Справа № 212/3566/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 січня 2017 року м. Кривого Рогу Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіта О.Г.,

при секретарі Конограй В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення попередньої оплати сплаченої за договором № 01/31 від 31.07.2013 та пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за цим договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення попередньої оплати сплаченої за договором та пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за цим договором з ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог вказав, що між ним та ПП «ОСОБА_2М.», укладено договір № 01/31/ від 31.07.2013, за яким ОСОБА_2 зобов'язався виготовити, доставити та установити йому чашу композитного басейну, систему фільтрації композитного басейну (скіммерна), за комплектністю та вартістю визначеною в додатку № 1 до договору №01/31 від 31.07.2013, всього з врахуванням додаткового обладнання вартістю 126 580,00 гривень, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити продукцію на умовах визначених договором.

Згідно умов договору він сплатив початковий аванс в розмірі 88 000,00 гривень та наступний платіж 28 850,00 гривень, після виготовлення чаші композитного басейну та по факту доставки на об'єкт 30 серпня 2013 року, за адресою: м. Кривий Ріг, сел. Кудашево. Наступний платіж 10 000,00 гривень він повинен був сплатити ОСОБА_2 після виконання всіх робіт та підписання акту приймання-передачі.

Загальний строк виконання замовлення до 15.09.2013.

Однак відповідач ОСОБА_2 частково виконав свої зобов'язання за договором, здійснивши 23.11.2013 поставку, з порушенням строків визначених договором, чаші басейну вартістю 39 000,00 гривень, та основного обладнання басейну вартістю 16 000,00 гривень всього на суму 55 000,00 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_2 на час подання позову, зобов'язання щодо поставки іншої частини обладнання на суму 65 880,00 гривень та виконання монтажних робіт на суму 5 700,00 гривень не виконано, всього на суму 71 580,00 гривень.

Загальний строк невиконання зобов'язань ОСОБА_2 за договором складає майже 2,6 роки.

Вважає, що оскільки він сплатив за продукцію 116 850,00 гривень, а ОСОБА_2 поставлено продукції на суму 55 000,00 гривень, різниця на суму 61 850,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Крім того, згідно Договору у випадку повної або чи часткової затримки відвантаження Продукції йому з вини Продавця, останній виплачує пеню в розмірі 0,3%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленої продукції, за кожен день прострочення.

Часткова поставка продукції, а саме чаші басейну та основного обладнання басейну на суму 55000,00 гривень відбулася лише 23.11.2013, таким чином, вважає, що розмір передбаченої договором пені складає 3065,66 гривень

Поставка іншої частини обладнання та монтажні роботи на суму 71 580 гривень, за станом на 13.05.2015 не відбулося, у зв'язку з чим розмір пені станом на 24.03.2016 складає 59 033, 43 гривень. Всього пеня складає 62 099,09 гривень.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму боргу 61 850,00 гривень, суму пені у розмірі 62 099,09 гривень та витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутністю, підтримав свої позовні вимоги, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ст. 224 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідачки та постановлення заочного рішення по справі.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши обставини та давши оцінку доказам, наданих в їх обґрунтування, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 31 липня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 укладено договір № 01/31.

Згідно п. 1.1 зазначеного договору, Продавець зобов'язався виготовити, доставити та установити Покупцю чашу композитного басейну, систему фільтрації композитного басейну (скіммерна), за комплектністю та вартістю визначеною в додатку № 1 до договору № 01/31 від 31.07.2013, всього з врахуванням додаткового обладнання вартістю 126 580,00 гривень, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити Продукцію на умовах визначених договором.

Згідно п. 1.7. вказаного договору початковий аванс Покупець зобов'язався сплатити при підписанні договору в розмірі 88000,00 гривень.

Згідно п. 1.8. договору, наступний платіж 28 850,00 гривень Покупець сплачує після виготовлення чаші композитного басейну та по факту доставки на об'єкт 30 серпня 2013 року за адресою: м. Кривий Ріг, сел. Кудашево.

Згідно п. 1.9. договору, наступний платіж 10 000,00 гривень сплачується Покупцем після виконання всіх робіт та підписання акту приймання-передачі.

