Справа № 683/517/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

В березні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог вказують, що 02 серпня 2007 року помер їхній батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,18 умовних кадастрових гектара в НВАПАТ «Дружба народів» в. Сахнівці, яка знаходиться на території Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району і належала померлому згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ХМ № 0280243, виданого на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 18 березня 1997 року за № 74-р. Однак, оригінал вищевказаного сертифікату на даний час втрачено, що перешкоджає оформленню спадкових прав.

Представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне.

У відповідності до положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 02 серпня 2007 року в м. Боксітогорськ Ленінградської області Росії, про що зроблено відповідний актовий запис за № 360, згідно даних свідоцтва про смерть серії І-ВО № 700593, виданого відділом РАЦС адміністрації Боксітогорського муніципального району Ленінградської області 07 серпня 2007 року.

У відповідності до даних довідки, виданої виконавчим комітетом Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району 02 лютого 2017 року за № 41, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним проживали та були зареєстровані: співжителька ОСОБА_5, син ОСОБА_1, син ОСОБА_2, син ОСОБА_3

Згідно інформаційної довідки, виданої Управлінням Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області 08 лютого 2017 року, на імя ОСОБА_4, що проживав в с. Решнівка, в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) НВАПАТ «Дружба народів» с. Сахнівці зареєстровано сертифікат серії ХМ № 0280243 на 3,18 умовних кадастрових гектара, виданий згідно розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 18 березня 1997 року за № 74-р.

В газеті «Життя Старокостянтинівщини» від 03 березня 2017 року №№ 17-18, №№ 12004-12005 розміщене оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0280243, виданий на імя ОСОБА_4, слід вважати недійсним.

Згідно матеріалів спадкової справи № 118/2017, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 21 лютого 2017 року до майна померлого 02 серпня 2007 року ОСОБА_4, його спадкоємцями являються позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Постановами державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори року від 01 березня 2017 року за № № 751/02-31, 752/02-31 та 753/02-31 позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки ними не було надано правовстановлючого документу на земельну частку (пай), що унеможливлює встановлення факту належності майна померлому.

Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

У відповідності до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай), виданий на імя спадкодавця ОСОБА_4 був втрачений, а видати дублікат сертифіката замість втраченого неможливо, тому враховуючи, що позивачі позбавлені можливості отримати новий правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, 392, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ст. 1261 ЦК України, п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування за законом в рівних частках після смерті батька ОСОБА_4, який помер 02 серпня 2007 року, право на земельну частку (пай) в НВАПАТ «Дружба народів» с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,18 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району і належала померлому згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ХМ № 0280243, виданого на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 18 березня 1997 року за № 74-р.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _________________