АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/494/17 Головуючий 1 інст. - Вельможна І.В.
Справа № 621/1994/16-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Міненкової Н.О.,

Кокоші В.В.,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Зміївського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації про приватизацію квартири, свідоцтва про право спільної часткової власності на квартиру, державної реєстрації права спільної часткової власності на квартиру, третя особа: Комунальне підприємство «Зміївське бюро технічної інвентаризації»,

в с т а н о в и л а :

У жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації про приватизацію квартири, свідоцтва про право спільної часткової власності на квартиру, державної реєстрації права спільної часткової власності на квартиру, третя особа: КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації».

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 10.10.2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 24.10.2016 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що не погоджується з вказаною ухвалою та вважає її постановленою з порушенням норм процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить її скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу, суддя першої інстанції виходив із того, що позовну заяву ОСОБА_3 було подано без дотримання вимог ст. 119 ЦПК України, у встановлений ухвалою від 10 жовтня 2016 року строк позивач недоліки позовної заяви не усунув, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України вона підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.

Проте погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою судді від 10.10.2016 року позовна заява ОСОБА_3 залишена без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.119-120 ЦПК України.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року).

Приймаючи до уваги вищевикладене судова колегія вважає, що у суду були відсутні підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_3, оскільки недоліки, на які посилався суддя та які стали підставою для повернення позовної заяви, а саме те, що позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог та не викладено обставини, якими ОСОБА_3 обґрунтовує свої позовні вимоги та не зазначає в своїй заяві, який саме орган видав розпорядження, що унеможливлює його залучення до участі у справі та з'ясування його позиції, оскільки вказані недоліки могли бути усунені під час попереднього судового засідання.

Також, матеріали справи містять дані про те, що позивачем ОСОБА_3 на виконання ухвали судді від 10.10.2016 року про залишення без руху його позову, 22.10.2016 року, тобто у встановлений законом строк поштою на адресу суду була направлена уточнена позовна заява.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в ухвалі судді про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху не були вказані вимоги щодо несплати судового збору та судовий збір був сплаченим позивачем при подачі позову, про що свідчить оригінал квитанції (а.с.1).

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про відсутність у судді першої інстанції підстав згідно ст. 121 ЦПК України для повернення позовної заяви позивачу та визнання її неподаною.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судова колегія вважає, що за таких обставин ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Зміївського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року скасувати.

Питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - В.В. Кокоша

Н.О. Міненкова