РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 Провадження №2-о/425/23/17

Справа № 425/148/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді Романовського Є.О.,

за участю секретаря Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, перебуваючи з 21.06.2014 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, 29.12.2016 року у місті Стаханові, народила доньку. Звернувшись до Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою реєстрації народження доньки та видачі свідоцтва про народження українського зразка отримала відмову, оскільки для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на вищевказане, просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що 29.12.2016 року в м. Первомайськ Луганської області, Україна, народилася дитина жіночої статі, якій надано імя Поліна, батьками якої є особи, що перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 115: ОСОБА_1, громадянка України, яка народилася 23.01.1993 року в м. Первомайськ Луганської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, громадянин України, який народився 13.04.1990 року в м. Золоте Луганської області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не зявились. Заявник просила справу розглянути без її участі. Заінтересована особа подала заяву, в якій також просила розглянути справу без її участі та не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, народження фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що підставою для державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

А підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, прямо передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року

N 9;

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров'я та круглою печаткою закладу;

в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, для державної реєстрації факту народження дитини без рішення суду, діюче законодавство України вимагає від заявника надати органу державної реєстрації актів цивільного стану: або медичне свідоцтво про народження дитини (якщо дитина народилась у закладі охорони здоров`я); або медичне свідоцтво про народження чи медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, та висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (якщо дитина народилась поза закладом охорони здоров`я); або акт, складений відповідними посадовими особами за участю як мінімум двох свідків (за відсутності лікаря чи фельдшера) у випадку народження дитини в транспортному засобі.

При цьому, у перших двох випадках, документ обовязково складається представниками закладу охорони здоров`я.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) з 21.06.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та являються громадянами України (а.с.12).

Заявник просила встановити факт народження дитини саме в м. Первомайську Луганської області, однак відповідно до дублікату медичного свідоцтва про народження № 25 від 10.01.2017 року, копією обмінної карти № 955 Стахановського пологового будинку, 29.12.2016 року в Стахановському пологовому будинку ОСОБА_1 народила дитину - дівчинку, вагою: 3 кілограми 370 грам, зріст: 53 сантиметри (а.с.10,11).

Суд констатує, що остання обставина встановлена судом на підставі наданих заявницею письмових доказів у вигляді дублікату медичного свідоцтва про народження № 25 від 10.01.2017 року, копією обмінної карти № 955 Стахановського пологового будинку, що видані закладами охорони здоров`я, які не входять у систему закладів охорони здоров`я України, не зареєстровані за законодавством України, але знаходяться на території держави Україна, зокрема у м. Стаханов.

Однак суд враховує, що м. Стаханов Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Стаханов входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

І фактично, що є загальновідомими обставинами, нині, знаходження на території Луганської області небезпечно як для здоров`я, так і для життя будь-якого громадянина України, а право на свободу та особисту недоторканість не забезпечуються державою Україна на території цього міста, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 462 «Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод"».

А це, обєктивно свідчить про те, що натериторії м. Стаханов, нині, жодний орган державної влади України, у тому числі і його заклади системи охорони здоров`я працювати не можуть, а тому суд погоджується із тим, що отримати документи, встановленого законодавством України зразка і виданих компетентним Україною закладом охорони здоров`я для підтвердження факту народження дитини, заявник не може.

Проте суд оцінює і сприймає надані йому докази як допустимі, виходячи з наступного.

Як відзначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 10 травня 2001 року (справа Кіпр проти Туреччині), зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих де-факто органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (п.96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (п.92).

А в рішенні від 23 лютого 2016 року (справа Мозер проти Республіки Молдова та Росії), Європейський Суд з прав людини вказав на те, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (п.142).

Тому з огляду на обставини цієї справи та зобов`язання України, як однієї з Договірних Сторін Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поважати права людини, суд не бачить підстав аби не враховувати впроваджений Європейським судом з прав людини підхід.

І саме тому вважає, що надані заявницею письмові докази є належними, допустимими та достовірними, а також такими, що поза всяким сумнівом доводять факт народження заявницею 29.12.2016 року в Стахановському пологовому будинку м. Стаханова дитину - дівчинку, вагою: 3 кілограми 370 грам, зріст: 53 сантиметри.

Зважаючи на викладене та доведеність факту народження, який просила встановити заявниця, і при цьому необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації заявницею своїх батьківських прав повною мірою, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити, але частково.

В силу положень ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України суд може констатувати, що матір`ю народженої дівчинки є ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4), а батьком ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5), оскільки дитина була зачата та народжена під час перебування ними у шлюбі.

Що стосується прізвища, імені та по-батькові народженої дитини, то в силу положень ст.ст. 145-147 Сімейного кодексу України, суд має право на їх визначення виключно за наявності спору між батьками про це, і не у порядку окремого, а у порядку позовного провадження, що виключає можливість суду при розгляді справи про встановлення факту народження дитини, встановити її прізвище, імя та по-батькові. Але орган державної реєстрації, в силу приписів пункту 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 має компетенцію, на підставі та у порядку, передбаченому цими правилами, при здійсненні державної реєстрації народження дитини вирішити питання і щодо її прізвища, імені та по батькові.

Керуючись ст. ст. 208-209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 Едвінінви про встановлення факту народження дитини - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що 29 грудня 2016 року в м. Стаханові Луганської області, Україна, народилася дитина жіночої статі, вагою:3 кілограми 370 грамів, зріст: 53 сантиметри, батьками якої є особи, що перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 115: ОСОБА_1, громадянка України, яка народилася 23 січня 1993 року в м. Первомайську Луганської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, громадянин України, який народився 13 квітня 1990 року в м. Золоте Луганської області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Є.О. Романовський