АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/970/17 Головуючий І інстанції Мішуровська С.Т.
Справа № 629/1168/16-ц Доповідач Міненкова Н.О.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

ОСОБА_1

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс контроль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ТОВ «Сервіс контроль» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 06.11.2012 року по 31.12.2015 року у сумі 10 229,76 грн.; сплачений судовий збір в сумі 1 378,00 грн.. Позивач посилається на те, що згідно договору дарування нежитлового приміщення від 06.11.2012 року відповідач є власником приміщення, вбудованого на першому поверсі та підвалу під ним (магазин «Смерічка-2»), розташованого за адресою: смт. Панютине м. Лозова, вул. Миру, 35 і одночасно абонентом ТОВ «Сервіс контроль», яке надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій у смт. Панютине. Відповідач регулярно користувався наданими послугами у повному обсязі, але оплату не проводив. Приміщення використовується для здійснення підприємницької діяльності, а саме роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольними та тютюновими виробами. Відповідач отримує прибуток і безперечно мала змогу сплачувати надані послуги, але всіляко ігнорувала своєчасну оплату. Оскільки власником вищезазначеного приміщення з 06.11.2012 року є ОСОБА_2, тому позивач вважає за потрібне просити суд стягнути з власника нежитлового приміщення заборгованість за фактично надані послуги з 06.11.2012 року по 31.12.2015 року, яка складає 10 229,76 грн. До даного часу вказана заборгованість не сплачена, тому вони змушені звернутися до суду з позовом.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю ОСОБА_3 у судових засіданнях підтримали позов, просили позовні вимоги залишити без задоволення в звязку з закінченням терміну позовної давності та тим, що послуги не виконуються. В обґрунтування заперечень представник відповідача пояснив, що ОСОБА_2 дійсно є власником нежилого приміщення, вбудованого на першому поверсі та підвалу під ним, розташованого за адресою: смт. Панютине м. Лозова, вул. Миру, 35/1. Дане приміщення згідно договору оренди нежилого приміщення від 06.11.2012р. вона надала в оренду ОСОБА_3, який раніше був власником цього приміщення, без плати за оренду по домовленості, що він буде виконувати всі ремонтні роботи даного приміщення і всіх комунікацій. Договір про надання послуг з ТОВ «Сервіс контроль» вона не підписувала, оскільки він не відповідає дійсності і вона не отримує послуг в повному обсязі згідно переліку послуг від 18.08.2010р. № 708. ОСОБА_3 надсилав до позивача листи з проханням надіслати свого представника для ревізії комунікацій водопостачання, теплопостачання, каналізації, які проходять через приміщення магазину, однак керівництво проігнорувало дані звернення. Крім того, дане приміщення вилучено із житлового фонду і вона не являється співвласником мешканців цього будинку. В даному приміщенні встановлено автономне опалення та відключене від загальної системи теплопостачання всього будинку, на постачання електроенергії укладений договір із «Харківобленерго» з встановленням окремого вузла обліку, на постачання води в приміщення також укладений договір з «Лозоваводоканал» із встановленням окремого вузла обліку, на прийом і переробку стічних вод укладений договір з Панютинським вагоноремонтним заводом, прибирання прибудинкової території виконується робітниками магазину, в даному приміщенні ліфту немає, дератизацію та дезінфекцію приміщення магазину здійснюють за власні кошти, а тому послугами ТОВ «Сервіс контроль» не користуються. Через підвал і перший поверх приміщення проходять комунікації водопостачання, теплопостачання, каналізації не тільки на магазин, а й на весь будинок, які знаходяться в аварійному стані, в звязку з цим, ОСОБА_3 за власні кошти замінено труби каналізації не тільки до магазину, а й до квартир першого і другого поверхів і квартир другого підїзду. Це все повинно бути відображено у договорі по наданню послуг і суттєво впливати на розмір плати за послуги. До того ж балкон на другому поверсі в аварійному стані, затікає вода, волога попадає в приміщення магазину та погіршує його ремонт магазину та його санітарний стан.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс контроль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс контроль» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 9 424,44 грн. та вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення є незаконним ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд залишив поза увагою наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення. Оскаржуване рішення не містить висновків щодо показників (складових), які включені до тарифів.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечував просить апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду першої інстанції без змін. Та в письмових заперечення зазначає, з фактами викладеними в апеляційній скарзі не погоджується, вважає їх безпідставними і надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за надані посли не оплачує внаслідок чого утворилася заборгованість.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції відповідним обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують.

Статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а цьому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою цієї же статті обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки,встановлені договором або законом.

Таким чином зазначені норми закону покладають на споживачів зобовязання оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином вказаний Закон регулює правовідносини, які виникли між сторонами стосовно надання житлово-комунальних послуг та обовязку споживача оплатити ці послуги.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 -21 Закону №1875-IV від 24 червня 2004 року, Постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року.

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна прийти до висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення, вбудованого на першому поверсі та підвалу під ним, розташованого за адресою: Харківська область, м. Лозова, смт. Панютине, вул. Миру, 35/1, що підтверджується договором дарування нежилого приміщення від 06.11.2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_3. В.А., посвідченого нотаріально (а.с.5).

Згідно договору оренди нежилого приміщення без права викупу від 06.11.2012 року, дане приміщення ОСОБА_2 надане в оренду ОСОБА_3 без плати за оренду (а.с.34).

Пунктами 3.9, 4.3 даного договору передбачено, що орендатор ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати всі комунальні послуги, виконувати поточний ремонт приміщення (а.с.34).

Рішенням ХХVІІ сесії VІ скликання Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області № 292 від 08.11.2012 року з 01.01.2013 року, рішенням LXІ сесії VІ скликання Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області № 578 від 05.12.2013 року з 01.01.2014 року, рішенням LXХХVІІ сесії VІ скликання Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області № 766 від 24.12.2014 року з 01.01.2015 року, визначено виконавцем з надання житлово-комунальних послуг у житловому фонді Панютинської селищної ради ТОВ «Сервіс контроль».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № б/н від 01.01.2013 року тариф за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає ТОВ «Сервіс контроль» у житловому будинку № 35 по вул. Миру, магазин «Смеричка» в смт. Панютине міста Лозова Харківської області, становить 284,16 грн.

Відповідно до п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, власник (наймач) житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території.

Суду не було надано докази на підтвердження того, що відповідачем було у належний спосіб повідомлено позивача про відмову від послуг .

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем не виконуються передбачені вищевказаними нормами обов'язки, у звязку з чим, згідно розрахунку боргу, наданого ТОВ «Сервіс контроль», заборгованість за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій за період з 06.11.2012 року по 31.12.2015 року становить 10229,76 грн. (а.с.6).

Суд правомірно застосував положення ст. 257 ЦК України, якою встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки та зробив розрахунок з 25.03.2013 року з дня подачі позовної заяви, по 31.12.2015 року, сума заборгованості за який становить 9 424,44 грн..

Посилання відповідача на невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості колегія суддів не бере до уваги, оскільки будь яких доказів на спростування цього розрахунку відповідачем не надано.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно досліджено обставини справи та надана їм належна оцінка.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

За вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2016 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: Харківська область, м. Лозова, смт. Панютине, вул. Проїзд Миру, буд. 9, кв. 28) на користь держави судовий збір у сумі 1 515,80 грн. (одна тисяча п'ятнадцять грн, 80 коп.).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

- ОСОБА_1