АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/304/2017 р. Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Доповідач Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року березня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівБазіль Л.В.
Воронцової Л.П.
за участі секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 рокуу справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом і просив стягнути з відповідача 304 846, 97 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 15.07.2009 року він передав ОСОБА_6 по договору позики 27 200 доларів США строком до 14.01.2010 року, які, відповідно до умов договору, остання повинна була повертати частинами, з урахуванням коефіцієнту валютного ризику. 19.02.2010 року між ними був укладений додатковий договір до договору позики від 15.07.2009 року, яким внесено зміни до попереднього договору і загальну суму позики змінено з 27 200 доларів США до 51 800 доларів США, а також змінено строк виконання зобов'язання - до 18.02.2011 року.

На забезпечення виконання грошового зобов'язання 19.02.2010 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира, що знаходиться в АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань рішеннями судів першої та апеляційної інстанції звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Після продажу предмета іпотеки вимоги позивача не були повністю задоволені, а тому просив стягнути на свою користь частину боргу, яка не була покрита за рахунок продажу квартири.

Представник відповідача позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності.

Рішенням Херсонського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу і, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції неправильно визначено початок перебігу строку позовної давності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

За ст. 257, 261 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Перебіг її починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15.07.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачці 27 200 доларів США строком до 14.01.2010 року, які, відповідно до умов договору, остання повинна була повертати частинами, з урахуванням коефіцієнту валютного ризику. 19.02.2010 року між ними був укладений додатковий договір до договору позики від 15.07.2009 року, яким внесено зміни до попереднього договору і загальну суму позики змінено з 27 200 доларів США до 51 800 доларів США, а також змінено строк виконання зобов'язання - до 18.02.2011 року.

На забезпечення виконання грошового зобов'язання 19.02.2010 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві спільної сумісної власності позивачці та її дітям.

Зобов'язання за договором позики відповідачкою повністю виконані не були, станом на 01.03.2011 року її борг становив 41 650 доларів США.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 10.01.2012 року на погашення заборгованості за договором позики в розмірі 814 501 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_1 за початковою ціною 296 484 грн., а також стягнуто у грошовому виразі різницю боргу в сумі 518 017 грн.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 21.05.2012 року зазначене рішення районного суду скасовано, ухвалено нове, яким з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто борг в розмірі 530 480 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На виконання рішення суду ОСОБА_5 05.06.2012 року продав належну відповідачці і її дітям квартиру за 296 484 грн., з відстрочкою платежу в сумі 47 955 грн. до 05.06.2013 року, що підтверджується п. 2 договору купівлі-продажу (а.с.12).

Отже на день укладення договору купівлі-продажу позивачу вже було відомо про те, що після виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки залишається неповернутим борг в сумі 233 996 грн., однак до суду за захистом порушеного права він звернувся лише 12.11.2015 року, тобто, як правильно зазначив районний суд, поза межами строку позовної давності.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи апелянта, який пов'язує початок перебігу строку позовної давності зі сплатою остаточної суми за договором купівлі-продажу, а саме, з 23.10.2014 року (а.с.87), оскільки про недостатність коштів від реалізації іпотечного майна та своє порушене право позивачу було відомо вже в момент укладення договору купівлі-продажу, в якому на момент його укладення була визначена договірна ціна.

Також є неприйнятними й посилання апелянта на те, що відповідачка оспорювала іпотечний договір, відмовлялася виселитися з проданої квартири, реєструвала в ній сторонніх осіб і т.і., оскільки зазначені обставини свідчать про невизнання відповідачкою свого боргу, що, в свою чергу, свідчило про порушене право позивача, зокрема, його права на отримання позичених коштів, і цього моменту у нього виникло право на звернення до суду за захистом порушеного права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ст.308, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.В. Базіль

підпис Л.П. Воронцова

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 13 березня 2017 року

Ухвала набрала законної сили 06 березня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання Т.І. Пісоцька