ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5165/16-ц
Провадження № 2/210/612/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чайкіної О.В.
за участю секретаря Куксенко О.В.
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_2звернулася до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності. Крім того в даній квартирі на реєстраційному обліку знаходяться: ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 Відповідач не проживає за вказаною адресою більше трьох років, особистих речей її в квартирі не має. Більше того, брат позивача ОСОБА_4 не перебуває в офіційному шлюбі з ОСОБА_3, оскільки рішенням Дзержинського районного суду від 28.10.2014 року шлюб розірвано. Враховуючи те, що ОСОБА_6, не мешкає у вищезазначеній квартирі, позивач просить визнати її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняти її з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивач не була присутня, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме шляхом виклику через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню враховуючи наступне.
З акту б/н від листопада 2016 року вбачається, що окрім власника, у квартирі АДРЕСА_3 (Соборності) ніхто не проживає, хоча зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5А.(а.с.9).
Як вбачається з рапорту майора міліції ОСОБА_8 від 12.11.2016 року, в ході перевірки адреси: АДРЕСА_4 ОСОБА_3 за вказаною адресою не мешкає з вересня 2013 року (а.с.12).
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Так, судом встановлено, що Відповідач у справі, не будучи власником житлового квартири, залишається зареєстрованим в ній, однак більш ніж один рік не проживає у квартирі, що належить на праві приватної власності Позивачу ОСОБА_2, поважні причини її відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення нею перешкод у користуванні власністю власнику Позивачу ОСОБА_2 при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги, в частині вимог про усунення перешкод в користуванні житлом позов підлягає задоволенню.
Що стосується вимог позивача про зняття з реєстраційного обліку, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття ОСОБА_3 з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_2знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи оплату публікації оголошення в пресі про виклик відповідача по даній справі було здійснено Позивачем.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 551,20 грн. та 300,00 грн. за оплату публікації оголошення в пресі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 60, 88 ч.1, 212, 215-218, 223-230, 294 ЦПК України, ст.ст. 29, 30, 41, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 5 у будинку 31а по вулиці Косіора (Соборності) в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5 (Соборності) у м. Кривий Ріг судовий збір в розмірі 551,20 грн., та 300,00 грн. за оплату публікації оголошення в пресі, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: м. Кривий Ріг, вул. Косіора (Соборності), кв. 5, буд. 31а.
Рішення суду є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Соборності)АДРЕСА_6.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. В. Чайкіна