Справа № 189/94/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2017 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Єдаменко І.В.

при секретарі Котляревській А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із даною заявою, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, є родичкою (тіткою) ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шахтарськ Донецької області. Отримати свідоцтво народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану. Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України, визначено Верховною Радою України постановою ВР України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ. Вказує, що вона зверталася до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області і отримала відмову. Встановлення факту народження їй необхідно щоб зареєструвати дитину в органах РАЦС. В зв'язку із викладеними обставинами заявниця просила встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася м. Шахтарськ Донецької області, батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_4. Допустити негайне виконання рішення у справі.

Ухвалою від 24.01.2017 року відкрито провадження у справі та призначено останню до розгляду на 16.00 годину. З метою отримання додаткових доказів та невідкладного розгляду справи, судом оголошено перерву в розгляді заяви до 11.00 год. 25.01.2017 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 подану заяву підтримала та просить суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Проти задоволення заяви не заперечує, рішення просить винести на розсуд суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд, дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Так, до суду звернулась заявниця, яка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2 від матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 10.01.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 10.01.2017 року складений запис акту про народження № 03; мати ОСОБА_5; батько ОСОБА_3.

Заявниця по справі є тіткою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтвами про її народження та ОСОБА_5, а також копіями свідоцтв про укладення шлюбу.

Також встановлено, що місто Шахтарськ Донецької області знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 24.01.2017 року за № 86/14.40-184 відмовив ОСОБА_1 у проведенні державній реєстрації народження дитини жіночої статі, ОСОБА_2 народженої ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження НОМЕР_1, виданого 10.01.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини не пред'явлено медичний документ, що підтверджує факт народження дитини.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За приписами ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Поняття «родич» використовується у різних законах, а отже і у галузях, таким чином має міжгалузевий характер, однак чіткого визначення поняття родичі не міститься в законодавчих актах. Такі категорії, як родичі та близькі родичі використовує ЦК України. Так, у ч. 2 ст. 23 ЦК України йдеться про те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. У ст. 68 ЦК України містяться положення проте, що опікун, йото дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 р. справа №1-8/99, щодо офіційного тлумачення терміна "член сім'ї"), вбачається, що законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них, так у Сімейному кодексі України передбачені терміни "сім'я", "члени сім'ї" та похідні від них "сімейний", "сімейні відносини", "родинний" використовуються у багатьох статтях. Важливими ознаки сім'ї, членства в сім'ї, як кровна спорідненість, родинні зв'язки, шлюбні відносини, встановлення батьківства, дають підстави для визнання ознаками сім'ї фактичних шлюбних відносин та визначають правові критерії обігу поняття "родичі по прямій висхідній і низхідній лінії", "повнорідні і неповнорідні брати і сестри", а тому до терміну "родичі", відносять діда, бабу, брата, сестру, а також вітчима і мачуху дитини та осіб, які постійно виховували дитину і утримували її, як члена своєї сім'ї, надаючи їй систематичну матеріальну допомогу. Відповідно до пункту 1.26 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР (з

наступними змінами) вбачається, що членами сім'ї фізичної особи "вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини)". КПК України від 13.04.2012 № 4651-VI у ст. 3 ототожнює такі поняття, як близькі родичі та члени сім'ї це - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Отже, пряме визначення про те, що тітка є родичем, а також законним представником новонародженої дитини в законодавстві відсутнє. Відтак з огляду на той факт, що новонароджена дитина має батьків, право звернення тітки до суду з вимогою про встановлення юридичного факту є сумнівним.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд звертає увагу на ту принципову обставину, що з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення звернулась ОСОБА_1, права якої, жодним чином не стосуються факту народження дитини у особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, будь-які майнові та немайнові права заявника ОСОБА_1 не порушені, довіреності від ОСОБА_5 належним чином посвідченої, немає таким чином, надати належну процесуальну оцінку цьому факту не має можливості. (Дана правова позиція узгоджується з висновком Апеляційного суду Київської області у справі № 367/4293/16-ц від 28.09.2016 року).

Вирішуючи питання про правомірність звернення заявниці з заявою про встановлення юридичного факту, суд не враховує положення п 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до якого справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (ст. 122 ЦПК), а також за заявою прокурора.

Вищезазначене положення постанови не може бути використано під час розгляду справи, оскільки останнє складено у відповідності з вимогами ЦПК 1963 року та відсилає до використання нормативного акту що втратив чинність у зв'язку з набранням нового ЦПК 2004 року. Наразі ЦПК 2004 року такого кола осіб, яким надано право звернення з заявою про встановлення юридичного факту не встановлює.

Вирішуючи питання встановлення факту народження дитини, проаналізувавши надані докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви також виходячи із наступного.

В якості доказу факту народження дитини до матеріалів справи надано свідоцтво про народження ОСОБА_2, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, серія НОМЕР_1, виданого 10.01.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки. Мати ОСОБА_5; батько ОСОБА_3. Будь-яких інших доказів в підтвердження вказаного факту, як то медичне свідоцтво про народження або зібрані у встановленому порядку показання свідків не надано.

Так, частиною ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

За умовами ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Донецької області та Луганської області, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Так походження дитини від подружжя підтверджується лише копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 10.01.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки про народження дружиною дитини. Заявниця, не змогла пояснити чому до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України не звернулися батьки новонародженої дитини. Не надано об'єктивних причин через які батьки дитини не мають можливості самостійно подати заяву про реєстрацію факту народження дитини для отримання відповідного свідоцтва.

До матеріалів справи не надано жодного документу з медичного закладу, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_5 народжувала дитину.

Надані заява ОСОБА_5 та копія сторінки з соціальної мережі «Одноклассники» не прийняті судом до уваги, з огляду на їх недопустимість в силу ст. 59 ЦПК України. та неможливістю встановлення особи, що підписала вказані документи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником під час розгляду справи не доведено факт, який вона просить встановити, оскільки ОСОБА_1, не надала більше жодних доказів народження дитини на окупованій території і що встановлення такого факту відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно п.1 статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

За умовами ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України": "особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України".

Із наданих до суду матеріалів не представляється можливим встановити, чи є на час звернення до суду ОСОБА_3 та ОСОБА_5 громадянами України.

Крім того, з поданої заяви та з матеріалів справи взагалі не вбачається чи відомо ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про встановлення факту народження їхньої дитини та про їх добровільне бажання на встановлення факту народження дитини, а також подальшої реєстрації народження дитини в органах РАЦС України.

Натомість, в матеріалах справи міститься свідоцтво про народження ОСОБА_2, виданої 10.01.2017 року Донецькою Народною Республікою, що свідчить про намір батьків зареєструвати дитину саме на окупованій території. Надані до матеріалів справи та досліджені судом заява ОСОБА_5 та копія сторінки з соціальної мережі «Одноклассники» не прийняті судом до уваги, з огляду на їх недопустимість в силу ст. 59 ЦПК України.

Суд зуважує на тому, що не встановлення факту народження дитини, не порушує та не звужує прав самої дитини ( якщо таке народження мало місце), а має на меті встановлення об'єктивної істини щодо самого факту народження дитини та дійсного волевиявлення батьків щодо подальшого отримання свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

При цьому мати дитини (якщо таке народження мало місце) ОСОБА_5 та батько дитини ОСОБА_3 та інші законні представники дитини не позбавлені права на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини та надання доказів в підтвердження фактів народження дитини особисто чи у встановленому законом порядку опосередковано.

Керуючись ст.10,11,60,212,213,214,215, 256-258 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Єдаменко