АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 664/1194/16-ц Головуючий в І інстанції Никифоров Є.О. Номер провадження 22-ц/791/131/17 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Семиженка Г.В.,
Фурман Т.Г.,
секретарМирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від «10» листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Дошкільного навчального закладу ясла-садок №2 загального розвитку Олешківської міської ради, третя особа: ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та акта про нещасний випадок,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Дошкільного навчального закладу ясла-садок №2 загального розвитку Олешківської міської ради, третя особа: ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та акта про нещасний випадок, зазначаючи, що він з 01 листопада 2011 року працює на посаді інструктора з фізичної культури в КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок №2 загального розвитку» Олешківської міської ради.

Наказом №48-о від 22 квітня 2016 року «про притягнення до дисциплінарної відповідальності» йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: пунктів 2.12., 2.22., 2.23., 2.25 посадової інструкції інструктора з фізкультури (плавання) під час заняття з плавання 24.03.2016р. щодо вихованця середньої групи ОСОБА_7.

Посилаючись на те, що даний наказ є незаконним, оскільки порушень трудової дисципліни він не допускав, фізичної шкоди вихованцю ОСОБА_7 не заподіював, а розслідування нещасного випадку, що стався 24.03.2016р., відбулося з порушенням Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах, позивач просив суд визнати незаконними і скасувати наказ №48-о від 22 квітня 2016 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та акт №1 від 28 березня 2016 року про нещасний випадок, що стався з вихованцем.

Рішенням суду від 10 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, зазначаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи щодо вчинення ним дисциплінарного проступку та зроблені без врахування Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. В судовому засіданні представник відповідача та третя особа ОСОБА_6 і її представник - ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду просили залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи на посаді інструктора з фізичної культури.

Посадовою інструкцією інструктора з фізкультури (плавання), затвердженою наказом завідувача Дошкільного навчального закладу ясла-садок №2 загального розвитку Олешківської міської ради №135-о від 08.12.2015 року передбачено, що основними функціями інструктора з фізкультури є створення належних умов для оптимальної рухової активності кожної дитини, досягнення дітьми достатнього рівня фізичної та функціональної підготовленості, реалізації кожною дитиною свого природного фізичного потенціалу; забезпечення необхідного рівня розвитку життєво важливих рухових навичок і фізичних якостей дітей, зміцнення їхнього фізичного, соціального та психічного здоров'я, формування у них потреби вести здоровий спосіб життя.

Інструктор з фізкультури працює за графіком роботи, затвердженим завідувачем дошкільного навчального закладу, за планом, затвердженим завідувачем та вихователем-методистом і у своїй роботі керується актами цивільного законодавства України, в тому числі нормативно-правовими актами центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та підпорядкованих їм органів управління освітою з питань, що стосуються дошкільної освіти, зокрема фізичного виховання дітей; правилами і нормами охорони праці, пожежної безпеки, Статутом і Правилами внутрішнього трудового розпорядку дошкільного закладу, наказами та розпорядженнями керівника дошкільного закладу, посадовою інструкцією.

До завдань та обов'язків інструктора з фізкультури (плавання) належать, зокрема, організація та проведення фізкультурно-оздоровчої роботи з дітьми відповідно до чинних програм та методик; визначення завдань і змісту кожного конкретного заняття чи іншої форми роботи з дітьми з урахуванням їхнього віку, підготовленості, індивідуальних психологічних властивостей і самопочуття; використання сучасних педагогічних технологій та методики фізичного виховання; забезпечення безпеки дітей та ін.

Заняття з плавання інструктор з фізкультури проводить з дітьми за планом-конспектом, затвердженим завідувачем та вихователем-методистом дошкільного закладу.

24 березня 2016 року під час проведення занять в басейні вихованець дошкільного закладу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав травму голови, внаслідок чого на лобі дитини утворилася гематома.

Мати хлопчика - ОСОБА_9 звернулася до відповідача із заявою про вжиття заходів до інструктора з фізкультури ОСОБА_10, який проводив заняття /а.с. 45/.

Відомості про травмування ОСОБА_7 занесені до відповідного журналу, а наказом №31-о від 24.03.2016 року створено комісію з розслідування нещасного випадку згідно з п.2.2 «Положення про розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу» /а.с. 44, 46/.

В цей же день ОСОБА_5 надав завідувачу дошкільного закладу письмове пояснення з приводу травмування дитини, в якому підтвердив наведений факт і пояснив, що ОСОБА_7 випадково вдарився головою об перила, за які він тримався обома руками і, стрибаючи, нахилив голову /а.с. 39/.

Позивач заперечував і заперечує будь-які порушення методики проведення заняття, однак комісія з розслідування нещасного випадку встановила, що ОСОБА_5 порушив методику проведення заняття, не дотримався затвердженого конспекту та не надав дітям інструкції щодо правил поведінки у воді.

Із письмових пояснень медсестри ОСОБА_11, яка була присутня під час занять з плавання 24.03.2016р., та пояснень сторін, в тому числі позивача, в судових засіданнях вбачається, що 24 березня 2016 року помічник вихователя привела дітей середньої групи №7 в кількості 4 осіб на заняття з плавання в басейн. Діти були оглянуті медсестрою ОСОБА_11 та переведені до плавального басейну, де інструктор з фізкультури (плавання) ОСОБА_5 провів з ними розминку на суші. Такі дії ОСОБА_5 відповідають методиці та конспекту проведення занять з плавання.

Потім діти один за одним заходили в басейн, де уже знаходився ОСОБА_5, ставали до перил і, тримаючись за перила обома руками, за вказівкою ОСОБА_5 стрибали у воді, не чекаючи поки в воду зайдуть усі діти групи.

Підстрибнувши, п'ятирічний ОСОБА_7 нахилив голову і вдарився об перила, в результаті чого на його лобі утворилася гематома.

Виконання наведеної вище вправи у воді наданим позивачем планом-конспектом занять не передбачено, а ОСОБА_5 її необхідність пояснив тим, що дітям потрібно було зігрітися.

Проаналізувавши розвиток подій на занятті, яке проводив ОСОБА_5 24.03.2016р., колегія суддів дійшла висновку, що таке відступлення від проведення занять за планом-конспектом не було продумано позивачем з точки зору забезпечення безпеки дітей при виконанні вправи і сприяло тому, що дитина була травмована.

Крім того, вправу діти почали виконувати за командою ОСОБА_5, який не вважав за потрібне попередити дітей про необхідність дотримуватися правил безпеки і не роз'яснив, яким чином виконувати вправу, щоб запобігти травматизму.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що випадок, який трапився із малолітнім ОСОБА_7 24.03.2016 року на заняттях із плавання в дошкільному закладі, не має правового статусу «нещасного випадку», який підлягав розслідуванню відповідно до Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 31.08.2001 року №616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 07.10.2013р. №1365), оскільки це Положення встановлює єдиний порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися, зокрема, з вихованцями в дошкільних закладах під час навчально-виховного процесу і призвели до тимчасового (більш як на один робочий (навчальний) день залежно від типу та організації роботи навчального закладу або стійкого погіршення стану здоров'я (п.п. 1, 5 Положення).

Враховуючи, що ОСОБА_7 24.03.2016р. була надана медична допомога на рівні дошкільного закладу і 25.03.2016р. він відвідав ясла-садок та стійке погіршення стану його здоров'я не відбулося, колегія суддів вважає, що підстав для складення акта №1 про нещасний випадок, що стався з вихованцем, у відповідача не було /а.с.7/.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведений акт є документом, що фіксує певні обставини, які у спірних правовідносинах позивач не визнає в частині встановлених комісією з розслідування нещасного випадку ніби-то допущених ним порушень методики, конспекту та Інструкції з охорони праці при проведенні заняття із плавання, тобто є доказом, який підлягає спростуванню при вирішенні трудового спору за допомогою інших належних та допустимих доказів.

