Справа №470/774/16-ц 06.09.2017 06.09.2017 06.09.2017
Справа № 470/774/16-ц
Провадження № 22-ц/784/1878/17 Суддя першої інстанції - Міщенко Г.В.
Категорія 5 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 за участю третіх осіб - ОСОБА_5, Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачка зазначала, що їй на праві власності належить 1/2 частина від 24/100 нежитлового приміщення загальною площею 249 кв. м., що розташоване по АДРЕСА_1 та відповідно її частка складає 124,5 кв.м. Нежитлове приміщення складається з 4-х боксів, внутрішня площа, яких становить 249 кв.м. з них: 2 бокси по 106,5 кв.м. та 2 бокси по 18 кв.м. Бокси площею по 18 кв.м., відокремлені від інших боксів однією перегородкою.

Співвласником іншої ? частини вказаного приміщення є ОСОБА_3, який самовільно провів поділ спірного приміщення, побудувавши стіну з каменю до 2-х метрів заввишки. Внаслідок самовільної забудови, площа належного ОСОБА_4 нежитлового приміщення зменшилася до 87,15 кв.м.

Посилаючись на порушення ОСОБА_3 права спільної часткової власності, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення та демонтувати самовільно побудовану стіну в нежитловому приміщенні, розташованому по АДРЕСА_1 за його рахунок.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 відновити становище та демонтувати за його рахунок самовільно побудовану стіну в нежитловому приміщенні, розташованому по АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2014 року та додатковим рішення цього ж суду від 5 лютого 2015 року в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частку 24/100 нежитлового приміщення загальною площею 249 кв.м., що розташовано по АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

26 лютого 2016 року за ОСОБА_4 зареєстроване право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 загальною площею 249 кв.м., розмір частки становить 12/100 (а.с.7-14).

28 грудня 2015 року на електронних торгах з реалізації арештованого майна, а саме ? частини нежитлового приміщення частка власності - 24/100 від 1292 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 Миколаївської області переможцем визначено - ОСОБА_3, що підтверджується актом про проведення електронних торгів від 22 січня 2016 року. Вказана частина нежитлового приміщення належала колишньому чоловіку позивачки - ОСОБА_5 (а.с. 15).

На підставі вказаного акту, державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_6, 25 листопада 2016 року було видано свідоцтво про те, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, яке складається з ? частини нежитлового приміщення загальною площею 150 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Того ж дня, за ОСОБА_7 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на зазначене нежитлове приміщення, розмір частки ?, загальною площею 150 кв.м. (а.с.49).

Згідно технічного паспорту, виготовленого техніком ММБТІ 20 вересня 2016 року, приміщення, що належить ОСОБА_3 складається з двох частин - площами 22,3 кв.м. та 127,7 кв.м. площа складає 150 кв.м. (а.с. 50-54).

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 58-59, 61, 212 ЦПК за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивачка посилається на порушення відповідачем права спільної часткової власності, який самовільно побудував стіну на території її частки приміщення площею - 124,5 кв.м. у зв'язку з чим її частка зменшилася до 87, 15 кв.м., що підтверджується, зокрема, актом обстеження та копією технічного паспорту.

Так, відповідно до технічного паспорту, виготовленого Березнегуватським районним КПБТІ 28 грудня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 12/100 частки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площа забудови становить 289,7 кв.м., загальна площа 249 кв.м. (а.с. 43-46).

Вказаний технічний паспорт виготовлений станом на 28 грудня 2012 року, тобто до набуття позивачкою право власності.

В Акті обстеження від 25 жовтня 2016 року нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 зазначено, що власником 12/100 є ОСОБА_4, загальна площа якого складає 124,5 кв.м.

За результатами обміру розміри нежитлового приміщення складають: довжина - 20,75 м., ширина - 4,20 м, що становить 87,15 кв.м. Висота стіни - 1,9 м, ширина стіни -0,2м, довжина стіни - 20,75м. Вказаний акт складено депутатом селищної ради у присутності свідків та без участі відповідних спеціалістів, підписаний селищним головою (а.с.17).

Посилання суду на пояснення свідка ОСОБА_8, яка 20 вересня 2016 року виготовляла по факту технічний паспорт на належну ОСОБА_3 частку приміщення в якому зазначила, що загальна площа становить 150 кв.м. не можуть бути беззаперечними доказами, про те, що відповідач побудував стіну на належній позивачці частці приміщення. Так, свідок не могла однозначно пояснити, що саме на території нежитлового приміщення належного позивачці відповідач побудував стіну, також зазначала, що ОСОБА_3 неправильно було видано свідоцтво про право власності.

Між тим, відповідно до Інформаційної довідки про арештоване майно, виданої відділом ДВС Березнегуватського районного управління юстиції розмір ? частини спірного нежитлового приміщення зазначено як частка власності - 24/100 від 1292 кв.м. (а.с.166-167).

Вартість для реалізації нежитлового приміщення станом на 27 липня 2015 року була визначена саме в розмірі ? частини 24/100 від 1292 кв.м. та становила 60 457 грн. (а.с. 82).

Саме в такому розмірі частку нежитлового приміщення й було придбано відповідачем на електронних торгах під час реалізації арештованого майна та в подальшому видано свідоцтво про право власності.

Отже, встановлене свідчить про те, що на теперішній час ОСОБА_3 на законних підставах є власником ? частини спірного нежитлового приміщення загальною площею 150 кв.м.

Враховуючи викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного з наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, колегія не вважає доведеним, що зведена ОСОБА_3 стіна, яку просить позивачка знести, побудована відповідачем на території її нежитлового приміщення.

За таких обставин, відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті справи про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З.Бондаренко

В.І. Темнікова