Єдиний унікальний номер 240/515/16-ц Номер провадження 22-ц/775/152/2017
Єдиний унікальний номер 240/515/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/152/2017
Головуючий у 1 інстанції Щербак Ю.В. Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Кішкіної І.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Ротар Я. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, Олександрівська селищна рада Донецької області, - про усунення перешкод у здійсненні права щодо виховання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Суд зобов'язав ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у спілкуванні з сином ОСОБА_4 та у його вихованні:

1) мати право на особисті побачення з сином за місцем проживання дитини чи у загальнодоступних місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, скверах, парках тощо, також за місцем проживання дитини) під наглядом матері щотижнево:

- першу третю суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.;

- дві години на день, буднього дня, у другий та четвертий тижні місяця, попередньо погоджуючи з матір'ю дитини конкретний день та час спілкування з сином, з урахуванням його режиму дня та стану здоров'я;

2 ) мати право на необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього спілкування.

В іншій частині позову відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що висновок суду про недоведеність факту порушення права позивача на спілкування з дитиною з боку відповідача спростовується показаннями свідків. Суд в резолютивній частині рішення проігнорував зміст статей 141, 153, 157 СК України, на підставі яких вирішив справу. Крім того, визначивши способи спілкування з сином, суд не врахував вік дитини, недостатність часу та відсутність умов для її належного виховання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає оскаржене рішення без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року і постійно проживає з матір'ю, та не дійшли згоди щодо способу участі батька вихованні сина. Судом не встановлено, що спілкування позивача із сином суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вирішення батьками питань щодо виховання дитини регулюється нормами статті 157 СК України.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року (ас. 5).

Дитина постійно проживає з матір'ю, що визнається сторонами.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що батьки не досягли згоди щодо участі батька ОСОБА_1, який проживає окремо від дитини, у її вихованні.

Та обставина, що між сторонами у справі є спір з приводу здійснення права ОСОБА_1 щодо виховання сина ОСОБА_4, підтверджується висновками органу опіки та піклування виконкому Олександрівської селищної ради, актами Олександрівської селищної ради (ас. 63, 64, 66, 159).

Таким чином, суд зробив обґрунтований висновок, що мати, з якою проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Висновків щодо недоведеності факту порушення права позивача на спілкування з дитиною з боку відповідача, на що посилався у скарзі ОСОБА_1, оскаржене рішення не містить, отже, цей довід скарги колегія суддів відхиляє.

У силу ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації, спілкування батька з дитиною та участь у її вихованні не порушує інтересів малолітнього, можливе під наглядом матері (ас. 172-173).

При вирішенні спору суд першої інстанції також дійшов висновку, що спілкування позивача із сином не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Визначаючи способи участі позивача у вихованні дитини, суд урахував висновок органу опіки та піклування щодо обумовлення побачення з дитиною присутністю матері, що викликано інтересами та віком дитини.

За правилами частини шостої ст. 19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком від 22 листопада 2016 року, орган опіки та піклування, зокрема, визнав можливим установити дні спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 кожну суботу (або у вихідний день батька) з 10.00 години до 13.00 години.

Крім того, висновків щодо інших способів участі батька у вихованні, порушених у позовній заяві, орган опіки та піклування не зробив.

Ураховуючи, що висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини щодо спілкування з матір'ю у вихідні дні, суд попередньої інстанції обґрунтовано не погодився з ним в частині спілкування батька з сином щосуботи. При цьому апеляційний суд визнає, що визначений позивачем спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з хлопчиком (ас. 4) звужує права обох батьків у здійсненні права щодо виховання дитини.

За таких підстав суд з урахуванням обставин справи дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо участі у вихованні малолітнього сина, оскільки це не суперечить інтересам дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Довід скарги щодо неправильного застосування у резолютивній частині статей 141, 153, 157 СК України, на підставі яких вирішений спір, є безпідставним.

Колегія судів також відхиляє доводи скарги, що через два-три роки визначений судом порядок участі батька у вихованні дитини не буде відповідати інтересам сина, оскільки спір вирішується з урахуванням обставин, що існують на час розгляду спору.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальний закон пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді І.В. Кішкіна

Г.В. Новікова