Провадження № 2/219/395/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.

при секретарі судового засідання - Брагіній М.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Покровської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Покровської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності та вказав, що АДРЕСА_1 із господарськими спорудами. Вказаний будинок згідно довідки №231 КП "Артемівське БТІ" станом на 31.12.2012р зареєстровано за ОСОБА_2. В спірному житловому будинку проживали батьки позивача, які померли в 1994 та 1995 роках, після їх смерті в зазначеному будинку АДРЕСА_1 ніхто не проживав, бо 8 років тому у будинку був пожар і покрівля згоріла. У 2016 році знайшлися покупці на спірний будинок і позивач вирішив продати батьківський будинок, але з*ясувалося, що всі право встановлювальні документи втрачені. Позивач звернувся до Покровської сільської ради із проханням видати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 Донецької області, але сільрада повідомила, що перший екземпляр Договору від 30.07.1992 р дійсно перебуває на зберіганні в архіві сільради, але видати його не має право, оскільки позивач не був і не є стороною за договором. Рекомендували звернутися до суду. Позивач звернувся до районного державного нотаріуса, але нотаріусом було повідомлено, що згідно архівних даних після смерті батька позивача ОСОБА_2 фактично у права спадкування вступила мати позивача ОСОБА_3. Однак, не зареєструвала за собою вказане майно на праві власності. З часу смерті батьків позивач здійснює заходи щодо збереження зазначеного вище будинку. На підставах, визначених ст. 328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судо, та ст. 1216 ЦК України, яка передбачає перехід прав та обов'язків від особи, яка померла до інших осіб, просить після уточнення позовних вимог визнати за ним право власності у порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на житловий будинок (літера А-1), 1970 року побудови, загальною площею 55,5 кв.м., із господарськими спорудами та побудовами: літня кухня (літера Б), огорожа (літери 1,2), споруда - водопровід із замощенням (літери 3,4), розташованих в АДРЕСА_1. Просив задовольнити позовні вимоги і розглянути справу без його участі, оскільки переніс тяжку хворобу.

Представник позивача ОСОБА_4 просила розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач листом від 14.12.2016 року за вих. № 267/01-22 повідомив суд, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності його представника та прийняти рішення на розсуд суду (вх. № 31749 від 22.12.2016 року).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, належності та допустимості, судом встановлено, що правовідносини склалися у сфері спадкування майна за законом і позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батьками його - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що зазначено в Свідоцтві про народження НОМЕР_3 (арк.с.12).

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них в експлуатацію при оформленні права власності.

З наведеного вбачається, що не потребує введення в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Спрощений порядок здійснення державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року, але за особами, які вважаються його володільцями, містять і положення ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З матеріалів справи, а саме технічного паспорту, вбачається, що рік побудови будинку, що входить до спадкового майна, - 1970.

Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований 28.08.1992 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.1992 року, що посвідчений Покровською сільрадою за реєстровим номером 147 (арк.с.11,15). Перереєстрація будинку на матір ОСОБА_3 після смерті батька позивача не здійснювалась.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Покровському Артемівського району Донецької області, про що Покровською сільрадою 27.10.1994 року видано Свідоцтво про смерть НОМЕР_4 (арк.с.13).

Матір позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 63 років в селі Покровському Артемівського району Донецької області, про що Покровською сільрадою 27.10.1994 року видано Свідоцтво про смерть НОМЕР_5 (арк.с.14).

За даними Другої бахмутської державної нотаріальної контори від 21.12.2016 року згідно Спадкового реєстру (інформаційна довідка № 46255729) після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року спадкова справа не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (арк.с.58, 59).

За даними Другої бахмутської державної нотаріальної контори від 21.12.2016 року згідно Спадкового реєстру (інформаційна довідка № 46255808) після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкова справа не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (арк.с.62, 63).

За паспортними даними позивач зареєстрований в АДРЕСА_2 (арк. с. 7).

Статтею 529 ЦК (1963 року) визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

Частиною 1 ст. 561 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Правові норми, які б передбачали припинення права спадкоємця на спадщину у звязку з неотримання ним свідоцтва про право на спадщину або встановлювали б граничні строки отримання такого свідоцтва, відсутні.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування та розпоряджання майном.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом як після смерті свого батька ОСОБА_2, так і після смерті матері ОСОБА_3, доказів які б свідчили про наявність вимог (заяв) інших спадкоємців на спадщину не надано, враховуючи відсутність доказів прийняття спадщини державою, тому право власності на будинок в порядку спадкування слід визнати за позивачем.

Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат, тому їх слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до Покровської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області 14 серпня 1997 року, право власності у порядку спадкування, на житловий будинок (літера А-1), 1970 року побудови, загальною площею 55,5 кв.м, із господарськими спорудами та побудовами: літня кухня (літера Б), огорожа (літери 1,2), споруда - водопровід із замощенням (літери 3,4), розташованих в АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В.Шевченко