Справа № 214/7627/16-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

17 січня 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду з зазначеною заявою 23.12.2016 року, в якій просив суд видати наказ про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2013 року по 30.11.2016 року в розмірі 7857,43 грн., інфляційних втрат 2772,10 грн. та 3% річних 333,01 грн., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 689 грн.

17.01.2017 року на запит суду в порядку ч.6 ст.100 ЦПК України надійшли відомості з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє в прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право, який є підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги, документів, доданих до заяви. Наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч.3 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути заборгованість з ОСОБА_2 за період з 01.11.2013 року по 30.11.2016 року, яка виходить за межі строку позовної давності, що також вбачається із доданих до заяви документів.

В той же час, до матеріалів заяви не надано доказів, що боржник повідомлявся про наявність заборгованості шляхом направлення повідомлення, що унеможливлює встановлення обставин безспірності заявленої заборгованості та визнання її боржником.

При цьому, предявляючи вимоги про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, боржником зазначено ОСОБА_2, в той час як в розрахунку заборгованості споживачем наданих послуг за вказаний вище період виникнення боргу визначено ОСОБА_3. Будь-яких документів, які б підтверджували наявність у підприємства субєктивного права на заявлення безспірних матеріально-правових вимог в порядку наказного провадження саме до ОСОБА_2, до матеріалів заяви про видачу судового наказу не надано. Лише той факт, що договірні зобовязання в частині оплати послуг за спожиті житлово-комунальні послуги не виконуються належним чином без доведеності їх невиконання належними доказами, не можуть свідчити про відсутність між сторонами спору про право.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, що не дає можливості боржнику в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст.27 ЦПК України та надати заперечення, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, який має розглядатися в позовному провадженні, тому суд вважає, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.3, 5-8, 11, 14, 96, 100, 101, 107, 109, 208-210, 212, 213, 293, 294 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Євтушенко О.І.