справа № 198/723/16-ц
провадження № 2/0198/10/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_2 до територіальної громади смт Юрївка в особі Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, третя особа Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади смт Юрївка в особі Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13 лютого 1985 року помер його дід, ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Юр'ївський район, смт Юрївка, вул. Центральна, буд. 228.

Позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння. Однак, державний нотаріус Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області постановою від 13.10.2016 року відмовив у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.

Таким чином, на даний час позивач не може оформити після смерті ОСОБА_3 спадкові права на домоволодіння, в звязку з чим змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Юр'ївський район, смт. Юрївка, вул. Центральна, буд. 228.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити.

Судом встановлено, що 13 лютого 1985 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 455141, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 20.04.2012 року (а.с. 7).

Відповідно до п.п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 помер 13.02.1985 року, до спадкових правовідносин, що виникли після його смерті, підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на момент смерті спадкодавця.

За положеннями ст.ст. 524, 525, 534 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. Кожний громадянин міг залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Юр'ївський район, смт Юрївка, вул. Центральна, буд. 162, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на будинок, виданого Юрївською селищною радою 21.10.1958 року. Згідно з довідкою, виданою КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 28.09.2016 року, право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_3 05.11.1958 року. Крім того, відповідно до рішення сесії Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області № 303-25/VI від 30.08.2012 року вказаному будинку присвоєно номер 228 (а.с. 12).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 05.04.1984 року секретарем виконкому Юрївської селищної ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 6 (а.с. 9). Згідно з вказаним заповітом все належне йому майно, усі майнові права та обовязки спадкодавець заповів ОСОБА_2

Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

За нормами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв, при цьому визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини позивач проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 1857, виданою Юрївською селищною радою Юрївського району Дніпропетровської області 29.12.2016 року (а.с. 53).

Отже, ОСОБА_2 фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, тому в силу вищезазначених норм права вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація про інші заповіти та видані свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку після смерті ОСОБА_3 відсутня (а.с. 46, 47).

Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та являється єдиним спадкоємцем за заповітом.

За положеннями ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, могли одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, ЦК УРСР 1963 року не встановлював строк, протягом якого спадкоємці зобовязані були одержати свідоцтво про право на спадщину, а також наслідки неотримання ними вказаного документа.

Як встановлено судом, позивач до набрання чинності ЦК України 2004 року не звертався до органів нотаріату з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

В силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

13.10.2016 року позивач звернувся до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. В звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує його належність спадкодавцю, втрачений, державний нотаріус постановою від відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 13).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 подав оголошення в засобах масової інформації про втрату оригінала свідоцтва про право власності на будинок, виданого Юрївською селищною радою 21.10.1958 року, про що свідчить газета «Вісті Придніпровя» від 27.12.2016 року № 99 (а.с. 52).

Одночасно суд відмічає, що відсутність у позивача правовстановлюючого документа, який би підтверджував факт належності спадкодавцю права власності на житловий будинок є обставиною, що унеможливила оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку.

За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 немає, відсутність оригінала правовстановлюючого документа позбавляє ОСОБА_2 можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 37,3 кв. м, житловою площею 17,2 кв. м, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Юр'ївський район, смт. Юрївка, вул. Центральна, буд. 228.

Керуючись ст. ст. 548, 549, 560 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 392, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212-215, 218, 294ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до територіальної громади смт Юрївка в особі Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, третя особа Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житловий будинок загальною площею 37,3 кв. м, житловою площею 17,2 кв. м, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Юр'ївський район, смт. Юрївка, вул. Центральна, буд. 228, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 13 лютого 1985 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О.Гайдар