Справа № 171/1922/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 лютого 2017 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Хоруженко Н.В.

при секретарі - Десятниковій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття з реєстрації за місцем проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Зеленодольського міського голови звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації за місцем проживання. Посилався на те, що Зеленодольська міська рада є власником квартири АДРЕСА_1 (попередня назва вулиця ОСОБА_2) в м.Зеленодольськ. 29 січня 2001 року рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради видано ордер на вищевказане житлове приміщення відповідачу ОСОБА_1 Зазначав, що станом на 6 жовтня 2016 року вищевказана квартира не приватизована, у даній квартирі ніхто не проживає, однак відповідач по даний час зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично понад один рік у квартирі не проживає. У звязку з вищенаведеними обставинами та на підставі ст.ст.317, 319, 346, 391, 405 ЦК України просив визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №351, будинку №16 по проспекту Незалежності в м.Зеленодольськ.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, її виклик здійснювався за адресою місця її реєстрації, вона там була відсутня, у звязку з чим згідно ст.. 74 ч. ч. 5 ЦПК України, вважається, що судовий виклик вручене їй належним чином.

Тому справу розглянуто у відсутності сторін, без здійснення фіксації засідання за допомогою звукозаписуючого засобу.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 17 січня 2001 року відповідачу ОСОБА_1 видано ордер на зайняття житлової площі в квартирі по №351, будинку №16 по проспекту Незалежності в м.Зеленодольськ. Згідно ордеру склад сімї відсутній (а.с.23).

З довідки Комунального підприємства «Зеленодольський міський водоканал» від 06 жовтня 2016 року № 1324 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 не приватизована (а.с.24).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна встановлено, що відомості щодо вищезазначеної квартири у вказаних реєстрах відсутні (а.с.25).

З повідомлення Комунального підприємства «Зеленодольський міський водоканал» від 20 жовтня 2016 року № 1355 видно, що акти про фактичне місце проживання мешканців квартири АДРЕСА_3 відсутні. Особовий рахунок на житлово-комунальні послуги оформлений на ОСОБА_3, яка за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги на неї не нараховуються. Станом на 01.10.2016 року заборгованість за житлово-комунальні послуги по вказаній квартирі складає 43,03 грн. (а.с.27, 29).

Встановлено, що згідно акту про фактичне місце проживання мешканців м.Зеленодольська № 605 від 17 жовтня 2016 року у квартирі АДРЕСА_3 ніхто не проживає. Згідно довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 05.10.2016 року ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 30.01.2001 року (а.с.30,31).

Як на підставу своїх позовних вимог, позивач посилається на норми Цивільного кодексу України. Зокрема ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно якої особа втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак позивач, належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності відповідача у спірній квартирі без поважних причин, суду не надав. Крім того, не надав доказів, що інше не встановлено законом або договором.

Так, вичерпного переліку поважності причин відсутності особи законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.

Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є три умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше року, відсутність поважних причин, відсутність іншого застереження в законі або договорі.

Як було встановлено судом відповідач згідно ордеру на зайняття житлової площі в квартирі по №351, будинку №16 по проспекту Незалежності в м.Зеленодольськ користується вказаним жилим приміщенням, квартира не приватизована.

Факт непроживання у вказаній квартирі ОСОБА_1 встановлено 17 жовтня 2016 року згідно акту про фактичне місце проживання мешканців м.Зеленодольська № 605.

Разом з тим, суду не надано достатніх доказів, що підтверджують неповажність причин не проживання, або ж те, що позивач вибула на постійне місце проживання в інше жиле приміщення.

Крім того, суд вважає, що між сторонами виникли не цивільні, а житлові правовідносини з приводу договору найму жилтового приміщення.

Так, згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних

причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках передбачених ч.3 ст.71 ЖК України.

Згідно ст.78 ЖК України тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім'ї наймача, він зобов'язаний забезпечити належне утримання приміщення.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»,у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов'язані з цим правові наслідки слід відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв'язку з вибуттям наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (ст. 107 ЖК). При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитись до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання. При вибутті на постійне місце проживання в інше жиле приміщення особа втрачає не тільки фактичне володіння жилим приміщенням але й намір повернутись.

Встановлено, що відповідач зберігає права та обовязки за договором найму жилого приміщення, забезпечила належне утримання квартири, заборгованість ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги незначна.

Позивач, посилаючись на тривале непроживання відповідача у спірній квартирі не довів цю обставину належними та допустимими доказами, відсутні такі докази про її постійне проживання на території іншої держави та неповажність причин її відсутності за місцем реєстрації.

Враховуючи, що в судовому засіданні не надано доказів, що відповідач відсутня за місцем проживання понад рік без поважних причин, договір найму який укладено між сторонами передбачає збереження права на користування житлом за тимчасово відсутнім наймачем, тому з задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також слід зазначити, що на підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.

Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обовязок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку та є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Тобто, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Таким чином позов в цій частині є безпідставним.

За таких обставин суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.61, 71, 78 ЖК України, ст.ст.3, 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття з реєстрації за місцем проживання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_4