18.01.2017
Справа № 642/3729/16-ц
Провадження № 2 /642/181/17
У Х В А Л А

18 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Бондаренко В,П.,

прокурора - Чалого М.Г.,

представників позивачів - Смородської М.С., Новікова О.А., Пономаренка В.І.,

представника відповідача - Ткаченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника Генерального прокурора України-Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-ї особи - Фонд державного майна України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріального забезпечення «РАЙВЕЛ», ОСОБА_3 ,

про визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого володіння

встановив:
Предметом даного позову є визнання за державою України в особі Міністерства оборони України права власності на нежитлові будівлі та споруди,розташовані по АДРЕСА_1 , витребування цих будівель з чужого володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та передачу їх військово - медичному клінічному центру Північного регіону (військові частині НОМЕР_1 ). Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на положення ст. 388, 216 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про звернення суду до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень ч.1 ст. 388 ЦК України ст. 41 Конституції України та зупинення провадження у справі, посилаючись на положення ч.3 ст. 8 ЦПК України. При цьому зазначив, що норми Конституції України мають найвищу юридичну силу, відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним, а положеннями ч.1 ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Прокурор Чалий М.Г., представники позивачів - Кабінету Міністрів України Смородська М.С., Міністерства оборони України Пономаренко В.І., військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 заперечували проти клопотання, пославшись на необґрунтованість заявленого клопотання.

Суд приходить до висновку,що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, що передбачено в ст. 3 ЦПК України.

Вимогами ст. 16 ЦК України також передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі виникнення у суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Звертаючись до суду з клопотанням представник відповідача вказує на те, що норми ч.1 ст. 388 ЦК України не відповідають та суперечать нормам ст. 41 Конституції України, яка має найвище юридичну силу.

Суд не вбачає передбачених ч.3 ст. 8 ЦПК України підстав для звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень закону в даному провадженні, та відповідно відсутні і передбачені ст. 201 ЦПК України підстави і для зупинення провадження у справі.

Керуючись ч.3 ст. 8, п.4 ч.1 ст. 201, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про звернення суду до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень ч.1 ст. 388 ЦК України ст. 41 Конституції України та зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені н остаточне рішення суду.

Суддя Л.Л. Шрамко