АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №753/15026/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1898/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просила: розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 26 листопада 2004 року Голинчинецькою сільською радою, Шаргородського району, Вінницької області, актовий запис № 07; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15 серпня 2016 року і до повноліття ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами неможливе.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання вказаної дитини, яка проживає з позивачем.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 26.11.2004 року Голинчинецькою сільською радою, Шаргородського району, Вінницької області, актовий запис № 07;

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15.08.2016 р. і до повноліття ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 551грн. 20 коп. стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави.

Судові витрати по справі у вигляді іншої частини судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в ці частині, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, від шлюбу, зареєстрованого 26.11.2004 року Голинчинецькою сільською радою, Шаргородського району, Вінницької області, актовий запис № 07 (копія свідоцтва про одруження а.с.5) сторони мають дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Оскільки сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку щодо утримання вказаної дитини, яка перебуває з позивачем, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: