Справа № 541/2819/16-ц
Номер провадження 2/541/203/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 лютого 2017 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до Кибинської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті її батька ОСОБА_2 вікрилася спадщина, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1

ОСОБА_2 за життя заповіту не склав.

Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого батька їй було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу на право власності на житловий будинок.

ОСОБА_1 просить суд визнати право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1, яке належало померлому ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не з'явилася, її представник, ОСОБА_3, яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності (а.с.18), надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.34).

Представник Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не з'явився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову селищна рада не висловила (а.с.33).

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1

ОСОБА_2 за життя заповіту не склав.

Позивач у встановлений законом строк звернулася до Другої миргородської державної нотаріальної контори. із заяваю про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на право власності на вказане будинковолодіння (а.с.11).

Згідно технічного паспорту від 30 вересня 2004 року зазначене будинковолодіння складається з самого житлового будинку А-1, а, сараю Б, погребу В, літньої кухні Г, сараю Д, огорожі № 1, колодязя № 2, рік побудови житлового будинку -1953 (а.с.10-13).

Згідно звіту про оцінку вартості житлового будинку з господарськими спорудами, загальна вартість будинковолодіння становить 25 200 грн. (а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" від 02 червня 1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування.

Відповідно даних погосподарської книги № 4 (2001-2005) за особовим рахунком № НОМЕР_2, ОСОБА_2 значиться головою двору АДРЕСА_1

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили), не зробив цього і спадкодавець.

Відповідно до п.4 ч.8 п.п 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу У PCP, затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року (яка припинила свою дію 13 грудня 1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, у 1953 році, тобто в період забудови домоволодіння АДРЕСА_1 у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За таких обставин, права позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

На підставі ст. ст. 328 ,392, 1218,1220, 1261, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом право власності домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку «А-1», а, сараю Б, погребу В, літньої кухні Г, сараю Д, огорожі № 1, колодязя № 2, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А. Городівський