Справа № 303/7900/16-ц
Провадження № 2/303/555/17
ряд. стат. звітн. - 38
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Котубей І.І.,

при секретарі Батьо Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він являється онуком ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Бабуся на випадок смерті 17 квітня 1997 року залишила заповіт, який посвідчений секретарем Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде належати їй на день його смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму онуку, тобто йому. В грудні 2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Бугар Н.Ф. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як ним не було пред'явлено правовстановлюючих документів на майно. Житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований ще в 1946 році, на той час законодавством не була передбачена видача свідоцтв про право власності. Згідно погосподарськиг книг домоволодіння зареєстроване за покійною бабусею, відповідно тільки вона і могла отримати свідоцтво про право власності. Надати такі документи неможливо, оскільки при житті його бабуся не встигла в установленому порядку зареєструвати будинок в державному реєстрі, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, однак до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що згідно погосподарської книги № 4 на 2016-2023 роки, дворогосподарство за адресою АДРЕСА_1, рахується за померлою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 19 від 16.08.2012 року), що підтверджується довідкою, виданою Верхньовизницькою сільською радою Мукачівського району Закарпатської області № 672 від 19.09.2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Верхньовизницької сільської ради сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 16.08.2012 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, яку на підставі ст. 1268 ЦК України прийняв позивач.

На випадок своєї смерті 17.04.1997 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений секретарем сільської ради, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті і на що за законом матиме право заповідає ОСОБА_1. Станом на 12.10.2016 року за даними виконкому Верхньовизницької сільської ради цей заповіт не змінено і не скасовано.

Позивач ОСОБА_1 являється онуком померлої ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 10 січня 1989 року (свідоцтво про народження ОСОБА_1.) та серії НОМЕР_3 (свідоцтво про народження ОСОБА_4 (батько позивача), мати ОСОБА_2.).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У визначений строк позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом приватним нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Станом на 26.08.2016 року виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, згідно якого замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1. Дане домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б», навісу літ. «б», воріт з хв. літ. «№1». Інвентаризаційна вартість об'єкту становить 39526 грн.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід всіх прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились на момент його смерті.

Оскільки право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 не було зареєстровано у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, тому суд приходить до висновку, що його права підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними в разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведення відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів погосподарських книгах.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Виходячи з даного, документом, що встановлює факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 померлій ОСОБА_2 є довідка Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області № 672 від 19.09.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, єдиним виходом із даної ситуації є визнання за позивачем права власності житловий будинок в порядку спадкування в судовому порядку.

Через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За таких обставин, враховуючи також відсутність заперечень у відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.10, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 328,392,1216,1218, ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем АДРЕСА_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, Мукачівського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду І.І.Котубей