Справа № 459/2988/16-ц
Провадження № 2/459/133/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосад М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзахідвуглебуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому з урахуванням заяв про уточнення й збільшення позовних вимог від 30.11.2016, від 16.12.2016. року просить стягнути з останнього 41225,53 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 5000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказала, що працювала у відповідача на посаді заступника головного бухгалтера і 11.07.2016 року звільнена за згодою сторін. На час звільнення роботодавець заборгував їй заробітну плату з січня 2016 року. За дні затримки розрахунку при звільненні розмір середнього заробітку становить 41225,53 грн. Також зазначила, що у звязку з невиплатою належної заробітної плати їй спричинено моральної шкоди, яку оцінює у 5000 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримала.

Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що у звязку з відсутністю фінансування у 2016 році у відповідача утворилася заборгованість перед контрагентами підприємства та на самому підприємстві. Зазначив, що з 2016 року було встановлено трьохденний робочий день та відповідно дванадцять робочих днів у місяць, а не повний робочий день як стверджує позивачка.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку.

Встановлено, що позивач з 26.10.2015 року по 11.07.2016 року працювала на посаді заступника головного бухгалтера ПАТ «Укрзахідвуглебуд». 11.07.2016 звільнена за згодою сторін на підставі наказу № 45-к від 11.07.2016 року.

Факт несвоєчасності виплати заробітної плати представник відповідача визнав у письмовому запереченні на позов та у судовому засіданні.

Разом з цим, відповідно до довідки ПАТ «Укрзахідвуглебуд» від 09.12.2016 року №03-01/746, станом на 01.11.2016 року позивачці не виплачена заробітна плата на руки за: січень 2016 року 3589,71 грн.; березень 2016 року 4146,45 грн.; травень 2016 року 7422,29 грн.; червень 2016 року 5197,95 грн.; липень 2016 року 10182,55 грн.; всього 30538,95 грн.

Згідно наказу ПАТ «Укрзахідвуглебуд» від 11.01.2016 року №01, з 11.01.2016 року працівників товариства переведено на трьохденний робочий тиждень вівторок, середа, четвер.

Повного розрахунку із позивачкою відповідач не здійснив.

Як видно з пояснень позивачки й свідоцтв про народження серії І-СГ №233037, №102283 від 06.04.2010 року та 03.02.2000 року відповідно, у позивачки є двоє дітей син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 14.03.2014 року, ОСОБА_5 чоловік позивачки має інвалідність ІІІ групи.

Згідно договору № 83 про підготовку молодшого спеціаліста від 12.08.2015 року, позивач як замовник та Ковельський медичний коледж як виконавець уклали даний правочин щодо навчання ОСОБА_6 на платній основі, вартість навчання 8700 грн. за курс.

Відповідно з положеннями ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, з відповідача в користь позивачки слід стягнути суму невиплаченої заробітної плати за період з січня 2016 року по липень 2016 року, що становить в сумі 30538,95 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Укрзахідвуглебуд» від 09.12.2016 року №03-01/746.

У ч.1 ст.117 КЗпП України зазначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідачем не подано доказів відсутності його вини у затримці проведення розрахунку з позивачем; у матеріалах справи відсутні й будь-які дані щодо спору про розмір невиплачених позивачеві сум. За таких обставин наявні підстави для застосування положень ч.1 ст.117 КЗпП України щодо відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні.

Отже, ураховуючи невиконання відповідачем свого обов'язку перед позивачем щодо здійснення у день звільнення виплати всіх належних йому сум, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно з абзацом третім пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абз. 1 та 2 п.8 вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

На початку 2016 року працівників відповідача було переведено на трьохденний робочий тиждень вівторок, середа, четвер. Зазначений наказ позивачем не оспорюється і нею прийнято умови відповідача щодо тижневої тривалості робочого часу.

Оскільки роботодавцем встановлено трьохденний робочий тиждень, то розрахунок необхідно проводити не за повний робочий тиждень, а у відповідності до графіку роботи позивачки.

Згідно з вище вказаною довідкою відповідача від 30.01.2017 року №02-04/52 за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (травень та червень 2016 року), заробітна плата позивача за мінусом матеріальної допомоги сукупно становила (7422,29-4350,0+5197,95) = 8270,24 грн.. При цьому, у цей період було 26робочих днів.

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» за період з 11.07.2016 року по 30.01.2017 року було 86робочих днів (вівторків, серед, четвергів).

Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить: 8270,24 грн. : 26 ? 86=27355,74 грн.

При цьому судом не беруться до уваги посилання відповідача на скрутне фінансове становище підприємства, як на підставу звільнення його від відповідальності у зв'язку з невиплатою позивачеві одноразової допомоги, оскільки, як зазначено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності на підставі ст.117 КЗпП.

Щодо позовної вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. суд звертає увагу на те, що відповідно до присів ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування відповідачем позивачеві моральної шкоди у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, суд вважає доведеним завдання останній такої шкоди, оскільки позивач виховує двох дітей, одна з яких навчається на платній основі, чоловік має інвалідність, унаслідок недостатності коштів обєктивно мала потребу у докладанні нею додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, винної поведінки відповідача, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з останнього на користь позивачки 1000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1102,40 грн., від якого позивач була звільнена при зверненні до суду.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзахідвуглебуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Укрзахідвуглебуд» у користь ОСОБА_1 заробітну плату за січень-липень 2016 року у розмірі 30538 (тридцять тисяч п"ятсот тридцять вісім) грн. 95 коп. та 27355 (двадцять сім тисяч триста п"ятдесят п"ять) грн.74 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, та 1000 (одну тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Укрзахідвуглебуд» на користь держави 1102 (одну тисячу сто дві) грн. 40 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: М. Д. Новосад