Справа № 541/2323/16-ц
Провадження №2/541/74/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 січня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Борисенко М.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову вказувала, що в селі Попівка Миргородського району Полтавської області по провулку Гористому, знаходиться житловий будинок № 12, який належав її матері ОСОБА_5, яка померла 29 березня 2016 року. До складу будинковолодіння входить житловий будинок, два погреба, літня кухня, сарай, убиральня, ворота з хвірткою, дві огорожі, колодязь, вигрібна яма, які зазначені в технічному паспорті. Будинок розташований на земельній ділянці 0,1454 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою с. Попівка провулок Гористий,12.

При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини за законом на своє імя, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом лише на земельну ділянку розміром 0,1454 га, що розташована за адресою с. Попівка провулок Гористий,12. У видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння, було відмовлено оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Будь-яким іншим способом захистити своє право на спадкування позивач не має можливості, тому просила позов задовольнити. Визнати за нею, після смерті 29 березня 2016 року ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння розташоване в селі Попівка по провулку Гористому,12, Миргородського району Полтавської області.

Ухвалою суду від 05.12.2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.40).

Ухвалою суду від 10.01.2017 року замінено первісного відповідача ОСОБА_6 сільську раду Миргородського району на належного відповідача ОСОБА_2 міську раду (а.с59,60).

Позивач в судове засідання не зявилася від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій свої позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити (а.с. 44).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань від нього не надходило (а.с. 67 ).

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.45,53).

В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що будинок № 12 по провулку Гористий в селі Попівка Миргородського району був збудований подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у 1974 році. ОСОБА_7 помер 22.07.2004 року. Свідоцтво про право власності на цей будинок не видавалось, даний факт підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом ОСОБА_6 сільської ради Миргородського району Полтавської області від 05.10.2016 року (а.с.17). Відповідно до витягу з погосподарської книги №4 ОСОБА_6 сільської ради Миргородського району Полтавської області на 2011-2015 роки головою домогосподарства в с. Попівка по провулку Гористий,12 зазначена ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

29 березня 2016 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

ОСОБА_5 є матірю позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.18).

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Оскільки на час постановлення рішення ОСОБА_5 померла, визнати право власності померлого неможливо, разом з тим судом встановлено факт набуття права власності ОСОБА_1 на спірне будинковолодіння.

Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме будинковолодіння до складу якого входить житловий будинок, два погреба, літня кухня, сарай, убиральня, ворота з хвірткою, дві огорожі, колодязь, вигрібна яма, які зазначені в технічному паспорті (а.с. 7-11) та земельну ділянку 0,1454 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою с. Попівка провулок Гористий,12, на якій розташоване спірне будинковолодіння.

При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини за законом позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,1454 га, що знаходиться за адресою с. Попівка провулок Гористий, оскільки у неї був державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №342364 який належав ОСОБА_5 (а.с.12).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_5 на будинок, приватним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок на імя спадкодавця (а.с.6).

Згідно з ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «п.3.1. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у негосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними негосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у негосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності».

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме сільська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій ОСОБА_5 вчинила дії по прийняттю спадщини, і прийняла її у виді земельної ділянки, тому вона набула право на інше майно в порядку спадкування, яке належало спадкодавцю. Це право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

За таких обставин, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння розташоване в селі Попівка по провулку Гористому,12, Миргородського району Полтавської області, яке складається з житлового будинку загальною площею 60,3 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м, два погреба, літня кухня, сарай, убиральня, ворота з хвірткою, дві огорожі, колодязь, вигрібна яма підлягають до задоволення.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння, що знаходиться за адресою Полтавська область Миргородський район село Попівка провулок Гористий,12 після смерті ОСОБА_5 29 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_9