Справа № 642/8060/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

при секретарі - Канаєвій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що в АДРЕСА_3 розташований житловий будинок з надвірними будівлями і зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3. була матір'ю позивачки, та заповіла все своє майно своєму сину ОСОБА_4, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Проте, ОСОБА_4 не оформив право власності на спадкове майно та помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після нього залишилися спадкоємці - позивачка та відповідач, який є його племінником. В зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на вказаний будинок - договір купівлі-продажу за 1930 рік, перебуває у незадовільному стані, оформити право власності на спадщину через органи нотаріату позивачка позбавлена можливості.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися надали заяви про слухання справи у їх відсутність та підтримали позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву про слухання справи у його відсутність при цьому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Суд перевіривши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 25.06.1930 року, посвідченого в Державній нотаріальній конторі міста Харкова нотаріусом Леоновим в р.№14015 продавці ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_3 купила домоволодіння АДРЕСА_3, яке складається з : а) будинку дерев.яного, обмазаного глиною, критого залізом на одну кімнату з кухнею; б) сараю дерев'яного; в) паркану дерев'яногоз хвірткою-розташованих на земельній ділянці мірою 548,25 кв.м. Як вбачається з посвідчувального напису нотаріуса двічі було виправлено прізвище покупця на «ОСОБА_3». (а.с.34-39)

Відповідно до повторного свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 14.07.1950р. у ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. народився син ОСОБА_4, (а.с. 22)

ОСОБА_3 в квітні 1933 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», що підтверджується відновленим свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 18 лютого 1957 року. (а.с. 26)

Відповідно до повторного свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого 26.10.2009р. у ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_1, про що здійснено відповідний запис за №14. (а.с. 23)

ОСОБА_1 14 січня 1967 року уклала шлюб з ОСОБА_7, прізвища подружжя після укладення шлюбу - ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про шлюб НОМЕР_5. (а.с. 65)

ОСОБА_3 28 березня 1983 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої ХДНК Чепігой Т.В., в р.№ 2-320, яким все належне їй майно заповідала своєму синові ОСОБА_4, який мешкає за адресою АДРЕСА_3. (а.с. 41)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 роки, про що здійснено відповідний запис за №8313. (а.с. 24)

Після смерті ОСОБА_3. спадкоємцем її майна за заповітом був син ОСОБА_4., який спадщину після смерті матері прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав та був зареєстрований на час смерті ОСОБА_3. у будинку, що підтверджується копією будинкової книги на житловий будинок по АДРЕСА_3 та довідкою ЖЕД від 08.12.204р. (а.с. 9-21,63)

Після смерті матері ОСОБА_3., брат позивачки ОСОБА_4 належне йому право власності на спадкове майно не оформив, та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у віці 82 років, про що є відповідний запис за №10660. (а.с. 25)

Згідно довідки КП ХМБТІ від 07.06.2010р. та ТОВ МБТІ №1004/02 від 12 грудня 2016 року житловий будинок з надвірними будівлями розташований в АДРЕСА_3 зареєстрований вцілому по праву власності за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1930 року, посвідченого в Державній нотаріальній конторі міста Харкова нотаріусом Леоновим, в р.№14015. (а.с. 32,33)

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого ТОВ МБТІ від 12 грудня 2016 року, житловий будинок літ.А-1 за адресою АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 552 кв.м., має житлову площу 14,5 кв.м, загальну площу - 23,3 кв.м. (а.с.27-31)

ОСОБА_1 звернулася з заявою до Другої ХДНК про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок після смерті брата ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, але отримала відмову від 13.12.2016 року, оскільки право на житловий будинок за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 отримала ще до шлюбу і її прізвище у тексті договору вказане як «ОСОБА_3». Крім того, з часу посвідчення договору минуло 86 років, чорнила на оригіналі договору купівлі-продажу від 25.06.1930 року втратили колір, що ускладнює читання договору та посвідчувальний напис нотаріуса. (а.с. 42)

Як вбачається з відповіді 2-ї ХДНК від 20.01.2017р. №02-14/91, після смерті ОСОБА_3., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., яка на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 заяв від спадкоємців про прийняття, про видачу або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповітів у Другій ХДНК не посвідчувалося. Проте, згідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, від імені ОСОБА_3. був посвідчений заповіт 28.03.1983р. за №2-320, який зберігається у Харківському обласному державному нотаріальному архіві. Після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований по АДРЕСА_3, 14.08.2009р. була заведена спадкова справа №505/2009. 14.08.2009р. по книзі обліку та реєстрації спадкових справ було зареєстровано заяви від імені ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) про прийняття спадщини та ОСОБА_8 (АДРЕСА_2) про відмову від прийняття спадщини. Інших заяв не надходило, свідоцтва про право власності на спадщину не видавалися. Заповітів від імені ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не посвідчувалося. (а.с.84)

Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) від 20.01.2017р. після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. інформація в спадковому реєстрі відсутня. (а.с.85,86)

Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.01.2017р. після смерті ОСОБА_3, мається заповіт посвідчений 7-ю ХДНК 28.03.1983 р. (спадковий реєстр 1840432). (а.с.87)

Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) від 20.01.2017р. після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3., померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 2-ю ХДНК заведена спадкова справа 14.08.2009р. (спадковий реєстр 47724496). (а.с.88)

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.01.2017р. після смерті ОСОБА_4 інформація в спадковому реєстрі відсутня. (а.с.89)

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Правовідносини, що виникли після смерті ОСОБА_3 врегульовано ЦК УРСР в редакції 1963р. ст.ст.524,525 якого передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, а часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_3. спадкоємцями 1 черги передбачених ст.529 ЦК УРСР були її діти: син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1, яка мешкала за іншою адресою.

Згідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадкоємець може прийняти спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, так і фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном.

Вимоги щодо обов'язкового звернення спадкоємця до органів нотаріату ЦК 1963р. не містив, тому позивачі самі мали право визначити спосіб реалізації права у вигляді звернення до нотаріальної контори чи фактичного прийняття спадщини. Тому постійне проживання ОСОБА_4, який від спадщини не відмовився, до та на час смерті мешкав з ОСОБА_3., а також після смерті останньої за вказаною адресою що підтверджується витягом з будинкової книги і свідчить про фактичне прийняття ним спадщини після матері, що узгоджується з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, які регулюють спірні правовідносини.

ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування після 2004р.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Не отримання свідоцтва про право на спадщину не є підставою для втратиправа на спадщину, а лише неможливість розпорядженням нерухомим майном, про що зазначено в постанові Верховного Суду України в справі №6-164цс12 в д 23.01.2013р.

Оскільки ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті матері яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, а ОСОБА_1, як спадкоємець 2-ї черги згідно відповіді 2-ї ХДНК від 20.01.2017р. протягом встановлено строку звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 і в контексті ст. 1268 ЦК України, відсутні дані про фактичне прийняття спадщини будь якими іншими особами крім позивача, суд вважає, що вона набула право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_3, житловою площею 14,5 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м., після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

При цьому суд враховує, що позивачка ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчинені нотаріальних дій, що унеможливлює реалізацію ним своїх прав, у тому числі і на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому її право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України.

Позивачкою сплачено судовий збір на загальну суму 1102,40 грн., і яка не наполягає на їх відшкодуванні з відповідача, тому суд вказані витрати з відповідача не стягує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, ч.1, п.1 ст.256, 294, 296 ЦПК України, ст.ст.1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст. 524,525,529, 548,549 ЦК УРСР, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_3, житловою площею 14,5 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м., після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Л.Г. Проценко