АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3191/15-ц Номер провадження 22-ц/786/934/17Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Абрамова П.С., Мартєва С.Ю.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, після уточнення позовних вимог, остаточно просила визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1, в тому числі і на самочинне будівництво в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що є єдиною спадкоємицею ОСОБА_4, на час смерті проживала разом з ним, але у зв?язку з тим, що право власності на спірний будинок з господарськими будівлями не було зареєстровано за померлим, вона не має можливості зареєструвати дане нерухоме майно на своє ім'я.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09.02.2017 року позов задоволений частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції в порушення вимог закону не дав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_2 є законним власником спірного будинку, також не звернув уваги на те, що за життя спадкодавець не набув права власності на спірний будинок, а той будинок, частина якого належала йому, - фізично знищений.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав:

Відповідно п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення у разі невідповідності висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 липня 1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за №4617, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками в рівних частках житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м. (а.с. 6-7).

Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ» від 14.05.2015 року станом на 28.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.07.1993 року належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (по 1/3 частині) (а.с.13).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2013 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок літ. «А,а», який складається з кімнати 15,6 кв.м. та кімнати 5 кв.м., сіней 4,1 кв.м. та кухні 12,5 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні літ. «Е», погребу літ. «В», колодязя літ. «К», огорожі №1,2, розташовані на земельній ділянці розміром 440 кв.м., в порядку набувальної давності( а.с.16-17).

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2013 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 за набувальною давністю відмовлено (а.с.159-161, 168-170).

Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року за ОСОБА_10 визнано право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «Ж,ж» по АДРЕСА_1, розташоване на земельній ділянці площею 440 кв.м. за набувальною давністю.

31.12.2013 року за ОСОБА_10, на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 121,4 кв.м.( а.с.117).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2014 року скасовано рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_10 про визнання права власності за набувальною давністю, в задоволені позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено (а.с.117).

Згідно заповіту від 24.10.2013 року, посвідченого секретарем Білецківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Бутенко Ж.П. та зареєстрованого в реєстрі за №207, ОСОБА_12 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2( а.с.5).

20.10.2014 року ОСОБА_3, як спадкоємець померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 за заповітом, подала до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після його смерті.

Постановою державного нотаріуса Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртової О.С. від 03.06.2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, в зв'язку з тим, що право власності на 2/3 частки житлового будинку не зареєстровано в установленому законом порядку, а дані правовстановлюючого документу на 1/3 частки житлового будинку не співпадають з технічним паспортом, що унеможливлює ідентифікувати спадкове майно (а.с.118).

Відповідно до договору купівлі продажу від 27.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е. та зареєстрованого в реєстрі за №176, ОСОБА_15, який діяв в інтересах ОСОБА_10 на підставі довіреності від 13.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. та зареєстрованої в реєстрі за №2244, передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, що в цілому складається з житлового будинку літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. та розташований на земельній ділянці комунальної власності, який належав ОСОБА_10 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року та зареєстроване в державному реєстрі речових прав за №04.( а.с.118)

Відповідно до договору купівлі продажу від 19.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е. та зареєстрованого в реєстрі за №393, ОСОБА_15, який діяв в інтересах ОСОБА_10 на підставі довіреності від 13.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. та зареєстрованої в реєстрі за №2244, передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, що в цілому складається з житлового будинку літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. та розташований на земельній ділянці комунальної власності, який належить ОСОБА_10 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року та зареєстроване в державному реєстрі речових прав за №04 (а.с.118).

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.06.2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_10 про визнання недійсними договорів купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Цим судовим рішенням встановлено, що згідно з інвентаризаційної справи №2287 на будинок АДРЕСА_1 на момент прийняття ОСОБА_4 спадщини після померлої ОСОБА_17 та видачі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельній ділянці за вказаною адресою, знаходився житловий будинок літ. «А,а», який складався з кімнати 15,6 кв.м. та кімнати 5 кв.м., сіней 4,1 кв.м. та кухні 12,5 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні літ. «Е», погребу літ. «В», колодязя літ. «К», огорожі №1,2 (а.с.114).

Згідно інвентаризаційної справи №2287 на будинок АДРЕСА_1 та схематичного плану земельної ділянки, що складений 21.04.2015 року, на земельній ділянці, за вказаною адресою, знаходиться самочинно збудований житловий будинок та прибудова літ. «Жж» загальною площею 121, 4 кв.м., житловою площею 43, 7 кв.м. (а.с.8-10).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22.08.2016 року частково скасоване рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.06.2016 року, ухвалено нове рішення, яким витребувано у ОСОБА_2 із незаконного володіння 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 26.07.1993 року.

Обгрунтовуючи своє рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що хоча фізично нерухомості, а саме житлового будинку літ. «Аа» вже не має, однак юридично права на нерухоме майно продовжують існувати до внесення відповідних відомостей до реєстру. Право власності на старий об'єкт нерухомості, якого вже фактично немає, в даний момент існує за наявності нового, але до моменту проведення державної реєстрації на новозбудований об'єкт ( а.с.120).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дав їм правильну юридичну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом та такою, що у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, у власності якого на час його смерті перебувала саме на 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1, і це його право в порядку, передбаченому ст..349 ЦК України, припинено не було.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Частиною третьою ст..61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлені ці обставини.

Судовими рішеннями, що набрали законної сили, а також належними і допустимими доказами встановлені такі фактичні обставини:

-ОСОБА_4 за життя у встановленому законом порядку набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м.;

-За життя ОСОБА_4 зніс увесь будинок АДРЕСА_1 та на його місці почалося самочинне будівництво нового будинку. За станом на квітень 2015 року на місці «старого» будинку розташований самочинно побудований будинок загальною площею 121,4 м.кв., житловою площею 43,7 м.кв.;

-За станом на час смерті «новий» будинок ОСОБА_4 не узаконений, у встановленому порядку ОСОБА_4 заяви про внесення змін до державного реєстру про припинення права власності на «старий» будинок не подавав;

-Згідно заповіту ОСОБА_3 успадкувала усі права та обов'язки, що належали ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З наведених обставин слідує висновок, що ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/3 будинку, який фізично знищений, проте право на який юридично існує до виключення відомостей про нього з державного реєстру.

Вирішивши правильно по суті спір, суд першої інстанції не уточнив у резолютивній частині свого рішення про те, право власності на частку якого саме будинку визнано за ОСОБА_3 з урахуванням того, що ОСОБА_2 є власником усієї садиби АДРЕСА_1 згідно договорів купівлі-продажу, які у встановленому законом порядку не визнані недійсними.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід змінити, уточнивши у його резолютивній частині про те, що ОСОБА_3 визнається в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 право власності на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року змінити.

Уточнити абзац другий резолютивної частини рішення, виклавши його у такій редакції: «Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м.».

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: П.С. Абрамов

С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов