Справа № 685/215/17
Провадження № 2/685/127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

В С Т А Н О В И В :

01 лютого 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що банк видав ОСОБА_1 кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, на підставі укладеного між ними 31 січня 2012 р. договору без номеру, який складається з підписаної позичальником Заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», Правил користування платіжною картою та Тарифів банку.

Позивачем заявлена вимога стягнути з позичальника заборгованість за даним договором, яка утворилася в звязку з неналежним виконанням ним своїх договірних зобовязань по поверненню кредиту, і станом на 31 грудня 2016 р. становить 31997,11 грн., складаючись із заборгованості по кредиту в сумі 1739,48 грн., заборгованості по процентах в сумі 24567,91 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3689,86 грн. і штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1499,86 грн. (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не зявився, згідно заяви просить розглянути справу за відсутності представника банку.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлений.

Справа розглянута за відсутності учасників судового розгляду та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову.

31 січня 2012 р. між кредитодавцем Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк), та позичальником ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3 вищезазначених Умов і Правил надання банківських послуг, Банк надає клієнту Карту, визначену в Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, та встановлює кредитний ліміт, клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, клієнт також дає банку право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

ОСОБА_1, відповідно до умов даного договору (Довідка про умови кредитування, п. 1.1.1.50 та п. 2.1.1.12.2 Правил), в разі використання кредитних коштів, зобовязувалася щомісячно до 25 числа, наступного за звітним, вносити на погашення кредиту платежі в розмірі 7 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн., який включає частину заборгованості по кредиту та плату за користування кредитними засобами у звітному періоді, виходячи з 2,5 % у місяць (30 % річних), причому нарахування процентів здійснюється за пільговою ставкою у 0,01 % річних на строк до 55 днів по кожній витраті.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, яка на підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюється на правовідносини щодо кредиту, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, яка згідно ст. 549 ЦК України є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентів за його користування, а також оплачувати комісії на умовах договору.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 використовував надані ПриватБанком кредитні кошти, про що свідчить збільшення показників в графі «Сальдо, на яке в цьому періоду проценти не нараховуються (пільговий період)», збільшення поточної заборгованості по кредиту по закінченню пільгового періоду на дану суму кредиту (графа «Сальдо поточної заборгованості за кредитом»).

Відповідач частково вносив кошти на погашення кредиту, які розподілялися в черговості, визначеній статтею 534 ЦК України, тобто спочатку на погашення пені, потім заборгованості по процентах та в останню чергу тіло кредиту, а починаючи з жовтня 2013 р. він припинив виконання своїх договірних зобовязань та жодного платежу на погашення заборгованості не вніс, що підтверджується зменшенням залишку поточної заборгованості по кредиту та пропорційним збільшенням залишку простроченої заборгованості, тому, з врахуванням внесених платежів, утворилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 1739,48 грн., яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Суд не погоджується з сумою нарахованих відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов і Правил надання банківських послуг, банк має право здійснювати зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків, не менш, ніж за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо впродовж 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови, тому суд погоджується з наявністю підстав для збільшення процентної ставки до 34,8 % річних з 01 вересня 2014 року та до 43,2 % річних з 01 квітня 2015 року.

Дослідивши розрахунок заборгованості відповідача за договором, судом вбачається, що сума процентів за користування кредитом (графи 9 (нараховані проценти на поточну заборгованість) та 10 (нараховані проценти на прострочену заборгованість)) не відповідають розміру процентних ставок, зазначених у графі 6 (процентна ставка на поточну заборгованість) та 7 (процентна ставка на прострочену заборгованість).

Зокрема, за один день 30.09.2013 р. користування кредитом в сумі 1739,48 грн. (Графа 3) нараховано проценти в сумі 1,43 грн. (графа 9), а за користування у цей день простроченим кредитом в сумі 242,32 грн. (графа 5) нараховано проценти в сумі 0,20 грн. (графа 10), що відповідає зазначеним у графах 6 та 7 процентним ставкам для поточної та простроченої заборгованості по кредиту у 30 % річних.

Але за один день 31.08.2014 р. користування кредитом в сумі 1269,01 грн. (графа 3) нараховано проценти в сумі 2,37 грн. (графа 9), що становить 68,2 % річних, а за користування простроченим кредитом в сумі 470,47 грн. (графа 5) нараховані проценти в сумі 3,62 грн. (графа 10), що становить 280,8 % річних, сумарно за всю суму поточної та простроченої заборгованості у розмірі 1739,48 грн. (1269,01 грн. + 470,47 грн.) нараховано за один день 31.08.2014 р. користування кредитом проценти в сумі 5,99 грн. (2,37 грн. + 3,62 грн.), що становить 125,7 % річних, хоча в графах 6 та 7 зазначена взята до розрахунку річна процентна ставка для поточної та простроченої заборгованості у 30 % річних.

За один день 31.12.2016 р., який є останнім з зазначених у розрахунку, за користування кредитом в сумі 1269,01 грн. (графа 3) нараховано проценти в сумі 2,26 грн. (графа 9), що становить 65,0 % річних, а за користування впродовж цього дня простроченим кредитом в сумі 470,47 грн. (графа 5) нараховані проценти в сумі 62,65 грн. (графа 10), що становить 4860,5 % річних. Сумарно за всю суму поточної та простроченої заборгованості у розмірі 1739,48 грн. (1269,01 грн. + 470,47 грн.) нараховано за один день 31.12.2016 р. користування кредитом проценти в сумі 64,91 грн. (2,26 грн. + 62,65 грн.), що становить 1362,0 % річних, хоча в графах 6 та 7 зазначена взята до розрахунку річна процентна ставка для поточної та простроченої заборгованості у 43,2 % річних.

Таким чином, річна процентна ставка за користування простроченим кредитом, виходячи з фактично нарахованих сум процентів, прогресивно зростає, однак при цьому, у графах 6 та 7 ОСОБА_3 заборгованості процентна ставка зазначена у 30 % річних, з 01.09.2014 р. 34,8 % річних, а з 01.04.2015 р. 43,2 % річних.

Судом, в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ухвалою від 27 червня 2017 року було доведено до відома позивача його право надати обґрунтування розрахунку процентів за користування кредитом за процентними ставками, які є значно більшими за процентні ставки, зазначені у розрахунку заборгованості, з наданням відповідних формул, доказів про доведення до відома позичальника збільшених ставок тощо, однак Банк жодних відомостей не надав.

Тому судом самостійно було визначено суму процентів (за формулою: сума кредиту в грн. Х (1/100 від річної процентної ставки / кількість днів на рік) Х на кількість днів користування кредитом), виходячи з процентних ставок, зазначених у розрахунку, починаючи з 12 жовтня 2013 року, тобто з наступного дня після внесення 11 жовтня 2013 року позичальником останнього платежу у сумі 500 грн., який частково був зарахований на погашення заборгованості по процентах, і до 31 грудня 2016 року, який є останнім днем у наданому банком ОСОБА_3 заборгованості.

Розрахована судом сума процентів становить 2132,44 грн., детальний розрахунок наведений у таблиці 1, до цієї суми необхідно додати заборгованість по процентах станом на 11 жовтня 2013 року в сумі 53,90 грн, тобто загальна сума заборгованості по процентах становить 2186,34 грн., яка і підлягає стягненню.

При розрахунку заборгованості по процентах судом було взято до уваги, як базу для нарахування процентів, загальну суму поточної та простроченої заборгованості по процентах у 1739,48 грн., оскільки наданий позивачем ОСОБА_3 заборгованості містить єдину процентну ставку для поточної та простроченої заборгованостей.

Таблиця 1.

№ п.п. Сума боргу, грн. Період К-сть днів у періоді Річна %-на ставка Сума процентів, грн.

Початок Закінчення За 1 день За період

1. 2. 3. 4. 5. 6. 8. 9.

1 1379,48 12.10.13 31.08.14 324 30,0 1,43 463,23

2 1379,48 01.09.14 31.03.15 212 34,8 1,66 351,29

3 1379,48 01.04.15 31.12.16 640 43,2 2,06 1317,62

? 2132,44

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості нараховується пеня, яка розраховується як 1/30 базової процентної ставки за договором за кожен день прострочення кредиту та 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.

В ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт допущення позичальником вищезазначених порушень, тому позовна вимога в частині стягнення нарахованої пені в сумі 3689,86 грн. підлягає задоволенню.

Разом з тим, судом не вбачається підстав для задоволення позовної вимоги стягнення штрафу.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки передбачено застосування до відповідача штрафу при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, який становить 500 грн. та, крім того, 5 % від суми позову.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

Штраф і пеня, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог 23,8 %.

Керуючись ст.ст. 526, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 212-215, 226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 7615,68 грн. (Сім тисяч шістсот пятнадцять гривень 68 коп.) заборгованості за договором про надання банківських послуг від 31 січня 2012 року без номеру, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1739,48 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 2186,34 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 3689,86 грн.

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 380,82 грн. (Триста вісімдесят гривень 82 коп.) повернення сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Самойлович А.П.