Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2017 Справа №607/4466/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Братасюка В.М.

з участю секретаря Чичкевич О.І.

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ПрАТ «Страхова група Провідна» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, залученої судом в процесуальному статусі третьої особи третя ПрАТ «Страхова група Провідна» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.07.2015 року близько 14 год. в м. Тернополі на регульованому перехресті вулиць ОСОБА_7 Шептицького, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем "ЗІЛ-ММЗ 4502", було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, яким керував позивач ОСОБА_6 З метою визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку позивачем було замовлено та оплачено послугу спеціаліста в розмірі 790грн., відповідно до звіту №541 про оцінку автомобіля НОМЕР_2 від 12.08.2015року, вартість матеріального збитку, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент оцінки складає 207338,48грн.

Враховуючи, що власником автомобіля «ЗІЛ-ММЗ 4502», державний номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_3, з боку якого мала місце недбалість щодо використання належного йому транспортного засобу, позивач вважає за доцільне стягнути в його користь з ОСОБА_3 - 165 870,78грн., що становить 80% від завданої йому матеріальної шкоди по наслідках вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (80% вартості ремонту автомобіля марки «RENA ULT Megan», державний номерний знак НОМЕР_4), а з ОСОБА_2, з вини якого відбулася ДТП - 41 467,70грн., що становить 20% цієї матеріальної шкоди. ОСОБА_1 цього, стягнути з ОСОБА_3 в користь позивача 632 грн. за оплату послуг спеціаліста щодо визначення вартості матеріальних збитків та 1658,70 грн. сплаченого судового збору, а з ОСОБА_2 стягнути 158 грн. вказаних витрат па оплату послуг спеціаліста та 414,68 гривень сплаченого судового збору.

У судовому засіданні позивач а надалі його представник ОСОБА_1, позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позов заперечили, за ознакою неповідомлення ОСОБА_2 про огляд транспортного засобу спеціалістом з метою виявлення дійсних ушкоджень автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, просять відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у запереченні відносно позову, за відсутністю вини ОСОБА_3

Представник третьої особи ПрАТ «Страхова група Провідна» не зявився в судове засідання, хоча страхова компанія належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Громадянин ОСОБА_2, 28 липня 2015 року близько 14 год. 00 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_5, в м. Тернополі на регульованому перехресті вулиць ОСОБА_7 Шептицького, допустив порушення ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із попутним транспортним засобом "FIAT Scudo" державний номерний знак НОМЕР_6, який під керуванням водія ОСОБА_8 стояв на даному перехресті. Після даного зіткнення водій ОСОБА_2 на автомобілі "ЗІЛ-ММЗ 4502" продовжуючи рух та допустив зіткнення із попутним транспортним засобом "RENAULT Megane" державний номерний знак НОМЕР_4, яким керував водій ОСОБА_6 та рухався в напрямку вул. Микулинецької. В подальшому відбулося перекидання автомобіля "ЗІЛ-ММЗ 4502" із розсипом його вантажу (цегли, каміння), який контактує із автомобілем НОМЕР_7, що під керуванням водія ОСОБА_9 стояв на вказаному перехресті. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2015р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту ДП «ЕСПЕРТ-СЕРВІС АВТО» №541 про оцінку автомобіля НОМЕР_2 від 12.08.2015року, вартість матеріального збитку, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент оцінки складає 207338,48грн.

За правилом передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Власником автомобіля «ЗИЛ-ММЗ 4502», державний номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на імя ОСОБА_3 від 22.04.2005року.

Проте, як встановлено судом, на момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 4502» перебував ОСОБА_2.

У наявному в матеріалах справи протоколі допиту свідка ОСОБА_2 від 28.08.2015р. останній вказує, що автомобіль «ЗІЛ-ММЗ 4502» постійно зберігався на стоянці, яка була забезпечена охороною, ОСОБА_3 за день до ДТП ключі та реєстраційні документи забрав з собою, на наступний день, знаючи про те, що ОСОБА_3 поїхав у м. Львів, без його відома та згоди, з метою підробітку, відкрив автомобіль останнього наявним в нього ключем, поміняв реєстраційний номер вказаного атомобіля на наявний у нього реєстраційний номер від автомобіля «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_8, таким чином незаконного заволодів належним ОСОБА_3 автомобілем «ЗІЛ-ММЗ 4502» .

