовий висновок щодо визначення положеннями ст.ст. 62, 126, 129 Конституції України того, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

В силу п.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає закриттю у звязку з тим, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Позивачу слід розяснити, наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч.3 ст. 206 ЦПК України, а саме, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Судовий збір при зверненні до суду із даним позовом позивачем не сплачувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 205, 206, 208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо хвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя