Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

при секретарі Рудь Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок №36-а по вулиці Ватутіна у місті Словянську.

В даному будинку зареєстрований чоловік матері позивачки, ОСОБА_2, який фактично не проживає в спірному будинку з липня 2002 року по теперішній час.

В кінці липня 2002 року відповідач забрав свої речі та виселився зі спірного будинку, обіцяв повідомити нову адресу проживання та знятися з реєстрації, але до теперішнього часу обіцянку не виконав.

Наявність реєстрації відповідача в належному позивачеві будинку порушує її права як власника будинку на отримання субсидії, вона змушена нести витрати на оплату комунальних послуг із розрахунку на відповідача, тому змушена звернутися до суду.

Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації.

У звязку з чим просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком №36-а по вулиці Ватутіна у місті Словянську Донецької області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_3 не зявилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору №46 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 29.11.1989 року на підставі рішення виконкому Словянської міської ради народних депутатів №665/1 від 29.11.1989 року ОСОБА_4 було надано земельну ділянку в безстрокове користування для будівництва житлового будинку №36-а по вул. Ватутіна м. Словянськ.

16 лютого 1995 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила своє прізвище на ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №291667 від 16.02.1995 року.

Відповідно до витягу КП «БТІ» м. Словянська від 14.12.2016 року ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_4) О.Б. є власником житлового будинку №36-а по вул. Ватутіна м. Словянська на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 16.01.1990 року р/№ 1-150, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.12.2016 року.

Відповідно до записів з домової книги 10.07.2002 року за адресою: м. Словянськ, вул. Ватутіна, буд. 36-а зареєстрований ОСОБА_2

Згідно з актом комітету мікрорайону «Северний» від 05.12.2016 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 36-а, але в зазначеному будинку не проживає з липня 2002 року по теперішній час, його особистих речей в будинку немає.

Згідно зі ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 36-а по вулиці Ватутіна у місті Словянську, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що в житловому будинку, власником якого є ОСОБА_1, зареєстрований відповідач ОСОБА_2, але фактично він за цією адресою не проживає з липня 2002 року.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком № 36-а по вулиці Ватутіна міста Словянська Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрований, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. № 36-а, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. № 44, кв. 104, судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_6