РІШЕННЯ

іменем України

03 січня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

21.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.12.2000 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №113.

В обґрунтування позову зазначила, що з 01.12.2000 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалось по причині непорозуміння між ними. Шлюбні відносини припинені з початку 2012 року, шлюб розпався остаточно, наміру примиритися з відповідачем не має.

За вказаних обставин, спільне сімейне життя між ними є неможливим.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про укладення шлюбу та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2000 року, мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 6, 7).

Зі змісту поданих сторонами заяв вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть; спору про розділ майна та про місце проживання неповнолітньої дочки між ними немає; збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки судові витрати: 551 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 01 грудня 2000 року (актовий запис №113) Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Головуючий: