Справа № 545/3921/14-ц
Провадження 4-с/545/26/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2017 Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Задорожна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали скарги розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1, -

встановив:

До Полтавського районного суду надійшла скарга від Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на дії державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1

Скаргу аргументували тим, що на виконанні у Полтавському РВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження №52062871 з виконання виконавчого листа №545/3921/14-ц від 04.08.2015р. Полтавського районного суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Енергобанк" 42169,33 грн. боргу.

04.08.2017р. на адресу стягувана надійшла постанова про повернення виконавчого документа разом з виконавчим листом №545/3921/14-ц. Вважають таку постанову незаконною, необгрунтованою та передчасною у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" однією з засад виконавчого провадження є співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог згідно рішення. У свою чергу в ст.10 наведений не вичерпний перелік заходів примусового виконання рішень.

п.2 ч.2 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження, Автоматизована система виконавчого провадження забезпечує доступ сторонам виконавчого провадження до інформації про виконавче провадження, а ст. 19 Закону надає сторонам виконавчого право доступу до АСВП.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження №52062871 : державним виконавцем Полтавського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області не вчинено вичерпний перелік виконавчих дій, що призвело до невиконання рішення суду: 04.10.2016. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження; 08.06.2017. винесена постанова про арешт майна боржника; 28.07. 2017р. постанова про повернення виконавчого документа.

Проводячи аналогію з положеннями ЦПК щодо рішення суду, хочуть зазначити, що постанова державного виконавця повинна бути законною та обгрунтованою. Тобто у постанові державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу повинні бути зазначені всі фактичні обставини виконавчого провадження, з'ясовані під час виконання рішення суд. Зокрема державний виконавець зобов'язаний зазначити, що боржник немає ніяких доходів, а майно під час перевірки майнового стану боржника не виявлено. В оскаржуваній постанові державний виконавець зазначає : " у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними", в такому випадку державний виконавець повинен зазначити найменування органу, який надав документальне підтвердження та реквізити відповіді ( повідомлення ) згідного якого встановлено, що за боржником не зареєстровано право власності на об'єкти рухомого чи нерухомого майна. Також слід зазначити, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що до Полтавського РВДВС надходили такі документи.

Державний виконавець зобов'язаний повторно проводити перевірку майнового стану боржника ( щодо виявлення рухомого та нерухомого майна ) не рідше одного разу на три місяці відповідно положень ч.8 чт. 48 Закону, а такі дії державним виконавцем не проведені- у АСВП відсутні відповідні записи про вчинення дій.

З метою повного та об'єктивного виконання рішення державний виконавець також зобов'язаний здійснити перевірку майнового стану боржника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання, однак державний виконавець обмежився перевіркою наявності рухомого та нерухомого майна ( перевірка майнового стану боржника за місцем проживання оформляється актом державного виконавця ). Всупереч положенням Закону державним виконавцем не вчинено таких дій та не заначено у постанові реквізити відповідних документів.

Закон надає державному виконавцю ряд інших інструментів для реального та об'єктивного виконання рішення суду : у випадку злісного ухилення боржника від виконання рішення звертатися до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; направлення подання до суду щодо застосування приводу боржника ( або направлення постанови державного виконавця про привід боржника до органів Національної поліції, як того вимагав Закону України "Про виконавче провадження" чинний до 05.10.16.). Після здійснення приводу боржника до відділу ДВС державний виконавець вправі відбирати у боржника пояснення щодо причин невиконання рішення суду, але такі заходи не були задіяні державним виконавцем.

Дієвим інструментом впливу на боржника та заходом примусового виконання рішення є адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця. Згідно вимог ст.188 прим. 13 Кодексу України про адміністративні правопорушення за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця до порушника може застосовуватися штраф у розмірі від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Всупереч вимогам Закону та посадової інструкції державним виконавцем також не реалізовано ( не застосовано ) даний захід примусового виконання рішення суду.

У випадку відсутності інформації про фактичне місце проживання ( перебування ) боржника державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду з поданням про розшук боржника- фізичної особи та після постановлення ухвали суду звернутися до органів Національної поліції з метою оголошення боржника у розшук.

Державний виконавець обмежився формальною перевіркою майнового стану боржника не виходячи зі службового приміщення, а підставою для винесення оскаржуваної постанови слугували відповіді, отримані ще у 2016 році.

Але згідно вимог Закону державний виконавець зобов'язаний провести вичерпний перелік виконавчих дій, спрямованих на своєчасне, об'єктивне, неупереджене виконання рішення суду.

В судове засідання скаржник не зявився, надавши суду заяву в якій скаргу підтримали та прохали задовольнити, а розгляд проводити без їх участі.

Представника Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з»явився викликався належним чином, про причини не появи не повідомив.

Судом встановлено, що на виконанні у Полтавському РВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження №52062871 з виконання виконавчого листа №545/3921/14-ц від 04.08.2015р. Полтавського районного суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Енергобанк" 42169,33 грн. боргу.

04.08.2017р. на адресу стягувана надійшла постанова про повернення виконавчого документа разом з виконавчим листом №545/3921/14-ц. Вважають таку постанову незаконною, необгрунтованою та передчасною у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" однією з засад виконавчого провадження є співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог згідно рішення. У свою чергу в ст.10 наведений не вичерпний перелік заходів примусового виконання рішень.

п.2 ч.2 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження, Автоматизована система виконавчого провадження забезпечує доступ сторонам виконавчого провадження до інформації про виконавче провадження, а ст. 19 Закону надає сторонам виконавчого право доступу до АСВП.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження №52062871 : державним виконавцем Полтавського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області не вчинено вичерпний перелік виконавчих дій, що призвело до невиконання рішення суду: 04.10.2016. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження; 08.06.2017. винесена постанова про арешт майна боржника; 28.07. 2017р. постанова про повернення виконавчого документа.

Тобто у постанові державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу повинні бути зазначені всі фактичні обставини виконавчого провадження, з'ясовані під час виконання рішення суд. Зокрема державний виконавець зобов'язаний зазначити, що боржник немає ніяких доходів, а майно під час перевірки майнового стану боржника не виявлено. В оскаржуваній постанові державний виконавець зазначає : " у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними", в такому випадку державний виконавець повинен зазначити найменування органу, який надав документальне підтвердження та реквізити відповіді ( повідомлення ) згідного якого встановлено, що за боржником не зареєстровано право власності на об'єкти рухомого чи нерухомого майна. Також слід зазначити, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що до Полтавського РВДВС надходили такі документи.

Державний виконавець зобов'язаний повторно проводити перевірку майнового стану боржника ( щодо виявлення рухомого та нерухомого майна ) не рідше одного разу на три місяці відповідно положень ч.8 чт. 48 Закону, а такі дії державним виконавцем не проведені- у АСВП відсутні відповідні записи про вчинення дій.

З метою повного та об'єктивного виконання рішення державний виконавець також зобов'язаний здійснити перевірку майнового стану боржника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання, однак державний виконавець обмежився перевіркою наявності рухомого та нерухомого майна ( перевірка майнового стану боржника за місцем проживання оформляється актом державного виконавця ). Всупереч положенням Закону державним виконавцем не вчинено таких дій та не зазначено у постанові реквізити відповідних документів.

Закон надає державному виконавцю ряд інших інструментів для реального та об'єктивного виконання рішення суду : у випадку злісного ухилення боржника від виконання рішення звертатися до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; направлення подання до суду щодо застосування приводу боржника ( або направлення постанови державного виконавця про привід боржника до органів Національної поліції, як того вимагав Закону України "Про виконавче провадження" чинний до 05.10.16.). Після здійснення приводу боржника до відділу ДВС державний виконавець вправі відбирати у боржника пояснення щодо причин невиконання рішення суду, але такі заходи не були задіяні державним виконавцем.

Дієвим інструментом впливу на боржника та заходом примусового виконання рішення є адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця. Згідно вимог ст.188 прим. 13 Кодексу України про адміністративні правопорушення за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця до порушника може застосовуватися штраф у розмірі від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Всупереч вимогам Закону та посадової інструкції державним виконавцем також не реалізовано ( не застосовано ) даний захід примусового виконання рішення суду.

У випадку відсутності інформації про фактичне місце проживання ( перебування ) боржника державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду з поданням про розшук боржника- фізичної особи та після постановлення ухвали суду звернутися до органів Національної поліції з метою оголошення боржника у розшук.

Державний виконавець обмежився формальною перевіркою майнового стану боржника не виходячи зі службового приміщення, а підставою для винесення оскаржуваної постанови слугували відповіді, отримані ще у 2016 році.

Але згідно вимог Закону державний виконавець зобов'язаний провести вичерпний перелік виконавчих дій, спрямованих на своєчасне, об'єктивне, неупереджене виконання рішення суду.

Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 про «Практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»- «При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).»

На підставі викладеного , вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення оскільки в державним виконавцем не вчинено весь перелік дій та заходів, необхідним для розшуку майна боржника, та не надано тому жодних підтверджуючих документів.

Керуючись ст.ст. 209-210,293, 383-387 ЦПК України, ст. 11,17,18,25,76 Закону Уукраїни "про виконавче провадження", Постановою Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 про «Практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

УХВАЛИВ

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Полтавського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушко Р.А. щодо повернення виконавчого документа (виконавчого листа №545/3921/14-ц від 04.08.15. Полтавського районного суду Полтавської області) стягувачу незаконними.

Скасувати постанову №52062871 від 28.07.17. про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов'язати державного виконавця Полтавського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушко P.M. відновити виконавче провадження №52062871 з виконання виконавчого листа №545/3921/14-ц від 04.08.15. Полтавського районного суду Полтавської.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 5 днів з моменту проголошення, а сторонами, що не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий: А.Г.Потетій