АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/167/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Лакталіс Україна», треті особи: ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участі наземних транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ДП «Лакталіс Україна», треті особи: ОСОБА_3, ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказувала, що 07 березня 2015 року о 18-10 год. в м. Києві по вул. Саперно-Слобідській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ДП «Лакталіс Україна», під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Wolkswagen Passat» д.н.з.НОМЕР_2, власником якого є позивачка. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від17 березня 2015 року водія автомобіля «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_3 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала в трудових правовідносинах з ДП «Лакталіс Україна» та керувала транспортним засобом «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1 в силу своїх трудових обов'язків, тому цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну позивачці з вини третьої особи, з підстав передбачених ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, має нести відповідач.

Цивільно-правова відповідальність ДП «Лакталіс Україна», як власника джерела підвищеної небезпеки автомобіля «RenaultFluence» д.н.з. НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс Груп» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» 26 серпня 2015 року перерахувала суму завданого збитку власнику автомобіля «Wolkswagen Passat» д.р.н. НОМЕР_1 в розмірі 16 184,28 грн. на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5 на підставі договору з технічного обслуговування та ремонту автомобіля від 20 серпня 2015 року,укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Оскільки страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування, що є витратами, які пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу в розмірі 16 184,28 грн., вартість робіт, виконання яких було необхідно для повного відновлення транспортного засобу, становить різницю витрат з відновлення транспортного засобу з урахуванням зносу і без такого врахування, та складає 11 487,29 грн., що пов'язано з необхідністю використання нових деталей, вузлів та агрегатів під час виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу згідно Акту здачі-прийняття робіт № ФОП-5/10-2015 від 05.10.2015 року.

Також зазначала, що внаслідок ДТП їй завдано й моральну шкоду, яка полягала в переживаннях, стражданнях з приводу пошкодження належного їй на праві власності автомобіля, невідшкодування особами, відповідальними за заподіяні їй збитки, в добровільному порядку спричиненої їй шкоди.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 11 487, 29 грн.; моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Лакталіс Україна» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року в решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення законним.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення законним.

Розглянувши справу, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог ОСОБА_2

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 07 березня 2015 року о 18-10 год. в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ДП «Лакталіс Україна», під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Wolkswagen Passat»д.н.з.НОМЕР_2, власником якого є позивачка. Внаслідок ДТП було пошкоджено вказані транспортні засоби.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 р. водія ОСОБА_3 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП внаслідок порушення нею п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, та до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що третя особа ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригоди перебувала в трудових правовідносинах з ДП «Лакталіс Україна», та керувала транспортним засобом «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1, що належало ДП «Лакталіс Україна», в силу своїх трудових обов'язків.

За змістом ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ДП «Лакталіс Україна», як власника джерела підвищеної небезпеки автомобіля «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс Груп» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ-4398698, виданого 24.12.2014 року, строком на 1 (один) рік, строк дії - з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно звіту ТОВ «ЕАК «Фаворит» № 4000/4 від 11.08.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Wolkswagen Passat» д.н.з.НОМЕР_2, вартість ремонту згідно ремонтної калькуляції становить 33608,73 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 16184,28 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» прийнято рішення про сплату завданого збитку власнику автомобіля «Wolkswagen Passat» д.н.з.НОМЕР_2 в розмірі 16 184,28 грн.

26 серпня 2017 року на підставі заяви позивачки ОСОБА_2 Страхова компанія перерахувала вказану суму на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5, згідно договору від 20 серпня 2015 року з технічного обслуговування та ремонту автомобіля позивачки (а.с.10, 32).

Відповідно до вимог ч.2 п.1 ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 9 Постанови №6 Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року роз'яснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Як видно з Акту здачі-прийняття робіт № ФОП-5/10-2015 від 05.10.2015 року фактична вартість робіт по відновленню автомобіля становить 27 671 грн.57 коп.

