АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3176/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Журавська О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2, на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи - головний державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування постанови державного виконавця, -

встановила:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 з посиланням на ст.ст. 383, 384 ЦПК України звернувся до суду із скаргою, у якій просить:

- поновити строк оскарження постанови Дніпровського районного відділу ДВС м.Київа ГТУЮ у м.Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №252601947 від 07 жовтня 2016 року (із змінами до доповненнями внесеними постановою про виправлення помилки у процесуальному документі від 07 жовтня 2016 року) з урахуванням того, що вона була отримана ОСОБА_1 лише 14 листопада2016 року;

- скасувати постанову Дніпровського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №52601947 від 07 жовтня 2016 року (із змінами до доповненнями, внесеними постановою про виправлення помилки у процесуальному документі від 07 жовтня 2016 року), як таку, що суперечить статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаргу обґрунтовує тим, що виконавче провадження №252601947 відкрито на підставі виконавчого листа №2-346/16, виданого 05 лютого 2016 року Деснянським районним судом м.Києва за рішенням цього суду від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Вказує, що зазначене рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2016 року змінено в частині кінцевого строку стягнення аліментів.

У зв»язку із цим зазначає, що виконавчий лист не є актуальним.

Також посилається на те, що виконавче провадження відкрито не за місцем проживання боржника.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою визнати виконавчий лист №2-346/16, виданий 05 лютого 2016 року Деснянським районним судом м.Києва таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд не звернув уваги на те, що рішення, за яким був виданий виконавчий лист, змінено.

В судове засідання учасники цивільного процесу не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що її доводи не знайшли свого підтвердження, в діях державного виконавця відсутні порушення, які призвели до порушення прав заявника.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 05 лютого 2016 року Деснянським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №754/10768/15 (№2-346/16) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 липня 2015 року на період навчання і до досягнення дитиною 23-річного віку.

Виконавчий лист пред»явлено до виконання у Деснянський РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві.

Постановою державного виконавця Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 13 вересня 2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-346/16 закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» та за заявою стягувача направлено до Дніпровського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві, за місцем отримання пенсії.

07 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №252601947 з виконання виконавчого листа №346/16, постановою від 07 жовтня 2016 року виправлено описку (щодо по батькові боржника) у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Відхиляючи доводи щодо непідвідомчості виконавчого провадження Дніпровському РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не надано доказів на підтвердження факту скасування постанови Деснянського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві.

Відносно доводів щодо актуальності виконавчого листа суд зазначив, що скаржником не надано суду відомостей зміни вказаного рішення Деснянського районного суду м.Києві судом касаційної інстанції.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України та полягає у розгляді судом скарг сторін виконавчого провадження на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Розгляд питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню визначено ст.369 ЦПК України, яка міститься у розділі VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов»язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов»язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Під час відкриття виконавчого провадження державний виконавець перевіряє виконавчий лист на відповідність його вимогам, які ставляться до виконавчого документу (змісту, порядку оформлення та строків пред»явлення до виконання). Така обставина як зміна рішення суду, за яким попередньо було видано виконавчий лист, сама по собі не вказує на неправомірність дій державного виконавця.

Відтак, вимоги про те, що виконавчий лист не підлягає виконанню у зв»язку із зміною рішення суду, на підставі якого його було видано, підлягають розгляду за поданою відповідно до ст.369 ЦПК України заявою. Проте, ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою відповідно до ст.383 ЦПК України та не порушував перед судом питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки у суді першої інстанції вимог про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не заявлялось, то підстави для прийняття такого рішення судом апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін , якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов