Дата документу 06.02.2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Фоміна В.А.,

при секретарі - Захаровій І.І.,

за участю законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Треті особи: Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, Терпіннівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області про визнання недійсною довіреність та про визнання недійсним договору дарування квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсною довіреність та про визнання недійсним договору дарування квартири.

Позов обґрунтований тим, що у березні 2014 року позивач отримав з ТОВ «Комфорт-Мелітополь» рахунок на оплату за житлово-комунальні послуги, з якого вбачалося, що по квартирі АДРЕСА_1 рахунок відкритий на відповідача ОСОБА_4 На запит позивача з ТОВ «Комфорт-Мелітополь» він отримав відповідь, що при укладенні договору про надання послуг з утримання будинку між Товариством та ОСОБА_4, нею був предявлений договір дарування від 13 березня 2014 року, згідно якого вона є власником вищевказаної квартири.

Позивач вказує, що у липні 2014 року він отримав копію договору дарування квартири від 13 квітня 2014 року та копію довіреності від 25 листопада 2013 року.

Позивач зазначає, що в довіреності від 25 листопада 2013 року вказано, що він за попередньою усною домовленістю уповноважив відповідачів вести його справи про передачу йому спадщини у нотаріальній конторі після смерті батьків. Також в довіреності вказано, що позивач уповноважив ОСОБА_5 (є його колишньою дружиною) подарувати вказану квартиру ОСОБА_4 (є його дочкою). В договорі дарування вказано, що ОСОБА_5 13 березня 2014 року від імені позивача подарувала квартиру ОСОБА_4

Позивач вказує, що ця квартира раніше належала на праві спільної сумісної власності йому та його батькам. 15 квітня 1994 року померла його мати, а 13 лютого 2013 року помер його батько. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батьків.

В квартирі мешкає позивач та його дружина ОСОБА_2, з якою він мешкає з 1997 року.

Позивач зазначає, що з 13 серпня 2008 року він є інвалідом І-ї групи у звязку з перенесеним інсультом, а тому потребує постійного нагляду.

Позивач вказує, що за станом свого здоровя він не міг оформити на себе спадщину після смерті батьків. В листопаді 2013 року його дочка ОСОБА_4 запропонувала йому свою допомогу в оформленні спадщини на підставі довіреності. 25 листопада 2013 року його дочка привезла до нотаріуса, щоб підписати довіреність.

Позивач зазначає, що своїй дочці він повністю довіряв, а тому у зміст довіреності не вникав і підписав. Крім того, за станом свого здоровя він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. З колишньою дружиною ОСОБА_5 він давно не спілкувався, а тому яких-небудь повноважень від свого імені він не міг їй надати.

Позивач вказує, що ніяких розмов щодо переоформлення квартири на відповідачку ОСОБА_4 не було у нього з відповідачами, оскільки в квартирі він мешкає разом зі своєю дружиною ОСОБА_2

Тому позивач просить суд визнати недійсною довіреність від 25 листопада 2013 року в частині представництва ОСОБА_5, в частині представництва ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з усіх без винятку питань, повязаних з підготовкою документів для відчуження квартири АДРЕСА_1, укласти та підписати відповідний договір відчуження квартири, та визнати недійсним договір дарування квартири від 13 березня 2014 року.

19 жовтня 2016 року від позивача надійшов уточнений позов, в якому він доповним первісним позов тим, що рішенням суду від 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано недієздатним і встановлено над ним опіку. Тому позивач просить суд визнати недійсною довіреність від 25 листопада 2013 року (р. № - 1786), складену від імені ОСОБА_1 та визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 13 березня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6Г.(р. № 349)

В судове засідання зявилась законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, та її представник адвокат ОСОБА_3

