РІШЕННЯ

Іменем України

23.08.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Галицького районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Заявники звернулась до суду із заявою в якій просять встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_3, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, народженої ІНФОРМАЦІЯ_3, а також ОСОБА_1, народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 - «поляки», зобов'язати Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідних актових записів цивільного стану, внести відповідні зміни до актових записів: до графи «національність матері» в актовому записі про народження ОСОБА_1 №202 від 10.01.1964 р., складеного Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з «українка» на полька»; до графи «національність нареченої» в актовому записі про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 №1429 від 17.06.1984 р., змінити національність нареченої з «українка» на полька»; до графи померлої в актовому записі про смерть №238 від 15.01.1962 р., на гр.ОСОБА_3 змінити національність померлої з «українка» на полька».

В обґрунтування своєї заяви покликаються на те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були уродженими польками, сповідували римо-католицьку віру і проживали на території Польщі та України, дотримуючись традиції цієї національності. Щоб уникнути переслідувань зі сторони влади ОСОБА_3 і бабця ОСОБА_4 приховували свою приналежність до польської національності. Незважаючи на це, вони завжди вважали себе поляками, виховувалися в польських традиціях, родина святкувала польські свята. На даний час, заявники, прагнуть відносити та зберегти своє етнічне польське походження відповідно до положень Закону України «про національні меншини в Україні», і внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності. Вказують, що встановлення факту польського походження необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження.

Заявники у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви про слухання справи у їх відсутність, заяву підтримали, просили задоволити.

Представник Галицького районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явилися, на адресу суду надіслали заяву про слухання справи без участі представника відділу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви, з огляду на наступне.

Згідно посвідки про народження від 13.04.1927 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася у м.Стрв'яжик, Польща, батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва шлюбу 1903 року ОСОБА_9, греко-католик одружився з ОСОБА_10, римо-католичкою.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазанчаено місце народження м.Стрв'яжик, Нижньо-Устрицького району, Республка Польща.

Згідно свідоцтва про одруження 23.05.1963 року ОСОБА_11 та ОСОБА_4 одружилися. В графі місце народження громадянки ОСОБА_4 зазначено «м.Стрв'яжик, Нижньо-Устрицького району, Польща».

Згідно свідоцтва про одруження 17.06.1984 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб, про що Львівським палацом урочистих подій зроблено актовий запис №1429.

Згідно із ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до положеньст.ст.1,3 ЗУ «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» ,громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Враховуючи те, що в ході розгляду справи встановлені судом обставини свідчать про приналежність заявника до польської національності, зокрема те, що остання є внучкою польки ОСОБА_12, а заявник має право вільно обирати та відновити свою національність, суд приходить до висновку, що заява є підставною та обґрунтованою, відтак слід таку заяву в цій частині слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212-215, 246-250 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задоволити.

Встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_3, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, народженої ІНФОРМАЦІЯ_3, а також ОСОБА_1, народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 - «поляки».

Зобов'язати Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідних актових записів цивільного стану, внести відповідні зміни до актових записів: до графи «національність матері» в актовому записі про народження ОСОБА_1 №202 від 10.01.1964 р., складеного Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з «українка» на полька»; до графи «національність нареченої» в актовому записі про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 №1429 від 17.06.1984 р., змінити національність нареченої з «українка» на полька»; до графи померлої в актовому записі про смерть №238 від 15.01.1962 р., на гр.ОСОБА_3 змінити національність померлої з «українка» на полька».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.