Дата документу 18.01.2017
Справа № 320/1440/16-ц
Провадження № 2/320/70/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Мелітополь Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Бахаєва І.М.,

при секретарі - Фурсовій Л.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Цокало О.І.,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи: Мелітопольська міська державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_4, мотивуючи свої позовні вимоги наступним, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_4. ОСОБА_1 е спадкоємцем 2 черги за законом відповідно до положень ст.1262 ЦК України і отримав спадщину, що залишилася після смерті брата у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. Відповідач, ОСОБА_3, вважає себе спадкоємцем 1 черги, як син померлого брата. На даний час відповідач намагається прийняти спадщину через Мелітопольску міську державну нотаріальну контору. Позивач вважає, що відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування за законом після смерті мого брата на підставі вимог ст.1224 ЦК України, знастпуних підстав, на протязі всього 2012 року до моменту сметрі ІНФОРМАЦІЯ_1 брат позивача ОСОБА_4 дуже хворів в наслідок зловживання алкогольними напоями, мав психичне захворювання і жив фактично за рахунок позивача. Починаючи з жовтня 2012 року по момент смерті ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані, був паралізований, не міг самостійно пересуватися по квартирі та доглядати за собою, займатися пранням одягу, готувати їжу, прибирати квартиру. ОСОБА_4 дуже ослаб, мав потребу постійного догляду. В цей період усім необхідним для життя забезпечення брата займався тільки ОСОБА_1 Окрім, готування їжі, прибирання квартири, прання одягу брата, ОСОБА_1 придбав для нього продукти харчування та лікарські засоби. Відповідач взагалі ніякої участі в утриманні дуже хворого батька не приймав, не цікавився обставинами життя батька, ухилявся від цього, отже не приїжджав до нього, не намагався спілкуватись з ним, ніколи не дзвонив йому, не приймав участі в оплаті його лікування, не доглядав за ним та не інтересувався станом його здоров'я. Отже після смерті ОСОБА_4 відповідач жодного разу не запропонував ОСОБА_1 відшкодувати витрати на утримання померлого, на його похорони та за могильний пам'ятник. У якості нормативного обґрунтування позивач посилається на ст.ст.1224, 1262 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Цокало О.І. підтримали позовні вимоги з вищенаведених підстав та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_5, мотивуючі свою позицію тим, що позивач не довів у суді факт здійснення ним догляду за його померлим батьком.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, свідків, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відкриваючи провадження у справі суд попередив сторони про те, що відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, вони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Виходячи зі змісту положень статті 60 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, які подані сторонами до початку безпосереднього судового розгляду.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, рідний брат ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 4 грудня 2014 року, свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 9 лютого 1960 року, свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 16 квітня 1970 року.

Позивач, ОСОБА_1,. е спадкоємцем другої черги за законом відповідно до положень ст.1262 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом ОСОБА_1 отримав право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 9.09.2013р. реєстровий №1-827.

Відповідач, ОСОБА_3, є спадкоємцем першої черги за законом, як син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 12 березня 1982 року. На даний час він намагається прийняти спадщину через Мелітопольську міську державну нотаріальну контору.

Відповідно до положень ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до листа №01-02/1009 від 9 листопаду 2016 року Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 перебував на обліку у лікаря психіатра з 5 грудня 2006 року по день смерті з діагнозом шизофренія, лікувався стаціонарно в МПО з 6 грудня 2006 року по 31 січня 2007 року, з 21 лютого 2007 року по 26 березня 2007 року, у денному стаціонарі - з рази у 2008 році та 1 раз у 2009 році., приймав лікування трифтазин, аміназин, циклодол.

Допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, сусідка за місцем проживання позивача, суду пояснила що на кануні смерті кілька місяців ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися по квартирі та доглядати за собою, самостійно приймати їжу, займатися пранням власного одягу, готувати їжу, прибирати квартиру. ОСОБА_3 ніякої участі по утриманню хворого ОСОБА_4 не оказував, не цікавився його станом здоров'я, його потребами, отже не намагався спілкуватися з ним. Утриманням ОСОБА_4 займався тільки ОСОБА_1 який за власний рахунок придбав для хворого брата продукти харчування, готував брату їжу, займався пранням його речей, прибирав у кімнаті, у якої мешкав ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 похоронив його за власний рахунок.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала суду аналогічні пояснення свідка ОСОБА_6.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, суду пояснила, що на кануні смерті довгий час ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися по квартирі та доглядати за собою, самостійно приймати їжу, займатися пранням власного одягу, готувати їжу, прибирати квартиру. ОСОБА_3 ніякої участі по утриманню хворого ОСОБА_4 не оказував, не цікавився його станом здоров'я, його потребами, отже не намагався спілкуватися з ним. Утриманням ОСОБА_4 займався тільки ОСОБА_1.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 на протязі 2012 року знаходився у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися по квартирі та доглядати за собою, займатися пранням одягу, готувати їжу, прибирати квартиру. Він дуже ослаб, мав потребу постійного догляду. В цей період усім необхідним для життя забезпечення ОСОБА_4 займався тільки ОСОБА_1 Окрім, готування їжі, прибирання квартири, прання одягу брата, ОСОБА_1 придбав для нього продукти харчування та лікарські засоби. ОСОБА_3 взагалі ніякої участі в утриманні дуже хворого батька не приймав, не цікавився обставинами життя батька, ухилявся від виконання обов'язків сина відносно батька, отже не приїжджав до нього, не намагався спілкуватись з ним, ніколи не дзвонив йому, не приймав участі в оплаті його лікування, не доглядав за ним та не інтересувався станом його здоров'я. Догляд за ОСОБА_4 здійснював ОСОБА_1

Вище наведені обставини підтверджуються змістом постанови №7724 від 19.11.2012р. винесеної оперуповноваженим СУР Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізької області Кириченко Г.В.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого ч.3 ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 202 Сімейного кодексу повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Обов'язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов'язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства, зокрема у гл. 17 СК України "Обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання".

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім'ї. Ця засада набуває особливого значення щодо регулювання відносин батьків і дітей по утриманню.

За загальним правилом обов'язок по утриманню батьків покладається лише на повнолітніх дочку, сина. Обов'язок у повнолітніх дочки, сина виникає незалежно від того, чи перебували батьки у шлюбі між собою. Спеціального пояснення вимагає використання в нормах гл. 17 СК України в множині слова "батьки". Це означає, що у повнолітніх дочки, сина обов'язок по утриманню виникає щодо кожного з батьків, матері й батька, окремо.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

Повнолітні дочка, син зобов'язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов'язок дітей не пов'язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Зазвичай повнолітні діти за власною ініціативою матеріально допомагають своїм непрацездатним батькам, не чекаючи виникнення такого обов'язку за законом. Якщо ж діти ухиляються від надання такої допомоги, батьки, як правило, не звертаються до суду з моральних міркувань.

Аналізуючи вище наведені норми діючого законодавства України щодо обов'язку повнолітніх дітей по утриманню непрацездатних батьків та фактичні обставини справи, суд за внутрішнім переконанням дійшов до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 не виконував покладені на нього обов'язки по утриманню свого непрацездатного батька ОСОБА_4 при його житті якій до того ж в останній період свого життя знаходився у безпорадному стані, а тому суд вважає позов ОСОБА_1 про усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ч. 8 ст. 7, гл. 17 СК України, ст.1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи: Мелітопольська міська державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування за законом - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь держави судовий збір у розмірі 580 гривен.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