Справа № 161/9742/17
Провадження № 2/161/3123/17
У Х В А Л А

07 вересня 2017 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Перша Луцька державна нотаріальна контора, про визнання рішення державного реєстратора протиправним,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовною заявою до Приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання рішення державного реєстратора протиправним.

Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 1 Кодексу адміністративного судочинства України цей Кодекс визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає, зокрема суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 Закону № 1952-ІV визначено, що державним реєстратором є, зокрема нотаріус.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У даному випадку, виходячи зі змісту позовної заяви, зокрема її прохальної частини, позивачі пред'явили вимоги до приватного нотаріуса ОСОБА_3 як спеціального суб'єкта, на якого покладено функції державного реєстратора. Ці вимоги полягають у визнанні протиправними рішень про державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомості.

Вказані вимоги обґрунтовані посиланням на порушення приватним нотаріусом як державним реєстратором положень Закону № 1952-ІV та вчиненням ним дій поза межами повноважень, визначених законодавством. Зокрема, у позовній заяві йдеться про перевищення приватним нотаріусом ОСОБА_3 повноважень державного реєстратора, передбачених ч. 5 ст. 3, та у спосіб, що не відповідає вимогам ч. ч. 1, 2 ст. 24 вказаного Закону.

При цьому до інших осіб будь-яких вимог матеріально-правового характеру, що відповідно до ст. 15 ЦПК України підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, позивачі не пред'явили.

З огляду на викладене, спір, який виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з однієї сторони та приватним нотаріусом як суб'єктом, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства з другої сторони, є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З врахуванням викладеного, приходжу до висновку, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, слід розяснити позивачам їх право звернутися з відповідним позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст.15, 122, 210, 293, 295 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Перша Луцька державна нотаріальна контора, про визнання рішення державного реєстратора протиправним.

Роз»яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх право звернутися з даними позовними вимогами в порядку адмінстративного судочинства

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8