СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2857/13-ц
Провадження № 2/306/6/17
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

з участю секретаря - Дичка О.І.,

предствника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Свалявського районного нотаріального округу Гуледза Андрій Георгійович про визнання недійсним і скасування договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на квартиру і визнання права власності на ? частини квартири,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що разом з ОСОБА_6 у 2004 році займалася придбанням квартири для спільного проживання. Під час обговорення з ОСОБА_3 умов купівлі-продажу вона передала у присутності ОСОБА_6 продавцю квартири аванс у сумі 5 тисяч доларів США. Укладення угоди купівлі-продажу було призначено нотаріусом на 30 вересня 2004 року, але приїхати вона із-за кордону через роботу не змогла, а тому, погодилась, щоб ОСОБА_6 сам поїхав та сплатив решту коштів ОСОБА_3 Коли ОСОБА_6 повернувся у Чеську Республіку, то повідомив її, що передав гроші ОСОБА_3 і остання написала розписку, сказавши також, що з оформленням угоди все добре і квартира вже є їхньою. Але ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер та, переглядаючи речі покійного, позивач виявила оригінал договору дарування квартири від 30 вересня 2004 року. Вважає, що зазначений договір суперечить вимогам ст. 717 ЦК України, та як квартира куплена за спільні грошові кошти, а не подарована ОСОБА_6 Договір дарування квартири було укладено з метою приховати інший договір купівлі-продажу, щоб позбавити її права на частку у спільній сумісній власності, на яку б мала право відповідно до вимог ст. 74 СК України, коли б було укладено договір купівлі-продажу. Виходячи з вимог ст. 235 ЦК України, вважає, що договір дарування квартири є удаваним, оскільки приховує інший правочин, який насправді було ними вчинено, а саме договір купівлі-продажу. Будь-якого письмового договору між нею та ОСОБА_6 щодо спільного набутого майна не укладено.

У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 приходили до неї в гості. Розповідали, що разом проживають у Чеській Республіці і бажають купити будинок.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Встановлено, що відповідно до договору дарування квартири - 30.09.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 6865.

Відповідно до розписки, наданої ОСОБА_3 30.09.2004 року - остання надала розписку ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в тому, що гроші за продаж квартири АДРЕСА_1 у сумі 15 тисяч доларів США остання одержала до підписання договору, претензій до покупців не має.

Гроші отримала по частинам: 5 тисяч доларів США та 10 тисяч доларів США.

Згідно з вимогами ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до роз»ясень, викладених в абз. 1, 2 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов»язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_3 подарувала квартиру ОСОБА_6 не безоплатно, а за плату, про що свідчить власноручно написана ОСОБА_3 розписка від 30 вересня 2004 року про отримання грошових коштів частинами: 5 тис. доларів США та 10 тис. доларів США за продаж квартири АДРЕСА_1, що суперечить правовій природі договору дарування згідно зі ст. 717 ЦК України та вказує на удаваність такого правочину, адже має місце приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу, який сторони угоди насправді вчинили.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що оспорюваний договір дарування квартири було укладено з метою приховати інший договір купівлі-продажу, щоб позбавити її права на частку в спільній сумісній власності, на яку мала право відповідно до вимог ст. 74 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно. Набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об»єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету. Проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім»ї.

У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на майно.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-66цс13 від 18 березня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала допустимих доказів про те, що проживала з ОСОБА_6 однією сім»єю, вела з ним спільне господарство та мала спільний бюджет, а також те, що спірна квартира була придбана за спільні кошти з відповідачем, оскільки з розписки незрозуміло, що то за гроші у сумі 15000,00 доларів США і кому вони належать, доказів, що ці грошові кошти належали їй з ОСОБА_6 як спільні сумісні чи їй особисто позивачка також не надала.

Показання свідка ОСОБА_7 про те, що позивачка проживала разом з ОСОБА_6 у Чеській Республіці до дня його смерті, не можуть бути достатньою підставою вважати, що останні перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, побут та бюджет, враховуючи, що свідок в той час проживала в м. Свалява.

Будь-яких інших об»єктивних доказів на підтвердження позовних вимог позивачка не надала.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 через відсутність у неї порушеного матеріального права чи інтересу, яке б, у свою чергу давали їй підстави для оспорення нею договору дарування та визнання права власності на половину спірної квартири.

Керуючись ст. ст. 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Свалявського районного нотаріального округу Гуледза Андрій Георгійович про визнання недійсним і скасування договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на квартиру і визнання права власності на ? частини квартири - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Ж.В.Василиха