Протиправність дій ОСОБА_10 підтверджується зокрема постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 522352 від 09.10.2015р., згідно якої останнього було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, зокрема за експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Протиправність заволодіння автомобілем 28.07.2015 року, належним ОСОБА_3, визнав в судовому засіданні й особисто ОСОБА_2, котрий пояснив, що відкрив автомобіль наявним в нього ключем, поміняв реєстраційний номер вказаного автомобіля на наявний у нього реєстраційний номер від автомобіля «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_8.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, внаслідок непереборної сили, а не з його вини.

Таким чином, судом встановлено, що належний відповідачу ОСОБА_3 автомобіль «ЗІЛ-ММЗ 4502» вибув з його володіння виключно внаслідок протиправних дій ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 відмовився написати заяву про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 по факту незаконного заволодіння транспортним засобом, проте це є його правом, а не обов'язком.

Позивач, як на правову підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_11, посилається на ч.4 ст. 1187 ЦК України, із змісту якої вбачається, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Із змісту вказаної норми ЦК України вбачається, що головною та необхідною умовою притягнення відповідача ОСОБА_3 до цивільно-правової відповідальності на підставі вказаної норми є його недбалість, як власника транспортного засобу, що сприяла неправомірному заволодінню таким транспортним засобом відповідачем ОСОБА_10

Відповідно до змісту п.3 Постанови пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» під недбалістю слід розуміти вину поведінку володільця, що проявляється зокрема у не забезпеченні ним належної охорони і т.п.

Проте, у своїй позовній заяві позивач чітко не зазначає в чому, на його думку, проявляється недбалість відповідача ОСОБА_3 по відношенню до належного йому автомобіля, а посилання позивача на нібито дружні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та наявність вільного доступу ОСОБА_2 до автомобіля «ЗІЛ-ММЗ 4502» будь-якими належними та допустимими доказами не доводиться.

Належний ОСОБА_3 автомобіль «ЗІЛ-ММЗ 4502», як джерело підвищеної небезпеки, в день ДТП був знаходився на території гаражного кооперативу «Гаївський» поблизу кімнати сторожевої охорони даний факт окремо підтверджений в ході судового розгляду показами свідка ОСОБА_12, який працював охоронцем у вказаному гаражному кооперативі.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи за № 665/16 від 22.11.2016 року, варість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 належного позивачу, станом на момент ДТП, котра мала місце 28.07.2015 року, складає 132 797, 25 гривень. Належними та допустимими доказами висновків судового експерта, сторонами спору не спростовано.

Таким чином, беручи до уваги, що саме з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем "ЗІЛ-ММЗ 4502" 28 липня 2015 року близько 14 год. 00 хв., в м.Тернополі на регульованому перехресті вулиць ОСОБА_7 Шептицького, сталася дорожньо-транспортна пригода, суд вважає, позивачу ОСОБА_6, підлягає до відшкодування відповідачем ОСОБА_2 41 467, 70 гривень заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди та 414, 68 гривень судового збору, тобто стягненню підлягає сума заявлена в межах позовних вимог до відповідача ОСОБА_2

Що стосується позовних вимог заявлених до відповідача ОСОБА_3, то суд приходить до переконання, що за відсутності обставин, які б свідчили про існування недбалості відповідача ОСОБА_3 щодо належного йому автомобіля «ЗІЛ-ММЗ 4502» та за наявності доказів незаконного заволодіння вказаним автомобілем ОСОБА_2, позов в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 165 870, 78 гривень, по наслідках завданої ДТП до задоволення не підлягає.

Разом з тим суд зауважує, що потерпіла в ДТП особа, не позбавлена права вимоги суми в означеному розмірі, до винного в ДТП.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати повязані з проведенням судових експертиз.

Оскільки звіт зі встановлення суми матеріального збитку завданого автомобілю позивача проведено не за ухвалою суду, відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, тому позовні вимоги в частині стягнення оплачених наданих послуг спеціаліста щодо визначення вартості матеріальних збитків до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212- 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, статтями 15, 16, 20, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 а користь ОСОБА_6 41 467,70 гривень заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди та 414, 68 гривень судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний, строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_13