Позивачкою були сплачені роботи по відновленню автомобіля в сумі 11 487 грн. 29 коп. (а.с.33)

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала на те, що для повного відновлення транспортного засобу згідно Акту здачі-прийняття робіт № ФОП-5/10-2015 від 05.10.2015 року необхідним було використання нових деталей, вузлів та агрегатів. Різниця витрат з відновлення транспортного засобу з урахуванням зносу і без такого врахування, і складає 11 487,29 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Як вбачається зі Звіту експертної організації ТОВ «ЕАК Фаворит» №4000/4 від 11 серпня 2015 року, який був проведений на підставі договору від 10 лютого 2015 року, укладеного між ТОВ «ЕАК Фаворит» та ПрАТ «УСК «Княжа Вієна ІншурансГруп», при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Wolkswagen Passat» д.н.з.НОМЕР_2, у даному звіті також було вказано, що для відновлення вказаного автомобіля необхідна заміна деталей, агрегатів і вузлів на нові.

Крім того, з договору, укладеного 20 серпня 2015 року між ФОП ОСОБА_5 та позивачкою ОСОБА_2 з ремонту автомобіля, та акту здачі - прийняття робіт №ФОП -5/10-2015 від 05 жовтня 2015 року видно, що вартість здійсненого відновлювального ремонту автомобіля «Wolkswagen Passat» д.н.з.НОМЕР_2. становить 27 671 грн. 57 коп. (а.с.34-35). Виконавцем для ремонту автомобіля було запропоновано встановлення нових деталей, агрегатів і вузлів. При цьому п. 2.1.6 даного договору визначено, що у випадку відмови Замовника від виконання запропонованих робіт по усуненню недоліків, що впливають на безпеку експлуатації автомобіля Замовника, Виконавець не несе відповідальності за подальшу безпеку експлуатації автомобіля.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачкою не доведено необхідності використання нових деталей, агрегатів і вузлів для ремонту належного позивачці автомобіля.

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки, пошкодженого з вини третьої особи ОСОБА_3, становить 27 671 грн. 57 коп., з яких частково відшкодовано страховою компанією суму 16 184,28 грн., відповідач повинен для повного відшкодування реальних збитків, завданих працівником, сплатити позивачці різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 11 487 грн. 29 коп.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди в розмірі 11 487 грн. 29 коп.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.20 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Оскільки рішенням Голосіївського районного суду від 15 липня 2016 року та додатковим рішенням того ж суду від 24 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині вимог про відшкодування шкоди в розмірі 11 487 грн. 29 коп. було відмовлено, проте додаткове рішення позивачкою не оскаржено, колегія суддів вважає можливим вийти за межі апеляційної скарги, скасувавши й додаткове рішення суду з ухваленням нового рішення.

Окрім того, на підставі ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та приватним адвокатом ОСОБА_1 11 вересня 2015 року укладено договір №14/11 про надання послуг адвоката та додаткову угоду до цього договору, згідно з якими виконавець надає позивачці, зокрема, послуги щодо складання процесуальних документів, надання усних та письмових юридичних консультацій, представництво замовника у судах всіх інстанцій. Вартість послуг складає 5000 грн.(а.с.38,40). Разом з тим позивачкою та її представником не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів, які б документально підтвердили оплату витрат на правову допомогу, а також приведено розрахунку таких витрат, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивачки щодо відшкодування витрат на правову допомогу, підстав для скасування судового рішення в цій частині немає.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.3 Постанови Пленуму №4 Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди» від 31.03.199 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частково задовольняючи позов в частині відшкодування моральної шкоди та визначаючи розмір нанесеної ОСОБА_2 моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд правильно врахував глибину та тривалість моральних страждань, конкретні обставини справи й, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, обґрунтовано стягнув на користь позивачки моральну шкоду в сумі 2000грн. Зазначений розмір відшкодування відповідає завданій позивачці моральній шкоді та є достатнім для відновлення її порушених прав.

Колегія суддів не вбачає підстав для збільшення розміру відшкодування на користь позивачки моральної шкоди.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним відшкодувати позивачці з Дочірнього підприємства «Лакталіс Україна суму сплаченого судового збору в розмірі 490 грн., а також стягнути з Дочірнього підприємства «Лакталіс Україна» в дохід держави судовий збір в сумі 484 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної їй внаслідок пошкодження транспортного засобу та в частині стягнення судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані вимого задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Лакталіс Україна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Естонська, 120 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу в сумі 11 487 грн. 29 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Лакталіс Україна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Естонська,120 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 490 грн., а також стягнути з Дочірнього підприємства «Лакталіс Україна» в дохід держави судовий збір в сумі 484 грн. 40 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: