Справа № 305/2146/16-ц
Провадження по справі № 2/305/302/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся в суд позовом до Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2, помер батько позивача - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому спадкове майно, в тому числі, на житловий будинок АДРЕСА_2.

22 листопада 1999 року ОСОБА_3, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, за якими все належне йому майно заповів позивачу. На даний час зазначений заповіт є чинними, ніким не змінений та не скасований. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька позивач не зміг, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №117 від 27 грудня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного майна не існує. На підставі наведеного, просили визнати за позивачем, право власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Представник позивача - ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача, Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, сільський голова, Сагайда М.В. в судове засідання не з'явився, однак надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер громадянин ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис №15 та виконкомом Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_2.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок.

Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті, ОСОБА_3, 22 листопада 1999 року, було складено заповіт, яким все належне йому майно, що належатиме йому на день смерті, а також належний йому житловий будинок АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_1. На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_3 в користь позивача, є чинними - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являються Витяги зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46328554 від 27 грудня 2016 року.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

В матеріалах справи міститься будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, свідоцтво на забудову садиби, з яких вбачається що житловий будинок АДРЕСА_2 побудований в 1976 році ОСОБА_3.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця, проте, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на спадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з ними в спадковому будинку та вів з ним спільне господарство. Дане стверджується довідкою виконкому Білинської сільської ради №1252 від 02 листопада 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем та його представником не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати, за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, на житловий будинок №69, загальною площею 45,45 кв.м, що розташований в АДРЕСА_2.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.