Справа № 295/358/17
У х в а л а

"12" січня 2017 р. Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на приватизацію кімнати - ,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з вказаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Так, ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, при подачі позовної заяви мають зазначатися докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При зверненні позивачем до суду не надано доказів того, що питання приватизації житлового фонду було предметом розгляду компетентного органу та позивач отримав відмову у задоволенні свого звернення, чим саме були порушені, не визнані або оспорено її права, свободи чи інтереси та існує необхідність судового захисту прав позивача.

Відповідно до ст. 128 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Позивач в позовній заяві зазначила, що отримати ордер немала можливості, оскільки ордер на вселення у житлове приміщення почали видаватися з травня 1990 р., а засилилася вона в спірне приміщення з січня 1990 року, а тому її заселення відбувалося на підставі заяви, однак позивачем не надано належних доказів про не отримання нею ордера в подальшому та з яких підстав.

Також, стаття 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» чітко вказує, що положення цього Закону поширюються лише на громадян, які не мають власного житла. Згідно статті 4 частини 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Статтею 1 частиною 1 цього Закону передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, зокрема, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Позивачем не надано витягу із Реєстру прав власності на нерухоме майно, який може підтвердити, що іншого власного житла позивач не має, а також не надано доказів, які підтверджують, що відповідач не лише зареєстрований, а й фактично проживає у вказаному гуртожитку більше п'яти років на законних підставах.

Частино 3 ст. 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Із розглянутих матеріалів вбачається, що позовна заява та її копії, долучені позивачем, не містять підпису позивача.

Враховуючи викладене вище, відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 3, 60, 119, 120, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на приватизацію кімнати залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Гумен