17.01.2017 Справа № 756/9210/16-ц
Справа ун. № 756/9210/16-ц
пр.№2/756/744/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним пункт 10.1 договору поставки №1 від 27.11.2015р., розірвати договір поставки № 1 від 27 листопада 2015року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ним; стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь суму сплачених за товар коштів в розмірі 47500,00 гривень, пені в сумі 28175,00 гривень; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 27.11.2015р. був укладений договір поставки №1 з виготовлення, поставки, змонтування меблів на замовлення, відповідно до якого виконавець взяв на себе зобов»язання виконати роботи з виготовлення меблів за завданням Замовника, а саме: елементів меблевих конструкцій.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконав свої зобов»язання в повному обсязі щодо виготовлення та встановлення меблів, однак позивач в повному обсязі виконав свої зобов»язання щодо оплати за надані послуги в розмірі 47500,00грн.

З врахуванням положень умов укладеного договору щодо відповідальності сторін у разі недотримання Замовником строків оплати за надані послуги та положень ст..625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за укладенем Договором про виготовлення меблів відповідно до наданих розрахунків. У зв'язку з тим, що відповідачем було порушено умови Договору № 1 від 27.11.2015 року, керуючись ст. ст. 4,22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 626,693ЦК ЦК України, просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі оскільки позовні вимоги підтримує та надав зменшення позовних вимог відповідно до яких просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним пункт 10.1 договору поставки №1 від 27.11.2015р., розірвати договір поставки № 1 від 27 листопада 2015року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ним; стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь суму сплачених за товар коштів в розмірі 47500,00 гривень; судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 27.11.2015р. був укладений договір поставки №1 з виготовлення, поставки, змонтування меблів на замовлення, відповідно до якого виконавець взяв на себе зобов»язання виконати роботи з виготовлення меблів за завданням Замовника, а саме: елементів меблевих конструкцій( а.с.9-10).

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до п.3.2 зазначеного Договору, загальна вартість виготовлення меблів, поставки та їх монтажу складає 49000,00 гривень.

Відповідно до п.4.1 зазначеного Договору, замовник на момент підписання даного договору сплатив 96% вартості виробу, тобто 47500,00 гривень.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.1 договору відповідач повинен був виготовити, доставити та змонтувати виріб до 29.01.2016року, однак даний пункт договору до даного часу не виконаний відповідачем.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що зобов'язання за договором, відповідачем виконані не були, продукція, обумовлена умовами договору виготовлена та поставлена не була. Крім того, належних та допустимих дій, та відповідно доказів, щодо спростування тверджень позивача, відповідачем суду не надано.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідачем були порушені умови договору в частині належного виконання зобов'язання, у зв'язку з чим позивач правомірно вимагає розірвати договір поставки № 1 від 27.11.2015року, укладений між ним та відповідачем. Також, суд вважає, що позивач правомірно вимагає від відповідача стягнення суму сплачених за товар коштів в розмірі 47500,00 гривень, які були сплачені ним в рахунок вартості продукції, що не були поставлені позивачу в належній кількості та якості.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, договір поставки № 1 від 27.11.2015 року, укладений між сторонами, підлягає розірванню, а з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума сплачених за товар коштів в розмірі 47500,00 гривень.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує відповідачу до сплати на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1859 гривень 15коп., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 611, 625, 626, 632, 651, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача- задовольнити.

Розірвати договір поставки №1 від 27 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1).

Визнати недійсним пункт 10.1 договору поставки №1 від 27 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму сплачених за товар кошів в розмірі 47500,00 гривень та судовий збір в сумі 1859гривні 15 копійка.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Суддя: О.М. Луценко