АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2486/16-ц Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/1075/К/17 Рунчева О.В.
Категорія - 44 (ІІ) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Кислиця І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про примусове виселення з будинку, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про примусове виселення з будинку.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області провадження у справі зупинено до розгляду справи № 182/5992/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, скасування державної реєстрації права власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Зокрема, апелянт посилається на те, що зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції фактично сприяв затягуванню розгляду справи та виконання відповідачами своїх зобов'язань по звільненню нерухомого майна.

Оскаржувана ухвала не містить посилання на те, яким чином справа за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності пов'язана зі справою за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, скасування державної реєстрації права власності, та чим саме розгляд цієї справи унеможливлює розгляд даної справи.

На думку апелянта суд першої інстанції зупинив провадження по справі в порушення вимог п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Позивач та відповідачі по справі завчасно повідомлені про розгляд справи, тому виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 203 провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про примусове виселення з будинку Підставою звернення позивача до суду стало порушення його прав, як власника житлового будинку АДРЕСА_1 на володіння та користування свою власністю.(а.с.19-20)

08.11.2016 року представник відповідачів ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотеко держателя, скасування державної реєстрації права власності, провадження по якому було відкрито Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 08 листопада 2016 року (а.с.49, 54).

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України та виходив з необхідності зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 182/5992/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, скасування державної реєстрації права власності, від вирішення якої залежить вирішення даної цивільної справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З аналізу положень ч.3,4 ст.61 ЦПК України випливає, що зупинення провадження у справі у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, викликається необхідністю встановлення в рішенні чи ухвалі у іншій справі обставин, що мають значення для справи, тобто преюдиціальних фактів.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» викладена правова позиція, відповідно до якої, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи.

За змістом ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що справа, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.157 ЦПК України, має бути розглянута судом протягом двох місяців, перебуває у провадженні суду більше року (провадження у справі відкрито 06 липня 2016 року - а.с. 37).

Вищевикладене дає підстави стверджувати, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням процесуального права, а саме ч.1 ст.157, п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а це відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України №6-1367цс15 від 07 жовтня 2015 року, №6-923цс15 від 04 листопада 2015 року, ухвалених за результатом розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, який має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в позові ОСОБА_2 ставить питання про примусове виселення відповідачів з будинку, оскільки порушено його право, як власника житлового будинку АДРЕСА_1 на володіння та користування свою власністю, тому вирішення спору у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотеко держателя, скасування державної реєстрації права власності не є пов'язаним з предметом спору у даній справі.

У зв'язку з вище наведеним колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є помилковим, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.311 ЦПК України з направленням справи для подальшого розгляду по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про примусове виселення з будинку направити до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючий:

Судді: