Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/45/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.01.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Письменного О.А.,

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

при секретарі: Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 01.06.2013 року між ними було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 20 000 доларів США та зобовязався їх повернути до 01.01.2014 року. Посилаючись на те, що у встановлений договором строк відповідач борг не повернув, просив стягнути з нього грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що за курсом НБУ ставить 524 858 грн. 04 коп.

Заочним рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що ним були отримані від позивача грошові кошти в сумі 20 000 доларів США в борг зі строком повернення до 01.01.2014 року. Проте дане зобовязання ним було виконане шляхом дарування позивачу приміщення магазину за договором дарування від 24 липня 2015 року, а боргова розписка була знищена позивачем.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно розписки від 01.06.2013 року, складеної ОСОБА_2, останній отримав грошові кошти в борг у ОСОБА_3 в сумі 20 000 доларів США, що підтверджує факт укладання між сторонами договору позики, яка на час звернення в суд не повернута.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно зі ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року за клопотанням відповідача було призначено судово-почеркознавчу експертизу /а.с.89-90/.

Висновком експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1326 від 12.10.2016 року, за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що рукописні записи та підпис від імені ОСОБА_2, які знаходяться у розписці від 01.06.2013 року, виконані не самим ОСОБА_2, а іншою особою /а.с.106-111/.

Зауваження представника позивача щодо висновку експертизи не є суттєвими і не можуть бути враховані. Зокрема, посилання на те, що зразки підписів, наданих на дослідження, не завірені належним чином судом, не відповідають дійсності. Інші зауваження теж не варті уваги, оскільки при призначенні експертизи представник позивача приймав участь в обговоренні досліджуваних питань та відібранні підписів, і при цьому будь-яких зауважень не висловлював.

Беручи до уваги, встановлені обставини, колегія суддів вважає, що розписка не може бути належним доказом для ухвалення рішення на користь позивача, оскільки розписка від імені ОСОБА_2 не була написана відповідачем власноручно.

Крім того, колегія апеляційного суду враховує факт, встановлений рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року (а.с. 138), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.10.2016 року (а.с. 140), щодо обставин безоплатної передачі ОСОБА_2 магазину промтоварів в м.Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_3

Зокрема, вказаними судовими рішеннями встановлено, що даний правочин було здійснено сторонами в рахунок виконання боргових зобов'язань, які мав ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 за борговою розпискою про позику 20000 доларів США. Рішенням суду було встановлено, що договір дарування магазину здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства і є дійсним.

За правилами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вказане вбачається, що твердження відповідача про виконання боргових зобов'язань, які мав ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 за борговою розпискою про позику 20000 доларів США підтверджуються встановленими обставинами справи, тоді як вимоги позивача належним чином не підтверджені наданими доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене без додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 20 000 доларів США, що за курсом НБУ ставить 524 858 грн. 04 коп., відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір в розмірі 5772 грн. 81 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: