РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участі секретаря Бондар С.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки майна зі спільної часткової власності, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суді із позовом до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки майна зі спільної часткової власності, мотивуючи його тим, що з червня 2008 року по травень 2016 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 4 травня 2016 року розірвано. У їх спільній сумісній власності знаходилось нежитлове приміщення - магазин по АДРЕСА_1. Дане приміщення до 19 лютого 2016 року було оформлено на нього. Відповідно до нотаріально посвідченого договору від 19 лютого 2016 року за спільною згодою сторін право спільної сумісної власності на вказане приміщення було припинено, натомість ним та відповідачем набуто право спільної часткової власності по 1/2 частці кожен на примішення АДРЕСА_1. На виконання умов договору ним було листом відповідачці запропоновано здійснити поділ в натурі приміщення спірного магазину, на що відповідачка погодилася. Для здійснення такого поділу він звернувся до ТОВ «Експертно-юридична фірма Соломон» про проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження. Висновком експерта №041/16 від 26 жовтня 2016 року встановлено один варіант поділу спірного приміщення, а саме по 21.5 кв.м (1/2) вартістю кожної із рівних часток 293223,5 грн. одак після ознайомлення із висновком експерта відповідач відмовилася від запропонованого поділу приміщення. Крім того, з 7 листопада 2016 року відповідач почала на власний розсуд використовувати приміщення магазину, чим перешкоджає його роботі як підприємця. Враховуючи те, що між ним та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу спірного приміщення, він вимушений звернутися до суду із даним позовом. На підставі викладеного, уточнивши свої позовні вимоги, подав уточнену позовну заяву, в якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення магазину, що в АДРЕСА_1, а саме: частину приміщення 1 площею 7,5 кв.м, приміщення 2 площею 11,9 кв.м, приміщеня 3 площею 1,6 кв.м, визначених на план-схемі згідно з висновком експерта №041/16 від 26 жовтня 2016 р.; визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення магазину, що в АДРЕСА_1, а саме: частину приміщення 1 площею 21,5 кв.м, визначеного на план-схемі згідно з висновком експерта №041/16 від 26 жовтня 2016 року. Облаштування перестінку між даними приміщеннями покласти на позивача. (а.с. 4-5, 55)

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за викладених в позовній заяві обставин, просили позов задовольнити відовідно до уточнених позовних вимог.

Представник відповідача уточнені позовні вимоги визнав повністю і безумовно, не заперечував щодо задоволення позову із такими вимогами.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Суд при розгляді справи враховує, що кожна із сторін бажає поділити майно, такий поділ можливий, тому суд приходить до висновку про можливість його поділу. При цьому суд приходить до висновку про виділ (поділ) в натурі нежитлового приміщення магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1, відповідно до варіанту 1 висновку експерта №041/16 від 26 жовтня 2016 року, оскільки інших варіантів поділу експертом не надано та й сторони погодились саме на такий варіант поділу.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України.

Судові збір позивачем сплочений у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.130, 174, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.355, 356, 361, 367 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки майна зі спільної часткової власності задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності по 1/2 частині кожному ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на нежитлове приміщення магазину по АДРЕСА_1 - відповідно до договору від 19 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 327.

Виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частину нежитлового приміщення магазину, що розташований по АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на 1/2 його частину, що складається з частини торгівельної зали 1 площею 8,0 кв.м, кладової 2 площею 11,9 кв.м, санвузла 3 площею 1,6 кв.м, загальною площею 21,5 кв.м, згідно з варіантом 1 поділу будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 041/16 від 26 жовтня 2016 року.

Виділити ОСОБА_4 1/2 частину нежитлового приміщення магазину, що розташований по АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на 1/2 його частину, що складається з частини торгівельної зали 1 площею 21,5 кв.м, згідно з варіантом 1 поділу будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 041/16 від 26 жовтня 2016 року.

Зобов'язати ОСОБА_1 в термін один місяць з дня набрання рішенням законної сили влаштувати цегляну перегородку для розділення приміщення 1 на дві частини; влаштувати дверний, віконний прорізи та вхідні двері для іншого співвласника.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий К.Шепель