Справа № 379/50/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.,

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.,

представника скаржника адвоката: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 РУЮ Київської області ОСОБА_4-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця мотивуючи її тим, що 04.01.2017 року отримала постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 Миронівського ВП ГУ НП в Київській області від 28.12.2016 року. Із мотивувальної частини постанови вона дізналася про існування постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2015 року (ВП 46531768). Дану постанову вона не отримувала і відповідно не була з нею ознайомлена. Дану постанову вважає безпідставною, необґрунтованою і такою, що порушує її права, а дії державного виконавця вважає протиправними, тому змушена звернутися до суду з метою оскарження злочинної діяльності посадової особи державної виконавчої служби та скасування вищезазначеної постанови.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просить її задовольнити. Крім того, просить суд поновити строки звернення до суду для оскарження дій державного виконавця.

Заінтересована особа представник РВ ДВС ГТУЮ у Київській області в судовому засіданні зазначила, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження 23.02.2015 державним виконавцем Токар І.В., була допущена технічна помилка, тобто із шаблону постанови про закінчення виконавчого провадження помилково не видалено п.2 в якому зазначено: «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень суду». Крім того, просить суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_2 отримала оскаржувану постанову 25.02.2015 та пропустила всі строки на її оскарження.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали скарги, матеріали цивільної справи № 379/220/15-ц, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в 2015 році скаржник звернулася до Таращанського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя. З метою збереження майна та забезпечення в подальшому виконання рішення суду, нею було заявлено клопотання про накладення арешту на майно спільно набуте під час подружжя та майно, яке являється її особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 02.02.2015 року по справі 379/220/15-ц в забезпечення позову було накладено арешт на рухоме майно.

В подальшому, скаржник звернулася до ВДВС ОСОБА_3 РУЮ із вказаною ухвалою. 14.02.2015 року державний виконавець ВДВС ОСОБА_3 РУЮ ОСОБА_4 розпочала виконавче провадження на підставі ухвали суду 02.02.2015 року по справі 379/220/15-ц. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Токар І.В. 14.02.2015 року було винесено Постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Згідно вказаної постанови було накладено арешт на: кольоровий телевізор, супутникову тарілку, меблеву стінку, мякий куточок, мікрохвильову піч, блендер, пилосос, праску, каструлі, мясорубку, штори, одіяла 2 шт., чайний сервіз, одяг дитячий, одяг жіночий, постільну білизну, хрестик золотий, золоті сережки, пральну машинку, морозильну камеру, дитячі іграшки, які знаходяться за адресою с. Кирдани Таращанського району Київської області у боржника ОСОБА_5 Після цього, вказана постанова була вручена ОСОБА_5 під підпис, а також ОСОБА_5 власноруч написав розписку 23.02.2015, про те що він зобовязується зберігати вище вказані речі.

23.02.2015 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_3 РУЮ ОСОБА_4 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, згідно якої пунктом 2 визначено, що припинено чинність арешту боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2015 року по справі № 379/220/15-ц за позовом ОСОБА_5 (після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя позов задоволено частково.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2015 року рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 липня 2015 року змінено в частині розподілу майна та судових витрат. Виділено ОСОБА_7 кольоровий телевізор, вартістю 5600 грн., супутникову антену, вартістю 1000 грн., мікрохвильову піч, вартістю 1000 грн., блендер, вартістю 400 грн., ковдри 2 шт, вартістю 600 грн., каструлі, вартістю 700 грн., посуд, вартістю 900 грн., м'ясорубку, вартістю 300 грн., всього на загальну суму 10 500 (десять тисяч п'ятсот) гривень.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2016 року зобовязано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 майно, яке є її особистою власністю, а саме морозильну камеру, вартістю 3400 грн. та пральну машину, вартістю 5600 грн.

28.12.2016 року старшим слідчим СВ ОСОБА_3 Миронівського ВП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, оскільки арешт на майно скасований постановою державного виконавця 23.02.2015 року.

Тобто, постанова державного виконавця від 23.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження в подальшому унеможливила виконання рішень судів про витребування майна з чужого володіння та повернення ОСОБА_2 майна, яке є її особистою власністю.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п 'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Розділом VII ЦПК України передбачено здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

За ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що державним виконавцем порушений сам порядок накладення арешту на майно, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», не складено акту опису майна, постанова про накладення арешту на майно винесена у відсутність сторін в службовому кабінеті та без перевірки наявності арештованого майна, що сама постанова не відповідає затвердженому Інструкцією про вчинення виконавчих дій зразку, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу.

Крім того, суд зазначає, що є всі підстави для задоволення клопотання представника заявника про поновлення строків на оскарження постанови, оскільки йому достовірно стало відомо про її існування та її зміст, лише після отримання оскаржуваної постанови в ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 49, 57, 86-87 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 РУЮ Київської області ОСОБА_4 задовольнити.

Поновити строк на оскарження рішення державного виконавця - постанови державного виконавця ВДВС Таращанського РУЮ Київської області Токар І.В. про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2015 ВП №4651768.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 РУЮ Київської області ОСОБА_4В про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2015 ВП №4651768.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:ОСОБА_9