Справа № 183/2374/17
№ 2-з/183/86/17
У Х В А Л А

12 червня 2017 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суді ОСОБА_1,

секретаря Макаренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР УКРАЇНА» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР УКРАЇНА» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів.

Провадження у справі відкрито 26.05.2017 року.

26.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна», ідентифікаційний код юридичної особи: 40481805, місцезнаходження юридичної особи: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, будинок 9, корпус 57 офіс 57/1, що знаходяться на рахунку №9, відкритому у АТ «ОСОБА_3 Аваль», МФО 380805 в межах заявлених позовних вимог на суму 22 224,44 грн.

Сторони у судове засідання не викликалися, оскільки відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено судом, що між сторонами дійсно існує спір з приводу визнання недійсним договору фінансового лізингу №350 укладений 18.01.2017 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна». Крім іншого, позивач ставить питання про стягнення з відповідача грошових коштів сплачених за договором фінансового лізингу №350 від 18.01.2017 року в розмірі 22 224 грн. 44 коп.

З урахуванням зазначених позивачем обставин, дійсно, встановлено реальну загрозу утруднення виконання можливого рішення суду, у випадку задоволення позову, те що за квитанцією №ПН4316 від 18.01.2017 року ОСОБА_2 сплачено на рахунок ТОВ «Єврокар Україна» комісію за організ. по договору фінансового лізингу №350 в розмірі 22 224,44 грн. Зазначена сума співпадає з зазначеною в позовній заяві ОСОБА_2 ціною позову 22 224,44 грн.

З поданих доказів не вбачається створення перешкод господарській діяльності іншим юридичним особам або фізичним особам, порушення інтересів інших осіб у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Абзац 2 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року визначає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення позовних вимог по зазначеній справі, враховуючи, що предметом позову у справі є вимоги, щодо стягнення з відповідача грошових коштів сплачених за договором фінансового лізингу №350 від 18.01.2017 року в розмірі 22 224 грн. 44 коп., визнання договору фінансового лізингу №350 укладеного 18.01.2017 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» недійсним, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 /РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /Радянська/, буд.43 кв.56/ про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна», ідентифікаційний код юридичної особи: 40481805, місцезнаходження юридичної особи: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, будинок 9, корпус 57 офіс 57/1, що знаходяться на рахунку №9, відкритому у АТ «ОСОБА_3 Аваль», МФО 380805 в межах заявлених позовних вимог на суму 22 224,44 грн.

Копію ухвали негайно надіслати заявнику та заінтересованим особам.

Виконання ухвали покласти на Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання протягом трьох років з наступного дня після постановлення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.І. Городецький