Провадження № 6/760/18/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Бугайчука О.Р.

заявника- Григорян О.Г.

представника стягувача- Ковалевського Р.В.

представника боржника - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3до виконання ним боргових зобов»язань за виконавчим документом, виданим судом.

Посилається на те, що на виконанні у Відділі знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за умовами Кредитного договору в розмірі 1 017 910, 09 гр. та судових витрат у справі.

30 березня 201 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику встановлено 7-ми денний строк для самостійного виконання та направлено за місцем його проживання.

Постановою від 30 березня 2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Добровільно рішення суду боржником не виконано, а тому була розпочата процедура його примусового виконання.

В ході здійснення виконавчого провадження було встановлено також, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України.

В матеріалах виконавчого провадження є достатньо даних про ухилення боржника від виконання боргових зобов»язань.

Виходячи з цього, просить задовольнити подання.

Представник боржника в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував.

Посилається на те, що боржник є поручителем за умовами Кредитного договору, матеріальної можливості для виконання рішення суду не має.

Крім того, зазначив, що боржником за кредитним договором є юридична особа, в якому він виступив поручителем, і при укладенні кредитного договору було передано в заставу нерухоме майно.

Посилаючись на те, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду, а не може виконати його за своїм матеріальним становищем, просить відмовити в задоволенні подання.

Представник стягувача за виконавчим провадженням у судовому засіданні подання підтримав. Посилався на те, що після звернення банку до суду в липні 2015 року боржник провів відчуження належного йому майна, а тому вважає такі дії ухиленням від виконання рішення суду.

Крім того, заставне майно також було вивезене і звернути стягнення на нього банк не може.

Вважаючи ці підстави достатніми для висновку про ухилення боржника від виконання рішення суду, просить задовольнити подання.

Заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на Державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний викоанвецць має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 24 берерзня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за умовами Кредитного договору в розмірі 1 017 910, 09 гр. та судових витрат у справі.

Постановою державного виконавця від 30 березня 201 року було відкрито виконавче провадження, якою боржнику встановлено 7-ми денний строк для самостійного виконання рішення суду.

В цей же день постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з даною нормою закону та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Звертаючись до суду з поданням, головний державний виконавець в його тексті посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження є достатньо даних, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду.

В той же час, такі докази до подання не додані і таких суду при розгляді подання надано не було.

Які дії боржника свідчать про ухилення від виконання рішення суду, державним виконавцем у поданні не зазначено.

В судовому засіданні державний виконавець посилалася на те, що такими діями є ненадання відповідачем інформації про свій матеріальний стан.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З даної норми закону випливає, що таке обмеження може мати місце лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

В розумінні вимог даного закону ухиленням від виконання зобов»язання, покладеного на боржника рішенням суду, є такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Сам по собі факт невиконання рішення суду не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Подання державного виконавця не містить посилання на ухилення боржника від виконання рішення суду і будь-яких доказів ухилення боржника від виконання рішення суду державним виконавцем не надано і не приведено в поданні та в судовому засіданні.

В свою чергу, наявні в матеріалах справи документи не містять даних на підтвердження подання державного виконавця про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду і державним виконавцем не доведено ухилення боржника від виконання рішення суду та вимог державного виконавця.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність на даний час правових підстав для задоволення подання.

При цьому суд виходить з того, що державний виконавець не позбавлений права повторного звернення до суду з таким поданням в порядку, визначеному законом, за наявності об'єктивних даних щодо ухилення боржника від виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 10 ч.2, 377-1 ЦПК України, ст.ст.11 Закону України « Про викоанвче првоадження», ст. ст.6 - 8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: