АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Міцнея В.Ф.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» Івасенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 9 грудня 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом.

Просило:

- звернути стягнення на нежитлові приміщення під номерами 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_2;

- встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 1 317 500 гривень;

- з вартості реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту від 21 лютого 2008 року в розмірі 154 805 доларів США 31 цент, 787 531 гривень 90 копійок та на підставі договору про надання споживчого кредиту від 21 лютого 2008 року в розмірі 8 759 доларів США 59 центів та 65 694 гривень 27 копійок.

Позивач посилався на те, що 21 лютого 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав ОСОБА_5 кредит в сумі 113 000 доларів США на строк до 20 лютого 2029 року з процентною ставкою 12,4 відсотків річних.

Також 21 лютого 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 про надання кредитних коштів в сумі 7 511 доларів США 99 центів на строк до 20 лютого 2029 року з процентною ставкою 12,4 відсотків річних.

З метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_5 за вказаними вище договорами, між позивачем та нею було укладено договір іпотеки. Відповідно до його умов ОСОБА_5 передала в іпотеку квартиру №4, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Станом на 13 вересня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №0 становила 154 805 доларів США 31 цент, з яких 93 704 доларів США 81 цент - заборгованість за прострочених кредитом, 61 100 доларів США 50 центів - заборгованість по прострочених процентам за користування кредитом, 787531 гривень 90 копійок пені.

Заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №0 станом на 13 вересня 2016 року становила 8 759 доларів США 59 центів, з яких 4 945 доларів США 8 центів заборгованість за прострочених кредитом, 3 814 доларів США 51 цент заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 65 694 гривні 27 копійок пені.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 9 грудня 2016 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на нежитлові приміщення позначені номерами 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_2;

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 1 276 000 гривень;

З вартості реалізації предмета іпотеки задоволено вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту від 21 лютого 2008 року в розмірі 154 805 доларів США 31 цент, 787 531 гривень 90 копійок та на підставі договору про надання споживчого кредиту від 21 лютого 2008 року в розмірі 8 759 доларів США 59 центів та 65 694 гривень 27 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на 13 вересня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №0 становила 154 805 доларів США 31 цент, з яких 93 704 доларів США 81 цент - заборгованість за прострочених кредитом, 61 100 доларів США 50 центів - заборгованість по прострочених процентам за користування кредитом, 787531 гривень 90 копійок пені.

Заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №0 станом на 13 вересня 2016 року становила 8 759 доларів США 59 центів, з яких 4 945 доларів США 8 центів заборгованість за прострочених кредитом, 3 814 доларів США 51 цент заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 65 694 гривні 27 копійок пені.

Зобов'язання ОСОБА_5 за вказаними кредитним договорами було забезпечено договором іпотеки, відповідно до умов якого, було передано в іпотеку квартиру №4, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Нежитлові приміщення 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1, які відповідач ОСОБА_2 набув у власність відповідно до договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 21 лютого 2008 року, який був укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк»

ОСОБА_2 набув права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки від 21 лютого 2008 року.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, за змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року, N 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 21 лютого 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав ОСОБА_5 в сумі 113 000 доларів США на строк до 20 лютого 2029 року з процентною ставкою 12,4 відсотків річних (а.с.28-31 т.1).

21 лютого 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 про надання кредитних коштів в сумі 7 511 доларів США 99 центів на строк до 20 лютого 2029 року з процентною ставкою 12,4 відсотків річних (а.с.9-12 т.1).

З метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_5 за вказаними вище договорами, між позивачем та нею було укладено договір іпотеки 21 лютого 2008 року. Відповідно до його умов ОСОБА_5 передала в іпотеку квартиру №4, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.47-48 т.1).

Згідно розрахунку банку станом на 13 вересня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №0 становила 154 805 доларів США 31 цент, з яких 93 704 доларів США 81 цент - заборгованість за прострочених кредитом, 61 100 доларів США 50 центів - заборгованість по прострочених процентам за користування кредитом, 787531 гривень 90 копійок пені (а.с.49-60 т.1).

Заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №0 станом на 13 вересня 2016 року становила 8 759 доларів США 59 центів, з яких 4 945 доларів США 8 центів заборгованість за прострочених кредитом, 3 814 доларів США 51 цент заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 65 694 гривні 27 копійок пені (а.с.61-72 т.1).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 серпня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 21 лютого 2008 року в розмірі 119 602 долари США 72 центи (а.с.73-74 т.1).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 7 511 доларів США 99 центів (а.с.75-76 т.1).

З листа Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 28 листопада 2014 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, рішенням Чернівецького міськвиконкому №837/22 від 27 грудня 2011 року оформлено право власності ОСОБА_4 на нежитлові приміщення 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 (переобладнання квартири №4) в в'язку з прийняттям приміщень в експлуатацію. Чернівецьким міськвиконкомом 28 грудня 2011 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке зареєстровано Чернівецьким КОБТІ в реєстрі прав (а.с.87 т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 7 травня 2012 року визнано мирову угоду, за якою право власності на нежитлові приміщення перейшло до ОСОБА_7 (а.с.92 т.1)

Вказана ухвала суду першої інстанції було скасовано ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12 березня 2015 року (а.с.93-94 т.1).

Згідно акту прийому-передачі в статутний фонд приватного підприємства «Ксенія Плюс» нежитлові приміщення 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 були передані до статутного фонду вказаного підприємства (а.с.96 т.1).

З договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року вбачається, що приватне підприємство «Ксенія Плюс» та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу вказаних вище нежитлових приміщень (а.с.100 т.1).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі виходив з того, що нежитлові приміщення 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1, які відповідач ОСОБА_2 набув у власність відповідно до договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 21 лютого 2008 року, який був укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк».

Суд також зазначив в своєму рішенні про те, що відповідно до положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_2 набув права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки від 21 лютого 2008.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеки» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «УкрСиббанк» не давав згоди на відчуження предмету іпотеки відповідачу ОСОБА_2

Договір купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року відповідно до правил частини 1 статті 216 ЦК України є нікчемним та не створив юридичних наслідків для сторін цього договору.

За таких обставин відповідач ОСОБА_2 не набув прав та обов'язків іпотекодавця згідно положень статті 23 Закону України «Про іпотеку».

За частиною першою статті 236 цього Кодексу нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки вимоги позивачки випливають з правовідносин, що виникли з нікчемного правочину, а саме договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року правових підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки немає.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у своїй постанові від 16 листопада 2016 року у цивільній справі №6-1474цс16.

Враховуючи наведене вище, позов пред'явлений ПАТ «УкрСиббанк» є безпідставним та задоволенню не підлягає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що нежитлові приміщення позначені номерами 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1 не є предметом іпотеки відповідно до умов укладеного договору іпотеки між позивачем та ОСОБА_5

Не є новоствореним об'єктом нерухомого майна, приміщення, які створені з прив'язкою до вже існуючої заставленої нерухомості, з використанням її функціональних елементів.

Такий правовий висновок виклав Верховний Суд України в своїй постанові від 6 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16.

Відповідно до пункту 1.5 договору іпотеки від 1 лютого 2008 року всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробка тощо автоматично стають предметом іпотеки і не потребують внесення змін до договору.

Як вбачається з матеріалів справи нежитлові приміщення під номерами 4-1 - 4-7, загальною площею 68,3 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 не є новоствореним об'єктом нерухомого майна, оскільки були створені в процесі реконструкції квартири, яка є предметом іпотеки з використанням її функціональних елементів.

За таких обставин доводи апелянта про те, що спірна квартира не є іпотечним майном, а іншим новоствореним об'єктом нерухомості є помилковими.

Відповідно до правил статті 88 слід здійснити розподіл судових витрат

Так, підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

З квитанції №74 від 19 грудня 2016 року вбачається, що апелянт за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 1515 гривень 80 копійок (а.с.131 т.2).

Отже, з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1515 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 9 грудня 2016 року скасувати.

В позові публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 1515 (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять) гривень 80 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий Одинак О.О.

Судді: Кулянда М.І.

Міцней В.Ф.