Справа № 136/324/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" березня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д.Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, в якому просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_2, обґрунтовуючи позовні вимоги таким.

25.01.2003 року в селі Славна, Липовецького району, Вінницької області, помер його батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. До складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай) площею 3,62 га, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, вартістю 74788,51 грн., згідно сертифіката серії ВН № 0205544, виданого 19 серпня 1997 року. До кола спадкоємців за законом першої черги увійшли діти спадкодавця, а саме: він, син, ОСОБА_1, доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, син ОСОБА_5. Він, ОСОБА_1, прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, решта спадкоємців таке своє право не використали, отож він є єдиним спадкоємцем майна померлого батька. Однак постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 03.02.2017 року йому, ОСОБА_1, було відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай), площею 3,62 га, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, оскільки був втрачений документ, який посвідчує право спадкодавця на майно. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а таке його право оспорюється та не визнається, у зв'язку із чим він позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просив суд здійснити захист його порушених прав у спосіб шляхом визнання за ним права власності на об'єкт нерухомості, що увійшов до складу спадкової маси у вигляді земельної ділянки.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - сільський голова Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився надіслав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за відсутності представника відповідача, вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує стосовно їх задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке.

25.01.2003 року помер ОСОБА_2, на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ № 366802 (а.с. 8), який приходився позивачеві рідним батьком, в підтвердження чому є свідоцтво про народження (а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки спадкодавець на випадок своєї смерті заповітного розпорядження не вчинив.

Як убачається із матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2, померлого 25.01.2003 року, яка була витребувана судом, за оформленням своїх спадкових прав звернувся син спадкодавця, позивач по справі - ОСОБА_1, який спадщину після смерті батька прийняв відповідно до положень ст. 529 ЦК Української PCP в редакції 1963 року, яка була чинною на момент виникнення правовідносин.

Інші спадкоємці діти спадкодавця: доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подали нотаріусу заяви про відмову від своїх часток у спадщині. Інші спадкоємці за матеріалами справи відсутні.

Довідкою Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області № 02-22/37 від 22.02.2017 року підтверджено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Славнянської сільської ради № 1, особовий рахунок № 62, померлий ОСОБА_2, на день його смерті 25.01.2003 року, був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна), 23 Липовецького району Вінницької області, інших осіб не зареєстровано.

Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого.

03.02.2017 року постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори позивачу, ОСОБА_1, було відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай), площею 3,62 га, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, оскільки заявником не було предявлено документа, який підтверджує право спадкодавця на майно.

У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай) площею 3,62 га, розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, вартістю 74788,51 грн. на день смерті спадкодавця, яка належала останньому згідно сертифіката серії ВН № 0205544, виданого 19 серпня 1997 року за порядковим номером 44 Липовецькою РДА.

Факт належності права спадкодавцеві на майно підтверджується Випискою із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) відділу Держгеокадастру в Липовецькому районі, де зазначено, що по КСП ім. Котовського с. Славна Липовецького району Вінницької області значиться сертифікат серії ВН № 0205544, виданий 19.08.1997 року Липовецькою РДА на ім'я ОСОБА_2, розмір земельної частки (паю) становить 3,62 га, вартістю 74788,51 грн. станом на 25.01.2003 року (а.с. 21).

Як убачається із оголошення, що має місце в газеті «Липовецькі вісті» №6 (1689) від 25.01.2017 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0205544, виданий 19.08.1997 року на ім'я ОСОБА_2 втрачено, тому його вважати недійсним.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину прийняв згідно діючого на той час законодавства, інші спадкоємці відсутні, належність спадкової маси спадкодавцеві підтверджено належними та допустимими доказами, однак правовстановлюючий документ втрачено, що також підтверджено.

Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає, що у контексті правових норм регулювання цього спору, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім цього, відповідач позов визнав.

У п.11 постанови ПВСУ за №14 від 18.12.2009 року зазначено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524-526, 529, 548, 549, 550 ЦК РСР, ст.392 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 346, 1225 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58-60, 158, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 3,62 га, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно сертифікату серії ВН № 0205544, виданого 19 серпня 1997 року за порядковим номером 44 Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області, після смерті ОСОБА_2, який помер 25 січня 2003 року в с. Славна, Липовецького району.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6