16.01.2017 637/1291/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю: секретаря - Поступного С.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визначення частки майна спадкодавця, належному на праві спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визначення частки майна спадкодавця, належному на праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності позовні вимоги позивача підтримала, та просила їх задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з частини земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, та частини земельної ділянки площею 0.0375 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташованих по АДРЕСА_1,

Звернувшись до нотаріальної контори для отримання відповідних свідоцтв на ? частину земельних ділянок площею 0.25 га та площею 0.0375 га, йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що їх частки у спільному майні не визначені .

За таких обставин він вимушений звернутися до суду за захистом свого не визнаного права та просить суд визнати за ним право власності по ? частині на земельні ділянки площею 0.25 га та площею 0.0375 га, які знаходяться у спільній сумісній власності, в порядку спадкування, за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилася надала до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2 незаперечує.

Представник Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області в судове засідання також не з'явився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову ОСОБА_2, не заперчує.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження (НОМЕР_1 ,виданого Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, від 29 вересня 1976 року) позивач за справою: ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його матір'ю вказана відповідно - ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть (НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 02 січня 2016 року) мати позивача ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, частину якого успадкував позивач у справі ОСОБА_2, та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 19 жовтня 2016 року: на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, земельну ділянку, площею 3.1495 га кадастровий номер НОМЕР_3, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 12 вересня 2013 року, в приватній спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилося не прийняте спадкове майно: земельна ділянка площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, а також земельна ділянка площею 0.0375 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташованих по АДРЕСА_1

З метою отримання свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, яке знаходиться у приватній спільній сумісній власності після ОСОБА_4, позивач звернувся до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, але йому було відмовлено (лист №495/01-16 від 13 жовтня 2016 року) у видачі свідоцтв про право на спадщину, та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. Також довідкою №309/01-08 Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області від 21 грудня 2016 року засвідчено, що після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіти відсутні, але Шевченківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №23/2016 від 19 жовтня 2016 року, та були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я дітей померлої: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Довідкою Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня прибуття і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживала та значилася зареєстрованою в АДРЕСА_1, разом з нею проживали та значилися зареєстровані її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та її діти - ОСОБА_6, 1993 року народження, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6.

З свідоцтва про права власності на житло виданого 12 січня 1995 року вбачається , що однокімнатний будинок АДРЕСА_2 належав на праві приватної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4, ОСОБА_2 .

З свідоцтв про права власності на нерухоме майно виданих 12 вересня 2013 року ( №№ НОМЕР_4 та НОМЕР_5) вбачається ,що ОСОБА_2,ОСОБА_4 в рівних частках належать права власності на земельну ділянку: площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та земельну ділянку площею 0.0375 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташованих по АДРЕСА_1.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Пунктом 1.5. Розділу 3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спадковому майні подружжя, схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29 січня 2009 року, не видаються свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі державного акту, зокрема, який містить виправлення, або ж на земельну ділянку, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщин після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. У цих випадках питання щодо оформлення спадкових прав вирішуються спадкоємцями в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Частиною 2 ст. 372 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Така ж правова позиція викладена в п. 3.4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення чистки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 357 Цивільного кодексу України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Таким чином, враховуючи відсутність іншої домовленості суд дійшов висновку, що розмір часток співвласників у спільному майні становить по ? частині, кожному.

Протилежного суду не надано.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

У першу чергу право на спадкування за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Кожна особа згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України , має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Оцінивши зібрані докази та давши їм належну оцінку,також врахувавши ,що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за ним права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 256 ЦПК України, ст.328, 357,369,372,1216, 1218 - 1261 Цивільного кодексу України, Методичними рекомендаціями щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна , п. 3.4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, ст. 41 Конституції України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визначення частки майна спадкодавця, належному на праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.0375 га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташованої по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