Закон України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку (ст. 22 Закону).

Отже, якщо для потерпілого від нещасного випадку, для якого акт про нещасний випадок є підставою для відшкодування шкоди, завданої здоров'ю, в тому числі для призначення відповідних виплат, передбачено як спосіб захисту порушених прав оспорення відповідності його змісту встановленим обставинам в судовому порядку, то для працівника, з вини якого стався нещасний випадок, акт може потягнути притягнення до дисциплінарної відповідальності при наявності для цього передбачених трудовим законодавством підстав.

Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України, яка регулює спірні правовідносини в цій частині, стягнення може бути застосовано до працівника лише за порушення трудової дисципліни.

Факт порушення працівником трудової дисципліни може бути підтверджений чи спростований будь-якими доказами, серед яких акт про нещасний випадок не має переваги над іншими доказами щодо обставин внаслідок чого та з чиєї вини (конкретного працівника) стався нещасний випадок.

Отже, вимога позивача про визнання незаконним та скасування акта про нещасний випадок є лишньо заявленою і від неї не залежить відновлення трудових прав останнього.

Що ж стосується правомірності застосування відповідачем до ОСОБА_5 заходів дисциплінарного стягнення, то колегія суддів погоджується з висновком про те, що підставність стягнення у спірних правовідносинах не залежить від того, які наслідки для здоров'я дитини наступили в результаті отриманої ним на занятті травми.

В даному випадку правове значення для правильного вирішення спору в цій частині має факт порушення ОСОБА_5 трудової дисципліни при проведенні заняття 24.03.2016 року і чи пов'язані ці порушення із травмуванням дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 139, 140 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Як уже зазначалося вище, до функціональних обов'язків інструктора дошкільного закладу належить організація та проведення фізкультурно-оздоровчої роботи з дітьми відповідно до чинних програм і методики, що забезпечується проведенням занять за планом (конспектом), затвердженим завідувачем та вихователем-методистом.

Оскільки 24.03.2016 року на початку заняття ОСОБА_5 відступив від плану-конспекту заняття, дав вказівку дітям виконувати вправу, яка за технікою її виконання (стрибання у воді, тримаючись за перила обома руками) може призвести і призвела до травмування дитини; не провів із п'ятирічними дітьми інструктаж щодо дотримання правил безпеки в басейні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених трудовим законодавством підстав для застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення. При цьому відповідачем дотримано порядок та строки для застосування дисциплінарного стягнення, як це передбачено ст.ст. 148, 149 КЗпП України і обрано найменш обтяжливий для працівника вид стягнення із передбачених ст. 147 КЗпП України.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, надані сторонами докази, в тому числі суду апеляційної інстанції, свідчать про те, що стосунки між позивачем і адміністрацією та колективом дошкільного закладу носять конфліктний характер протягом тривалого періоду часу, однак обставини, при яких травмовано вихованця дошкільного закладу та допущені позивачем порушення трудової дисципліни свідчать про правомірність прийнятого відповідачем рішення щодо застосування до ОСОБА_5 заходів дисциплінарного стягнення. Протилежне позивачем не доведено, а його твердження про те, що до іншого працівника за аналогічних обставин такі заходи не застосовувалися б, носять характер припущення і не можуть бути враховані судом при вирішенні трудового спору.

Заперечення позивачем факту травмування ОСОБА_7 на стадії апеляційного розгляду справи суперечать його ж поясненням, викладеним письмово 24.03.2016 року на вимогу роботодавця /а.с. 38/. Ступінь тяжкості тілесних пошкоджень не має правового значення для кваліфікації дій працівника як дисциплінарного проступку і відповідно до положень ч.3 ст. 149 КЗпП України підлягає врахуванню і враховано відповідачем при обранні виду стягнення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з нього слід стягнути на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 606 грн. 32 коп., оскільки ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року сплата судового збору відстрочена до ухвалення судового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді: Г.В.Семиженко

Т.Г. Фурман