Справа № 303/3860/17
ряд. стат. звіту - 48
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 липня 2003 року у виконкомі Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, за актовим записом №06 та стягнення аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19 липня 2003 року між нею (ОСОБА_2В.) та відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано шлюб у виконкомі Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №06. За час перебування в шлюбі, мають спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Так, вона (ОСОБА_2В.) та відповідач ОСОБА_3 прожили у спільному шлюбі 14 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Однак, останній рік, не можуть проживати як сім'я, виконувати сімейні обов'язки та вирішувати навіть нескладні питання, що призвело до того, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо. Таким чином, вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід і сім'ю зберегти не можливо. Тому на підставі вищенаведеного вона (ОСОБА_2В.) звертається до суду та просить розірвати шлюб зареєстрований 19 липня 2003 року між нею та ОСОБА_3 у виконкомі Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягненню ними повноліття.

Позивач - ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволення не заперечує.

Відповідач - ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає і проти їх задоволити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії 1-ФМ №065283 виданого виконкомом Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстровано шлюб 19 липня 2003 року, про що складено відповідний актовий запис за №06 (а.с.6).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №179362 виданого 07 червня 2004 року виконавчим комітетом Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, у ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 22 травня 2004 року народився син - ОСОБА_4 (а.с.7), а відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №182928 виданого 24 листопада 2010 року виконавчим комітетом Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, у ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 15 листопада 2010 року народився син - ОСОБА_5 (а.с.8)

Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається.

-2-

Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 та стягнення з нього аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дітей, які для повного і гармонійного розвитку їх особистості повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 необхідно стягнути аліменти на утримання синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна. Так, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні

-3-

для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача ОСОБА_2, як батька, утримувати та надавати дітям матеріальну допомогу.

На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 залишити прізвище - Лендєл.

Дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати при матері - ОСОБА_2.

Згідно частини 4 статті 174 Цивільно - процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, 213, 214, 215, 218, 223, 367 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113, 150, 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, у виконкомі Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, 19 липня 2003 року, за актовим записом №06- розірвати.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 залишити прізвище - Лендєл.

Дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати при матері - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ними повноліття, починаючи з 10 липня 2017 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 - 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь держави судовий збір в розмірі - 640 (шістсот сорок) гривень

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання його копії шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий М.М.Пак