Номер провадження: 22-ц/785/1405/17
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Заїкіна А.П.,

Калараш А.А.

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, який є представником ОСОБА_4, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення,

встановила:

24 вересня 2014 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1, загальною площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., яка складається з двох окремих частин, в іншій частині вказаного домоволодіння, що має адресу: АДРЕСА_2 проживають відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_6

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено частково та було усунуто ОСОБА_5 перешкоди в користуванні 1/2 частиною житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6 із вказаної частини житлового будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_5 та вселення ОСОБА_5 до цієї частини вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, по АДРЕСА_1.

Разом з тим, за заявою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, Малиновським районним судом м. Одеси 29.04.2015 року була постановлена ухвала, якою зазначене заочне рішення було скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Позивач також пояснила, що домоволодіння, в якому їй належить будинок АДРЕСА_1 складається з двох окремих частин. Частина, яка належить позивачу має адресу: АДРЕСА_1, а частина, в якій проживають відповідачі - має адресу: АДРЕСА_2

Позивач зазначила, що має намір разом із родиною проживати в належному їй будинку АДРЕСА_1, однак, відповідачі своїми діями перешкоджають їй у здійсненні свого права власності, оскільки скориставшись її відсутністю, самовільно захопили належну їй частину домоволодіння, змінили двері та замки, та не впускають її до нього, заварили ворота та хвіртку.

Посилаючись на зазначені обставини, після уточнень позовних вимог, позивач ОСОБА_5 просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності з боку відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_6, виселити ОСОБА_4 і ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 та вселити в цю частину ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_6 та представник ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені частково.

Було ухвалено усунути ОСОБА_5 перешкоди у здійсненні права власності з боку ОСОБА_4 і ОСОБА_6 щодо 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_6 з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та вселено ОСОБА_5 до належної їй на праві власності вказаної частини житлового будинку з надвірними спорудами.(т.2 а.с. 26-29).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного судового рішення, та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, визнано за ОСОБА_5 на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2011 року (т.1, а.с.47).

Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.01.2012 року було змінено заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2011 року, в частині визнання права власності за ОСОБА_4 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м., літньох кухні, літ. «В» площею 13 кв.м., сараю літ. «Д» площею 4,4 кв.м., вбиральні літ. «Г» площею 1,5 кв.м., гаражу літ. «И» площею 18,8 кв.м., та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на вказані приміщення було відмовлено (т.1, а.с.67-69).

На підставі цих судових рішень суду за ОСОБА_5 було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м. (т.1, а.с.7).

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_5 є власником вказаної частини житлового будинку АДРЕСА_1 то вона має право на захист цього право власності, яке здійснив суд оскаржуваним судовим рішенням, шляхом виселення із цієї частини житлового приміщення відповідачів і вселення в нього позивача.

Однак, з таким рішенням суду не можна погодитись, з огляду на наступні обставини.

Так, судом першої інстанції не було враховано, що вищезазначене рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2011 року було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.03.2012 року, яке набрало законної сили і яке було ухвалене за результатами розгляду апеляційної скарги Одеської міської ради на це судове рішення, та яким апеляційна скарга Одеської міської ради була задоволена, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2011 року було скасованою та у задоволені позову ОСОБА_5 було відмовлено (т.1, а.с.251-254).

Тобто, рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.03.2012 року право власності позивача ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, повністю скасовано, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості задовольнити свої позовні вимоги щодо захисту неіснуючого права власності на вказану частину житлового приміщення.

Враховуючи вказане судове рішення та рішення апеляційного суду Одеської області від 18.01.2012 року, про що йшлося вище, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м., не належить на праві власності ні позивачці, ні відповідачам.

Зазначене судове рішення апеляційного суду Одеської області від 23.03.2012 року було предметом дослідження судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, однак ним не було дано жодної правової оцінки вказаному рішенню, що в свою чергу призвело до ухвалення незаконного і необгрунтованого судового рішення.

Колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції також встановлено, що позивач ОСОБА_5 зареєстрована і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що позивач ОСОБА_5 не є власником житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м., а тому не має права на вселення у це приміщення та виселення із нього відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7, є обгрунтованими і повністю знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Та обставина, що право власності позивача ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.7), не може бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_5, так як вказана реєстрації здійснена на підставі судового рішення, яке було скасовано у встановленому законом порядку, про що вказано вище.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують.

Так, Малиновський районний суд м.Одеси при ухваленні рішення від 29.09.2016 року неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими факти, які не були доведені, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України, колегія суддів також вважає за можливе стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 267,90 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який є представником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 рокускасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 267,90 грн. (двісті шістдесят сім гривень 90 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

А.П. Заїкін

А.А. Калараш