Провадження № 22-ц/779/167/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки та стягнення додаткових витрат за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки та стягнення додаткових витрат, в обґрунтування якого зазначила, що з 1995 року по 2003 рік вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 року доньці виповнилося 18 років, однак в даний час вона навчається на факультеті архітектури та будівництва денного відділення Івано-Франківського університету права імені Короля Данила Галицького на платній формі навчання. Вартість її навчання за рік становить 10 000 грн. У зв'язку з тим, що їй самій важко утримувати доньку та сплачувати кошти за її навчання, так як її доходи є невеликими, а відповідач ухиляється від надання доньці матеріальної допомоги, хоча має можливість надавати таку допомогу, то просила її позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, яка продовжує навчання, в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення донькою двадцяти трьох річного віку та додаткові витрати, пов'язані з навчанням дочки, в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3. Вирішено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно до закінчення нею навчання - ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дослідив подані нею на підтвердження позовних вимог докази та встановив, що у зв'язку з прийняттям дочки на навчання до університету виникли додаткові витрати, пов'язані з оплатою цього навчання. Вона оплатила половину вартості навчання. Крім того, вона понесла і інші витрати на доньку. Загалом на оплату додаткових витрат нею потрачено 81 250 грн. Оскільки обов'язок утримувати дитину є рівним обов'язком як матері, так і батька, а відповідач не надає матеріальної допомоги доньці, хоча має можливість надавати таку допомогу, то суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на доньку.

Також апелянт вказує, що суд помилково дійшов висновку про те, що долучені нею квитанції про понесення додаткових витрат не відповідають вимогам ст. 64 ЦПК України, якою передбачено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Судом не враховано, що згідно вказаної статті, якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Оригінали квитанцій та товарних чеків про купівлю ноутбука долучені нею до матеріалів справи, а оригінали квитанцій про оплату навчання знаходилися у неї на руках, однак жодних клопотань про подання оригіналів цих документів до неї не заявлялось.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду, просив апеляційну скаргу відхилити.

Апелянт в судове засідання не з'явилась, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомила.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 303 ЦПК України підставами апеляційного оскарження може бути незаконність та (або) необґрунтованість рішення чи ухвали суду першої інстанції. Але відповідно до положень наведеної статті під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, який перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, повинен здійснювати таку перевірку в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

В даному випадку апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині вирішення її позовних вимог про стягнення додаткових витрат. А тому саме в наведеній частині переглядається рішення суду.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.10.2003 року (а.с. 3).

В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12), яка проживає з позивачем ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року доньці ОСОБА_6 виповнилося вісімнадцять років.

За даними довідки Івано-Франківського університету права імені Короля Данила Галицького ОСОБА_6 навчається на факультеті архітектури та будівництва денного відділення за напрямом підготовки 6.020207 «Дизайн». Термін навчання на ОКР «Бакалавр» з 01.09.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року включно. Форма навчання платна (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено належними в розумінні ст. 64 ЦПК України доказами понесення нею додаткових витрат до досягнення донькою повноліття, а на повнолітніх дітей правила ст. 185 СК України не поширюються.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Суд першої інстанції встановивши, що позивач не навела обставин, встановлених ст. 185 СК України та не надала доказів про понесення нею таких витрат до досягнення дитиною повноліття, а також з урахуванням, того, що положення ст. 185 СК України не поширюються на повнолітніх дітей правильно дійшов висновку про відмову позивачу в позові про стягнення додаткових витрат.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі про стягнення коштів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання (№6-186ц14 від 24 грудня 2014 року).

Тому рішення суду в наведеній частині слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 303 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Проскурніцький П.І.

Ясеновенко Л.В.