18.01.2017 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2/331/387/2017
18 січня 2017 року місто Запоріжжя
Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення грошових коштів, -
У грудні 2016 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» грошові кошти в сумі 13 848 гривень 25 копійок та вартість судовий витрат.
Відповідно до ст. ст. 109, 110 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням; позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть предявлятися також за їх місцезнаходженням. Дана позовна заява підлягає поверненню заявнику в порядку п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, оскільки цивільна справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, виходячи з наступного.
А тому вказаний спір за правилами загальної підсудності не підсудний Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.
Позивач подав позов за своїм місцем реєстрації, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. п. 19, 22, 26 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника; продукція будь-яких виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для задоволення суспільних потреб; споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Згідно з рішенням Конституційного суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положенням п. п. 22, 23 ст. ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві для придбання продукції (п. 23 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Із оспорюваного договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківською карткою не вбачається, що наданий кредит є споживчим, зокрема у договорі відсутні відомості про те, що кредит надавався саме на споживчі цілі, а навпаки зазначено, що кредитна картка Forward Bank це кошти на будь-які потреби. Правовідносини, що виникли між сторонами є договірними, і на підсудність цього спору не розповсюджуються положення ч. 5 ст. 110 ЦПК України, а отже й норми Закону України «Про захист прав споживачів» .
Відповідно до ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.
Таким чином, провадження у даній справі не може бути відкрито Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.
На підставі вищевикладеного, позивачеві належить звернутися до відповідного суду з позовною заявою про захист своїх прав.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.
Керуючись ст. ст. 115, 121 ЦПК України, ст.. 7 Закону України «Про судовий збір» суддя, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення грошових коштів повернути позивачеві.
Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1, сплачений за квитанцією № 3857 від 21.12.2016 року, судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).
Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: В.М.Світлицька