Згідно умов п.п. 2.1., 2.2., Договору строк виготовлення поставки та установки Продукції складає 30 робочих днів з моменту підписання договору. Загальний строк виконання замовлення до 15 вересня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1, відповідно до копії квитанції прибуткового касового ордеру № 48 від 31.07.2013 сплачено суму у розмірі 88 000,00 гривень, як авансового платежу (квитанція скріплена печаткою ПП ОСОБА_2М.), копія квитанції долучена до матеріалів справи.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 стверджується факт, що відповідач ОСОБА_2, частково виконав свої зобов'язання за договором, здійснивши 23.11.2013 поставку чаші басейну вартістю 39 000,00 гривень та основного обладнання басейну вартістю 16 000,00 гривень - всього на суму 55 000,00 гривень.

Однак, суд не може взяти до уваги і прийняти, як належний доказ сплачену позивачем ОСОБА_1 суму в розмірі 28 850,00 гривень за розпискою від 23.11.2013, оскільки, згідно до долученої її копії, зазначену суму отримав ОСОБА_3, який не є стороною при укладенні договору № 01/31 від 31 липня 2013 року.

Пунктом 1.8 Договору № 01/31 передбачено: «наступна сплата 28 850,00 гривень, після виготовлення чаші композитного басейну та по факту доставки на об'єкт 30 серпня 2013 року, за адресою: м. Кривий Ріг, сел. Кудашево», однак договором не передбачено сплата цих коштів третім особам. Тому суд критично відноситься до наданого доказу, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт, що ці кошти були отримані відповідачем ОСОБА_2, а ОСОБА_3 взагалі має повноваження отримувати їх від імені останнього.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку , що позивачем умови договору виконано частково, а саме сплачено початковий аванс у розмірі 88 000,00 гривень.

Відповідачем, умови договору виконано також частково, а саме виконано поставку чаші басейну вартістю 39 000,00 гривень та основного обладнання басейну вартістю 16 000,00 гривень - всього на суму 55 000,00 гривень.

Позивач стверджує, що ним були сплачені кошти у розмірі 88 000,00 гривень та 28 850,00 гривень, всього на суму 116 850,00 гривень. У зв'язку з тим, що відповідачем договір виконаний частково, а саме на суму 55 000,00 гривень, просить стягнути різницю, тобто (116 850,00 гривень 55 000,00 гривень), що дорівнює 61 850,00 гривень.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 були сплачені кошти у розмірі 88 000,00 гривень (що підтверджується належним доказом - квитанцією прибуткового касового ордеру № 48 від 31.07.2013), а відповідачем договір виконаний частково, а саме на суму 55 000,00 гривень (що стверджується самим позивачем), тому стягненню підлягає різниця, тобто (88 000,00 гривень 55 000,00 гривень), що дорівнює 33 000,00 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Що стосуться вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми пені у розмірі 62 099,09 гривень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, з огляду на наступне.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно зіст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Встановлений законом розмір неустойки може бути збільшений у договорі (ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1120цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, враховуючи, що сума пені, за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, яка за розрахунком позивача ОСОБА_1 становить 62 099,09 гривень, значно перевищує суму заборгованості (33 000,00 гривень), суд приходить до висновку, що є підстави для застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, та можливим стягнути з відповідача неустойку у загальній сумі, яка дорівнює заподіяним збиткам, а саме 33 000,00 гривень.

Таким чином, аналіз приведених вище доказів в сукупності, які суд вважає допустимими, достатніми та достовірними, вивчивши та дослідивши всі надані докази в сукупності та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення суми залишку попередньої оплати за договором у розмірі 33 000,00 гривень та суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі 33 000,00 гривень.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрат на сплату судового збору в сумі 1 239,50 гривень, що підтверджено оригіналом квитанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 197, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, ст. 10-11, 15, 16, 530, 549, 551, 610,693 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення попередньої оплати сплаченої за договором № 01/31 від 31.07.2013 та пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за цим договором задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1., ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (50029, АДРЕСА_2, код платника податків НОМЕР_2) залишку попередньої оплати сплаченої за договором № 01/31 від 31.07.2013 у сумі 33 000,00 (тридцять три тисячі) гривень.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2, (49000, АДРЕСА_1., ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (50029, АДРЕСА_2, код платника податків НОМЕР_2) пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором № 01/31 від 31.07.2013 у сумі 33 000,00 (тридцять три тисячі) гривень.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2, (49000, АДРЕСА_1., ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (50029, АДРЕСА_2, код платника податків НОМЕР_2) сплачений судовий збір у розмірі 1 239,50 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимогах відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Г. Пустовіт