справа № 361/5032/17
провадження № 2-з/361/97/17
УХВАЛА

06 вересня 2017 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року до суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення боргу у розмірі 201 150 (двісті одна тисяча сто пятдесят) грн. 56 коп.

Разом із вищевказаним позовом до суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій остання просить забезпечити позовні вимоги, шляхом накладення арешту на будинок, що розташований за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Челюскіна (нова назва Зазимський шлях), 69-Б, та зареєстрований 04.09.2006 року за ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності б/н від 04.09.2006 р., виданого виконкомом Броварської міської ради.

В обґрунтування заяви про забезпечення позовних вимог заявник посилається на те, що на даний час на примусовому виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області перебувають виконавчі листи за № 2-1060/09 та № 361/3234/15, за якими боржником є ОСОБА_2 Однак, останній умисно ухиляється від їх виконання. У результаті проведених державним виконавцем заходів встановлено, що у боржника відсутнє будь-яке майно та кошти, на яке можна звернути стягнення. Крім того, під час розгляду попередніх цивільних справ, ОСОБА_2 вчинено всі дії, спрямовані на відчуження свого майна на користь інших осіб, аби неможливо було звернути стягнення на майно у рахунок погашення боргу. Разом з тим, ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3 побудували будинок за адресою: м. Бровари, вул. Челюскіна (Зазимський шлях), буд. 69-Б. Вказаний житловий будинок зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 У судових засіданнях при розгляді іншої цивільної справи, яка перебувала у провадження Броварського міськрайонного суду Київської області, ОСОБА_2 говорив, що вказаний будинок побудований під час шлюбу і є спільною сумісною власністю. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано у 2009 році. За таких обставин, заявник вважає, що доцільним і співмірним є забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний житловий будинок, що перебуває у спільній сумісній власності відповідача та ОСОБА_3, оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову зможе у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути

вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що житловий будинок № 69-Б, який розташований по вул. Челюскіна (нова назва Зазимський шлях) у м. Бровари Київської області, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак на підтвердження зазначеного до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтвердили вказану обставину.

Також, із наданої до заяви про забезпечення позову Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником будинку, на який заявник просить накласти арешт, є лише ОСОБА_3, яка не є відповідачем по справі. Отже, накладення арешту на будинок третьої особи порушить її права як власника такого будинку.

За таких обставин, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р., ст. ст. 151 153 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її отримання.

Суддя Н.М.Петришин