пр. № 2/759/781/17
11 січня 2017 року Святошинський районний суд м.Києва
в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.
при секретарі Євфіменко К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості по зарплаті та компенсації за затримку розрахунку при звільненні, суд,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.06.2014 року по 18.05.2015 року в розмірі 9938,51 грн., заробітну плату за час вимушеного простою в розмірі 18 811,59грн., винагороду за вислугу років в розмірі 3 161,60грн., компенсацію втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні в розмірі 97 817 грн., індексацію суми заборгованості по заробітній платі відповідно до зростання індексу цін на споживчі товари та тарифів на послуги в розмірі 13 606,66 грн., підвищену на 50% заробітну плату за фактичний час перебування в таких районах, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції безпосередньо у районах її проведення в розмірі 71 668,18 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 27 червня 1996р. по 18 травня 2015 року працював на відокремленому виробничому підрозділі «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» на посаді майстра вибухових робіт. Наказом № 178к від 18.05.2015р. звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, однак в день звільнення відповідач не здійснив з ним розрахунку.
Позивач в судове засідання не з'явився, просить слухати справу у його відсутність.
Відповідач ДП «Луганськвугілля» в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутність його представника згідно ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач працював у відокремленому виробничому підрозділі «Шахта Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля», зокрема, з 01.03.2009р. на посаді «роздатчик склада ВМ підземний» (а.с. 13а).
Наказом від 18.05.2015р. № 178к від 18.05.2015р. звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України (а.с. 13а).
Згідно довідки, наданої відповідачем, заборгованість позивача по заробітній платі за період з червня 2014р. по травень 2015р. становить 9938,51грн. (а.с. 11).
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно, але не рідше двох разів на місяць.
Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Позивач зазначає про своє право на отримання компенсації втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні, проте фактично просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. № 100.
Згідно з цим порядком середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи шляхом визначення середньоденної зарплати.
Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів.
Нарахування середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів.
Згідно з довідкою про заборгованість по заробітній платі за останні повні два календарні місяці, що передували звільненню, заробітна плата ОСОБА_1 складала: червень 2014р. - 3571грн., липень 2014р. - 3926грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить (3571+3926) : 44 роб.дні = 170,39грн.
На момент звернення до суду із позовною заявою розрахунків з позивачем проведено не було, а тому затримка розрахунку при звільненні складає 390 робочих днів (19.05.2015 - 30.11.2016).
Таким чином середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає 66 452,10грн. (170,39 грн. х 390 робочих днів = 66 452,10 грн.).
Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, оскільки він не відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. № 100.
Судом встановлено, що згідно п. 1 п.17 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Державного підприємства «Луганськвугілля», ВВП «Шахта «Ніканор-Нова» від 26.07.2014 року № 605 шахта переведена у режим життєзабезпечення в зв'язку з проведенням АТО», наказано головному інженеру та заступнику Директора по виробництву призупинити роботу по видобутку вугілля, проведенню та прикріпленню гірничого видобуту з 2-ої зміни 26.07.2014 року, оплату праці робітникам та ІТР, зайнятих на роботах провести згідно Закону України «Про оплату праці». Оплату робітникам, не залученим до роботи, здійснювати 2/3 присвоєної тарифної ставки (а.с.12).
Згідно ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Таким чином, за період з серпня 2014р. по травень 2015р. виходячи з присвоєної тарифної ставки професії «роздатчик склада ВМ підземний» - 154,32грн. (а.с. 13), 2/3 частини від якого складають 102,89грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного простою в розмірі 18 811,59грн.
Згідно частин 1-4 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У відповідності до частини 5 вказаної вище норми права, у разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Індекс споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, обчислюється відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, згідно з пунктом 1-1 якого таке обчислення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 06.03.2003р. (дати опублікування Закону України від 06.02.2003р. «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Суд, враховуючи вищезазначені норми, вважає вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наданим позивачем розрахунком у розмірі 13 606,66 грн.
Згідно Постанови КМ України №522 від 22.07.2015р. «Про особливості оплати праці працівників, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції», встановлено, що працівники установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах її проведення, заробітна плата підвищується на 50% (за наявності підтверджуючих документів).
Вимогу позивача про стягнення з відповідача 71 668,18 грн. в якості підвищеної на 50 % заробітної плати за фактичний час перебування в таких районах, які беруть участь у забезпечені проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах її проведення, суд не задовольняє оскільки позивач не надав доказів, що він як працівник «Шахти «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» безпосередньо брав участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції.
Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення винагороди за вислугу років в розмірі 3 161,6грн. виходячи з наявності понад 15-ти років трудового стажу у вугільній галузі, оскільки позивач доказів наявності такого стажу суду не надав, матеріали справи містять лише копію одної сторінки трудової книжки, з якої встановити період роботи позивача у вугільній галузі неможливо.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з червня 2014р. по травень 2015р. в розмірі 9938,51грн., заробітна плата за час вимушеного простою в розмірі 18 811,59грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.05.2015р. по 30.11.2016р. в розмірі 66 452,10грн., компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 13 606,66 грн., а всього підлягає стягненню 108 808грн. 86коп.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 12, 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 9 938грн. 51коп., заробітну плату за час вимушеного простою в розмірі 18 811,59грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 66 452,10грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 13 606,66 грн., а всього підлягає стягненню 108 808грн. 86коп.
В решті позову - відмовити.
Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля» на користь держави судовий збір в розмірі 1 600грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя