Справа № 474/1232/14-ц.
Провадження № 4-с/474/2/2017 року.
У Х В А Л А

Іменем України

25.01.17 року

Врадіївський районний суд Миколаївської області

В складі головуючого судді: Тихоненко М.І., при секретарі судового засідання Степанову В.В., за участю представника скаржника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1, представника Врадіївського відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області ОСОБА_2, заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка скаргу Публічного Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» (скорочене найменування АТ «Ощадбанк») про визнання незаконними дій і рішення начальника Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області, скасування постанови про скасування процесуального документу.

В С Т А Н О В И В:

23.12.2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із скаргою на дії начальника Врадіївського відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області ОСОБА_4 про визнання незаконними дій і рішення начальника Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області, скасування постанови про скасування процесуального документу.

В обґрунтування скарги зазначено, що 02.04.2015 року Врадіївським районним судом Миколаївської області винесено рішення у справі № 474/1232/14-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення звернення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 1 від 16.01.2009 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 в розмірі 1 250 294,07 грн., та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання окремих пунктів кредитного договору № 1 від 16.01.2009 року, недійсними, яким позовну заяву до боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, а в зустрічному позові Боржника до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання окремих пунктів кредитного договору недійсними відмовлено. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015 року, рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1232/14-ц в частині визнання розміру заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат було змінено: позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до Боржника про звернення на предмет іпотеки задоволено частково та визнано, що розмір заборгованості Боржника за кредитним договором № 1 від 16.01.2009 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5, в погашення якої здійснюється звернення на предмет іпотеки, становить 844 081,34 грн. Крім того, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243,6 грн. судового збору. 03.11.2016 року Врадіївським районним судом на підставі зазначеного рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору в розмірі 243,6 грн., який разом із заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення від 03.11.2016 року за вих. № 239 від 10.11.2016 року було предявлено до виконання до Врадіївського ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області, де потім 10.11.2016 року державним виконавцем Павленко А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52856983 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243, 6 грн., судового збору. Проте, 06.12.2016 року в межах виконавчого провадження № 52856983, начальником Врадіївського ВДВС ГТУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про скасування процесуального документу - постанови державного виконавця Павленко А.В. про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) № 52856983 від 10.11.2016 року про стягнення з боржника на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243,6 грн., судового збору, яку державним виконавцем Павленко А.В. на адресу сторін виконавчого провадження було направлено 06.12.2016 року за вих. № 5945/1, та стягувачем отримано 13.12.2016 року за вх. № 7604. При прийняті рішення та винесенні начальником Врадіївського ВДВС ГТУЮ ОСОБА_2 постанови про скасування процесуального документу - постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року були порушені вимоги чинного законодавства: Закону України „Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), Закон України „Про виконавче провадження від 21.04.1999 року №606 - ХІV (далі Закон №606 - ХІV), приписи Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Мінюста України від 02.04.2012 року № 512. Так зокрема, пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень закону № 1404- VIII передбачено, що виконавчі документи, виданні до набрання чинності цим законом, предявляються до виконання у строки, встановленні цим Законом. Поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документу до виконання не залежать від часу видачі такого документу, оскільки трирічний строк встановлено імперативною нормою Закону у редакції від 02.06.2016 року № 1404- VIII та не може бути змінено рішення суду. Відповідно до норм Закону № 1404- VIII на момент подачі стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення суду, строк предявлення до виконання виконавчого листа апеляційного суду Миколаївської області від 03.11.2011 року у справі № 474/1232/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору у розмірі 243,6 грн., не пропущено, так як зазначений виконавчий лист, в силу норм вищезазначеного Закону, дійсний для предявлення для виконання у строк до 28.05.2018 року. При цьому начальником Врадіївського ВДВС ОСОБА_4 при винесені постанови від 06.12.2016 року про скасування процесуального документу в межах виконавчого провадження № 52856983, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року державного виконавця Врадіївського ВДВС ОСОБА_6, на той час зазначена постанова державного виконавця на підставі ухвали Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року вже була скасована зазначеним рішенням суду. Крім цього, начальником Врадіївського ВДВС ОСОБА_4 до закінчення строку на апеляційне оскарження ухвали Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року, на яку зі слався начальник Врадіївського ВДВС, як на підставу для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року по виконавчому провадженні № 52856983, не були дотриманні строки набрання законної сили ухвали суду від 02.12.2016 року. Відповідно на момент винесення постанови про скасування процесуального документу від 06.12.2016 року по виконавчому провадженні № 52856983 начальник Врадіївського ВДВС не мав права посилатися на ухвалу Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року, яка на той час не набрала законної сили. Посилаючись на викладені обставини заявник просив визнати незаконними дії начальника Врадіївського ВДВС та винесену ним 06.12.2016 року постанову про скасування процесуального документу межах виконавчого провадження № 52856983 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ „Ощадбанк 243,6 грн., судового збору та скасувати зазначену постанову про скасування процесуального документу.

У судовому засіданні представник заявника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Заінтересована особа - начальник Врадіївського ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення скарги, погодившись з вимогами скарги відносно того, що ним, як начальником ВДВС при винесені постанови про скасування процесуального документу від 06.12.2016 року по виконавчому провадженні № 52856983, а саме постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року, безпідставно в своїй постанові ним було зроблене посилання на ухвалу Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року, яка на той час не набрала законної сили, як на підставу для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року та не були ним також зазначенні інші законні підстави для скасування постанови державного виконавця.

Заінтересована особа - боржник ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги мотивуючи це тим, що строк предявлення до виконання виконавчого листа по рішенню апеляційного суду Миколаївської області від 28. 05.2015 року у справі №474/1232/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору у розмірі 243,6 грн. пропущено. Незважаючи на те, що державним виконавцем Врадіївського ВДВС ОСОБА_6 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року у справі № 474/1232/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору у розмірі 243,6 грн., однак дана постанова згідно ухвали Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року була скасована дії державного виконавця по факту відкриття виконавчого провадження були визнанні неправомірними. Відповідно начальник Врадіївського ВДВС ОСОБА_2 до своїх повноважень та відповідно до ухвали Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року правомірно виніс свою постанову про скасування процесуального документу від 06.12.2016 року, а саме постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року. Незважаючи на те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу на ухвалу Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року, яку згідно ухвали Миколаївського апеляційного суду від 16.01.2017 року було скасовано і справу було направлено на новий розгляд. Однак, ухвалу Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року було скасовано лише тому, що до участі в розгляді скарги не було залучено саме ПАТ «Державний ощадний банк України»,а не по причині безпідставного визнання судом неправомірних дій державного виконавця при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року. З врахуванням зазначеного ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Врадіївського районного суду від 02.04.2015 року, яке рішенням Миколаївського апеляційного суду від 28.05.2015 року було змінено та відповідно до рішення Миколаївського апеляційного суду від 28.05.2015 року було визначено, що розмір заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 1 від 16.01.2009 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3, в погашення якої здійснюється звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок в с.м.. Врадіївка Миколаївської області, по вул. Чкалова, 31, становить 844 081,34 грн. Цим же рішенням вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243,6 грн. судового збору.

03.11.2016 року Врадіївським районним судом на підставі зазначеного рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору в розмірі 243,6 грн., який разом із заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» про відкриття виконавчого провадження було предявлено до виконання до Врадіївського ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області, де потім 10.11.2016 року державним виконавцем Павленко А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52856983 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243, 6 грн. судового збору.

За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 5 Закону № 1404-VIII1 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як було встановлено судом, що 10.11.2016 року державним виконавцем Врадіївського ВДВС ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа № 474/1232/14-ц, виданого Врадіївським районним судом від 03.11.2016 року, відповідно до своїх повноважень державного виконавця була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243,6 грн. судового збору.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Проте, згідно положення абз. 2 ч. З ст. 74 Закону № 1404-УІІІ начальник відділу своє постановою має право скасувати рішення (постанови, інші процесуальні документи, або їх частини) або дії підпорядкованого йому державного виконавця лише у разі, якщо вони суперечать вимогам закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, надалі - Інструкція) начальник відділу державної виконавчої служби має право перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 розділу XII Інструкції посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 розділу XII Інструкції посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п'ятому та шостому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувана та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 1 цього розділу. - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 7 розділу XII Інструкції, про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Дії ж та рішення державного виконавця Павленко А.В. щодо винесення 10.11.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) № 52856983 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243 грн. 60 коп. судового збору не суперечать закону, а отже є законними.

Незважаючи на законність винесеної державним виконавцем Врадіївського ВДВС ОСОБА_6, постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 243,6 грн. судового збору, 06.12.2016 року начальником Врадіївського ВДВС ОСОБА_2 була винесена постанова про скасування процуального документа постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року, що була винесена державним виконавцем Павленко А.В. При цьому, в описовій частині винесеної начальником Врадіївського ВДВС постанови, як на підставу для скасування постанови державного виконавця було зазначено лише ухвалу Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року справа № 474/1232/14-ц про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак при винесенні начальником Врадіївського ВДВС постанови про скасування процесуального документу від 06.12.2016 року не були дотриманні вимоги передбаченні ст. 74 Закону № 1404-УІІІ, ч. 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, а також те, що ухвала Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року на момент винесення начальником Врадіївського ВДВС постанови про скасування процесуального документу від 06.12.2016 року, не набрала законної сили.

За правилами ч. 2 ст. 294 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Так, зокрема судом встановлено, що начальником ВДВС ОСОБА_2 постанова про скасування процесуального документу була винесена 06.12.2016 року, тобто на той час коли ухвала Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року не набрала законної сили. Тобто начальник ВДВС ОСОБА_2 не мав права посилатися в своїй постанові на ухвалу Врадіївського районного суду від 02.12.2016 року, як підставу для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року, видане державним виконавцем Павленко А.В. по виконавчому листу № 474/1232/14. Інші факти для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, що могли суперечити закону та бути підставою для скасування процесуального документу, як це передбачено ст. 74 Закону № 1404-УІІІ, начальником ВДВС ОСОБА_2 встановлені не були та не зазначені ним в своїй постанові про скасування процесуального документу.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, начальником Врадіївського ВДВС ОСОБА_2 при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом № 474/1232/14-ц, виданого Врадіївським районним судом по рішенні по цивільній справі № 474/1232/14-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, без підставно без будь - яких на то правових підстав було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року, винесену державним виконавцем Павленко А.В. по виконавчому листу № 474/1232/14, яка була винесена державним виконавцем у відповідності до своїх службових повноважень та вимог чинного законодавства. Враховуючи зазначене, при даних обставинах дії начальника Врадіївського ВДВС ОСОБА_2 з приводу винесення ним постанови про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року винесеної державним виконавцем, слід визнати неправомірними, а сама постанова начальника Врадіївського ВДВС про скасування процесуального документу від 06.12.2016 року, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 384 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати дії і рішення начальника Врадіївського районного відділу державної виклонавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області ОСОБА_7 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2016 року, постановленої державним виконавцем Павленко А.В. по виконавчому листу № 474/1232/14, неправомірними та скасувати постанову про скасування процесуального документу від 06.12.2016 року по виконавчому провадженні № 474/1232/14.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області у строк та порядок, передбачений ст. ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя: