Справа № 544/718/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря - Ралець О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа - головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, в обґрунтування якої вказав, що 03 липня 2017 року Пирятинським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист за № 544/55/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 49777,20грн. У липні 2017 року він звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ з виконавчим листом, проте він був йому повернутий без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_3 Вказане рішення державного виконавця вважає неправомірним, просить визнати повідомлення про повернення виконавчого документа незаконним та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 544/55/17 від 21.07.2017.

Скаржник ОСОБА_1 надав заяву, в якій скаргу підтримав, просив провести розгляд справи без його участі.

Головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про причини неявки до суду не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши скаргу, суд приходить до наступного висновку.

У статті 1291 Конституції України закріплено, що судове рішення є обовязковим до виконання.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом установлено, що 03 липня 2017 року Пирятинським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист за № 544/55/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 49777,20грн (а.с.3).

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ з заявою про примусове стягнення боргу за вказаним виконавчим документом.

21 липня 2017 року державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, що є обовязковим для зазначення у виконавчому документі (а.с.4).

Відповідно до положень абз.2 п 4 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, державний виконавець з метою захисту прав стягувача та перевірки наданої йому стягувачем інформації мав можливість самостійно звернутися до відповідного органу державної податкової служби із запитом про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі №6-62цс14 від 25.06.2014 року, відсутність індивідуального ідентифікаційного номера боржника (фізичної особи) не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Окрім того, державному виконавцю надано право звернутися до органів Державної податкової служби і, при необхідності, отримати реєстраційний номер облікової картки боржника, який присвоюється фізичним особам згідно із Податковим кодексом України та наказом Міністерства доходів і зборів №779 від 10.12.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України» п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення у справі «Кудла проти Польщі» п.158).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що права стягувача ОСОБА_1 щодо виконання рішення Пирятинського районного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 49777,20грн, були порушені, а тому ці права підлягають судовому захисту.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини суд вважає доведеним, що право заявника на належне виконання рішення суду було порушено, і порушено саме старшим державним виконавцем Шевченко Т.С. шляхом прийняття з порушенням закону повідомлення про повернення виконавчого документа, тому суд вважає за необхідне визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21.07.2017, та зобов'язати головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ ОСОБА_2 розпочати примусове виконання рішення Пирятинського районного суду на підставі виконавчого листа, виданого Пирятинським районним судом Полтавської області 03 липня 2017 року по справі №544/55/17, таким чином поновивши порушене право стягувача.

За таких обставин вимоги заявника підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами.

Керуючись ст.14, 383-387, 209-210, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати винесене державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ОСОБА_2 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21.07.2017 по виконавчому листу № 544/55/17, виданого 03.07.2017 Пирятинським районним судом Полтавської області.

Зобов'язати головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ОСОБА_2 розпочати примусове виконання рішення Пирятинського районного суду на підставі виконавчого листа, виданого Пирятинським районним судом Полтавської області 03 липня 2017 року по справі №544/55/17, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 49777,20грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна