Справа № 463/3180/16-ц
Провадження № 2/463/335/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участюпредставникапозивача ОСОБА_2

представникавідповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представникатретьої особи ЛМР ОСОБА_5

представникатретьої особи ЛРА ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третіх осіб: ОСОБА_9, ОСОБА_4, Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права спільної сумісної власності та встановлення права спільної часткової власності, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, просила визнати добудову і надбудову до квартири № 1 в житловому будинку № 3 по вул. Кобзарській у м. Львові загальною площею 124,8 кв.м. та житловою площею 84,2 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4; визнати право спільної часткової власності на добудову і надбудову до квартири № 1 в житловому будинку № 3 по вул.Кобзарській у м. Львові з розрахунку: ОСОБА_7 - 2/6 частки від загальної площі прибудови і надбудови; ОСОБА_8 - 1/6 частки від загальної площі прибудови і надбудови; ОСОБА_2 - 1/6 частки від загальної площі прибудови і надбудови; ОСОБА_9 - 1/6 частки від загальної площі прибудови і надбудови; ОСОБА_4 - 1/6 частки від загальної площі прибудови і надбудови.

Позов мотивує тим, що їй ОСОБА_7, її покійному чоловікові ОСОБА_10, її донці ОСОБА_2, колишньому чоловікові доньки ОСОБА_8 та її онукам ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 14669 від 10.02.1994 року належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, загальною площею 22,8 кв.м., яка складається з 1 житлової кімнати площею 11 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м. та комори в підвалі площею 8,0 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Личаківської районної ради народних депутатів м. Львова № 342 від 28.07.1992р. їм надано дозвіл на здійснення прибудови та надбудови до квартири, яка була здійснена за рахунок спільної трудової та грошової участі усіх співвласників. Станом на 04.04.2016р. квартира складається з 6 житлових кімнат та кухні, загальною площею 147,6 кв.м., житловою площею 95,2 кв.м. та підвалу площею 10,7 кв.м. Добудова і надбудова є завершена, але не прийнята в експлуатацію, через що правовстановлюючі документи відсутні. 30.01.2000 року помер її чоловік ОСОБА_10, який володів 1/6 частиною квартири АДРЕСА_1, яку вона успадкувала, внаслідок чого є власником 2/6 частин спірної квартири. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.01.2016 року шлюб між її донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_8, відповідачем по справі, розірвано, після чого між колишнім подружжям існує спір про поділ майна подружжя, предметом якого є в тому числі не прийнята в експлуатацію прибудова і надбудова. У звязку з тим, що всі члени сімї брали участь у здійсненні прибудови та надбудови, а відтак кожен має право на частку в такому майні, тому позивач звернулася до суду з відповідним позовjм, який просить задоволити.

Представник позивача, яка одночасно є дочкою позивача по справі, в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Додатково пояснила, що добудову і надбудову до квартири № 1 в житловому будинку № 3 по вул. Кобзарській у м. Львові здійснювали члени сімї протягом багатьох років шляхом вкладення спільних коштів. Підтвердила факт, що вказана добудова та надбудова не здані в експлуатацію. Крім того, додала, що після розлучення з чоловіком, відповідачем по справі, між ними існує спір про поділ спільного майна подружжя, предметом якого є спірна добудова і надбудова

Представник відповідача проти позову заперечив. Додатково пояснив, що здійснена добудова в експлуатацію не здана, право власності на нього не оформлене, а відтак будинком вважатися не може, а є лише будівельними матеріалами.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання з розгляду даної справи не зявився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засідання проти позову не заперечила, просила визнати право власності на добудову та прибудову.

Представник ЛМР в судовому засідання проти позову заперечив з підстав, що позивач просить визнати право власності на майно, яке на прийняте в експлуатацію та яке відповідно не може бути предметом поділу.

Представник ЛРА в судовому засідання проти позову заперечила з підстав зазначених представником ЛМР.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, оглянувши матеріали справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, в позові ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третіх осіб: ОСОБА_9, ОСОБА_4, Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права спільної сумісної власності та встановлення права спільної часткової власності слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в порядку приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_7, представнику позивача ОСОБА_2, відповідачу ОСОБА_8, третім особам по справі ОСОБА_4, ОСОБА_9, а також ОСОБА_10, що підтверджується виданим 10.02.1994 року свідоцтвом про право власності на квартиру №14669 (а.с.16). Загальна площа квартири на момент приватизації становила 22,8 кв.м., до якої також належала комора в підвалі площею 8,0 кв.м.

Один із співвласників вказаної квартири ОСОБА_10 помер 30.01.2000 р., внаслідок чого його частка на вказану квартиру в розмірі 1/6 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.13) успадкована позивачем ОСОБА_7, дружиною померлого та водночас позивачем по справі.

Земельна ділянка, розташована за адресою м. Львів, вул. Кобзарська, 3 загальною площею 0,0538 га, призначена для обслуговування житлового будинку належить сторонам та третім особам згідно державного акту на право приватної власності на землю (а.с.15).

Рішенням №342 від 28.07.1992 року виконавчого комітету Личаківської районної ради народних депутатів м.Львова надано дозвіл на здійснення добудови до квартири АДРЕСА_1 (а.с.41).

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.10-12), станом на 04.04.2016 року квартира, розташована на 1 поверсі та складається з шести житлових кімнат житловою площею 95,2 кв.м., загальною площею 147,6 кв.м. Таким чином, шляхом здійснення добудови та надбудови загальна площа квартири змінилась з 22,8 кв.м. на 147,6 кв.м., а житлова з 11,0 кв.м. на 95,2 кв.м., що підтверджується довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 04.04.2016року (а.с.9).

Статтею 328 ЦК України закріплено загальні підстави набуття права власності, відповідно до положень якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З пояснень учасників процесу, матеріалів справи та долучених до неї письмових документів, судом встановлено, що спірну добудову та надбудову було здійснено за наявності відповідного дозволу на забудову та акту відведення земельної ділянки під забудову, однак таке будівництво не було введено в експлуатацію, у звязку з чим суд у відповідності до положень ЦК України робить висновок про те, що таке будівництво за своїм правовим статусом є незавершеним, а відтак не може визнаватись самочинним.

Згідно ст..331 ЦК України, передбачено набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва, зокрема право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному звязку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як обєкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 18 Закону України "Про основи містобудування" передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється, що підтверджується положеннями п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461.

Таким чином, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Однак, у даній справі, учасниками по справі підтверджено факт не введення обєктів нерухомого майна, а саме: добудови і надбудови до квартири № 1 в житловому будинку № 3 по вул. Кобзарській у м. Львові в експлуатацію у встановленому порядку, а відтак суд робить висновок і про не набуття цим майном статусу обєкта нерухомого майна як обєкта цивільного права.

Визнання ж права власності на обєкт незавершенного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Вказане підтверджується і правовою позицією ВСУ, висловленій 27.05.2015 року у справі № 6-159 цс15.

Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, у звязку з чим відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215,294 ЦПК України, ст.ст.15,16,316,331,355,356,368 ЦК України суд,

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.