Справа №442/8270/16-ц
Провадження №2/442/637/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нагуєвицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 червня 2016 року помер його батько ОСОБА_3, 04.12.1934р.н., про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Виконавчого комітету Нагуєвицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області зроблено актовий запис №16 від 16.06.2016 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області по вул. Зеленій, 13. Вищевказаний житловий будинок, згідно господарських книг, належав ОСОБА_3, що підтверджується Довідкою Нагуєвицької сільської ради від №1507 23.12.2016 року.

28 вересня 2016 року, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Однак державний нотаріус повідомив, що для видачі свідоцтва про право на спадщину, йому необхідно подати оригінал правовстановлюючого документу щодо належності будинку №13 по вул. Зеленій в с.Нагуєвичі спадкодавцеві. Однак такого документу він представити нотаріусу не може, так як він відсутній серед документів спадкодавця.

16 грудня 2016 року приватний нотаріус ОСОБА_2 відмовила йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, який би підтверджував належність майна (права власності) померлому та рекомендувала йому звернутись до суду для оформлення спадкових прав на спадкове майно, а тому він змушений звертатися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник Нагуєвицької сільської ради в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Третя особа: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, який помер 14 червня 2016 року являється батьком ОСОБА_1.

ОСОБА_3 заповіту не склав. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області по вул. Зеленій, 13

За приписами ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст.1261 вказаного кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, оскільки є його сином.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, який би підтверджував належність майна (права власності) померлому та рекомендував звернутись до суду для визнання права власності на нежитлове приміщення в порядку спадкування за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Пунктом 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 66-69 ЗУ «Про нотаріат», п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що при відсутності інших спадкоємців і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також

прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, при житті спадкодавець не визнав за собою право власності на спадкове майно, однак його збудував та ввів у експлуатацію, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але йому в цьому було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392, 1258, 1261, 1268-1270, ч.3 ст.1296 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с.Нагуєвичі, вул. Зелена, 13 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3, який помер 14 червня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя __________________ О.В. Крамар