Справа № 347/1608/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області у складі головуючого судді Турянського І.Є., секретаря Лазорик Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до відповідача з позовом про розірвання шлюбу зареєстрованого 15.09.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 117.

Сторони в шлюбі мають одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Із позовних вимог вбачається, що спільне сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя. Також, в зв"язку із тим, що вони не зійшлись характерами, між ними почали постійно виникати непорозуміння. Все це призвело до того, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Подружні відносини припинились з початку 2016 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе.

Відповідач в судове засідання не зявився звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч.1 ст.110 СК України.

Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 15.09.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 117, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 073436 виданим 15.09.2009 року (а.с.6). Однак, на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сімї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер. Крім того, позивачка миритися не бажає, а відповідач по даній справі претензій немає.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

А тому, з урахуванням вищенаведених обставин та в інтересах сторін, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шляхів для збереження сімї суд не вбачає.

Згідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка з цього приводу свою думку не виразила.

Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - слід залишити на вихованні матері, ОСОБА_1

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110-112, 113 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15.09.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 117, - розірвати.

Неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні матері ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турянський І.Є.