АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

31 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Українець Л.Д.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року,

встановила:

у грудні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача. заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 34 991 грн. 62 коп., інфляційні втрати - 19 390 грн. 79 коп. та 3% річних - 810 грн. 58 коп., а також судові витрати.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 р. з урахуванням виправлень, внесених ухвалою від 23 серпня 2016 р., позов було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач є власником АДРЕСА_1. Оскільки відповідач не сплачує з 01.07.2014 р. витрати на утримання будинку та прибудинкової території, не оплачує опалення та електричну енергію, позивач просив стягнути з нього заборгованість в сумі 34 991 грн. 62 коп., а також 3 відсотки річних - 810 грн. 58 коп. та інфляційні втрати - 19 390 грн. 79 коп.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 р., з урахуванням виправлень, внесених ухвалою від 23 серпня 2016 р., позов було задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є власником АДРЕСА_1, який перебуває на балансі ТОВ «Перший український експертний центр», а тому має нести витрати за утримання будинку та прибудинкової території, а також сплачувати послуги з централізованого опалення та постачання електроенергії. Суд при визначенні розміру заборгованості керувався розрахунком, наданим позивачем (а/с 8) та розрахунком індексу інфляції та 3% річних (а/с10).

Такий висновок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки він не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В п. 1 ч. ст. 214 ЦПК України вказано, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Суд першої інстанції не перевірив належним чином надані позивачем розрахунки заборгованості.

Так, в розрахунку заборгованості вказується, що борг за липень 2014 р. в сумі 487 грн. 23 коп. за утримання будинку та прибудинкової території. При цьому позивачем було надано копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 р., де було стягнуто з відповідача заборгованість станом на 22.07.2014 р. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представником позивача було визнано, що в даному розрахунку неправильно зазначено заборгованість за липень 2014 р. Таким чином, загальна заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з серпня 2014 р. по липень 2015 р. становить 6 360 грн. 04 коп.

Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за опалення та постачання електричної енергії задоволенню не підлягають, оскільки представниками позивача не було надано належних доказів щодо обсягу наданих послуг, оскільки дані послуги надаються відповідачу за показаннями лічильників, які знаходяться в його квартирі.

В наданому при розгляді справи в суді апеляційної інстанції розрахунку заборгованості за опалення (а/с 111) вказується лише загальний обсяг спожитої в будинку теплової енергії за листопад 2014 - квітень 2015 р. без зазначення обсягу теплової енергії, яка була спожита відповідачем відповідно до показань квартирного лічильника та нарахувань за опалення місць загального користування.

В Додатку до розрахунку заборгованості за постачання електричної енергії (а/с 9) вказується заборгованість за кількістю кіловат в серпні 2014 р. під час контрольної перевірки та з вересня 2014 р. по липень 2015 р., однак доказів про контрольну перевірку та даних про те, яким чином знімались показники лічильника, який знаходиться в квартирі відповідача, надано не було.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції оголошувались перерви 16.03.2017 р., 11.05.2017 р., 08.06.2017 р. для надання представникам позивача можливості подати додаткові докази щодо нарахування заборгованості за опалення та постачання електричної енергії, однак в судове засідання 31.08.2017 р. представником позивача було надано лише примірники розрахунків, які вже містяться в матеріалах справи.

Заявлені позивачем вимоги відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення 3 % річних із простроченої суми заборгованості та з урахуванням індексу інфляції, підлягають частковому задоволенню, оскільки правовідносини, які передбачають обов'язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов'язанням.

Разом з тим, суд першої інстанції при стягненні інфляційних втрат не перевірив належним чином розрахунок наданий представником позивача. З урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» розмір інфляційних втрат відповідно до офіційних даних про індекс споживчих цін за період, який був заявлений позивачем - з січня 2015 р. по червень 2015 р. індекс інфляції становить 2,32%.

Також не може бути задоволена вимога про нарахування інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість, що виникла до липня 2014 р., оскільки позивачем не було надано доказів того, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 р. не виконується.

Таким чином, розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6 360 грн., 04 коп., а з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних - 6 602 грн. 99 коп.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 р. змінити та визначити заборгованість в сумі 6 602 грн. 99 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 756/15932/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1277/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.