Відповідачі та треті особи в судове засідання не зявились. Про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, підписав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вести його справи про передачу йому спадщини у державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, після померлого 13 лютого 2013 року батька, ОСОБА_7, та після померлої 15 квітня 1994 року, матері ОСОБА_8, вести його цивільні, адміністративні, кримінальні, господарські справи у всіх судових установах……., бути його представником в усіх установах……, розпоряджатися (з правом продати за ціну і на умовах за їх розсудом, з правом обміняти, з правом укладання попередніх договорів та договорів про розірвання договорів або подарувати ОСОБА_4 належною йому на праві приватної власності квартирою, розташованої за адресою в АДРЕСА_3 і укласти та підписати відповідний договір. Довіреність посвідчена ОСОБА_9, приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстрована в реєстрі за № 1786. /а.с. 8/

13 березня 2014 року ОСОБА_5, діюча від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 25.11.2013 року (р. № 1786), та ОСОБА_4, і.н. НОМЕР_1, уклали Договір дарування квартири, згідно з яким: ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_4 прийняла в дар двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4. Цей договір посвідчений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області (реєстровий № 349). /а.с. 9-10/

Відповідно до довідки МСЕК № 105167 від 22 серпня 2008 року, ОСОБА_1 є інвалідом І-ї групи з 13 серпня 2008 року безстроково. /а.с. 14/

Згідно до повідомлення з КП «ММБТІ» від 18 квітня 2014 року, станом на 01 березня 2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано (в спільній сумісній власності) за ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 /а.с. 12/

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_1 /а.с. 17/

12 жовтня 2001 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Чернявська) А.К. /а.с. 7/

ОСОБА_8 померла 15 квітня 1994 року. /а.с. 16/

ОСОБА_1 помер 13 лютого 2013 року. /а.с. 15/

Квитанції за оплату за житлово-комунальні послуги за березень 2014 року виписані на ОСОБА_4 /а.с. 13/

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року по справі № 320/10327/15-ц визнано недієздатним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та встановлено над ним опіку. /а.с. 197/

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року по справі № 320/10327/15-ц залишено без змін. /а.с. 198-199/

Судом встановлено, що з 12.05.2008 року по 06.06.2008 року ОСОБА_1 находився на лікуванні у неврологічному відділенні КУ «Мелітопольська лікарня № 2» з діагнозом «гіпертонічна хвороба ІІІ, церебральний атеросклероз ІІІ, гостре порушення мозкового кровообігу, геморагічний інсульт у правій гемісфері, лівостороння геміплегія». /а.с. 71/

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 317 від 18.05.2015 року у відношенні ОСОБА_1 п. 23: «На період надання довіреності 25.11.2013 року ОСОБА_1 виявляв ознаки зниження когнітивних функцій внаслідок ураження головного мозку (дисциркулярна енцефалопатія змішаного генезу-судинного (ішемічний інсульт, гіпертонічна хвороба церебральний атеросклероз) та токсичного (внаслідок вживання алкоголю)), однак, визначити ступінь зниження інтелектуально-мнестичних функцій на період, що цікавить суд, не представляється можливим, тому що підекспертний не оглядався деякий час за місцем проживання, тому винести експертне рішення на період надання довіреності 25.11.2013 р. не є можливим. У теперішній час ОСОБА_1 виявляє ознаки деменції внаслідок ураження головного мозку (дисциркулярна енцефалопатія змішаного генезу-судинного (ішемічний інсульт, гіпертонічна хвороба церебральний атеросклероз) та токсичного (внаслідок вживання алкоголю)), у силу чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. /а.с. 77/

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_11 показала, що довгий час знає сім'ю ОСОБА_1, є сусідами, спілкуються. З 2008 року ОСОБА_1 переніс інсульт, після чого його стан здоров'я різко погіршився. Він став погано пересуватися, не орієнтується у просторі. Свідок згадала випадок, коли ОСОБА_1 виходив зі свого дачного будинку і казав, що їде на вулицю, а сам йшов на город. Крім того, він часто говорить маячню, не може формулювати логічні висновки, не впізнає сусідів. Свідок вважає, що ОСОБА_1 не здатен зрозуміти сенс юридичного документа.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_12 показав, що довгий час знає сім'ю ОСОБА_1, є сусідом. Після інсульту в 2008 році у ОСОБА_1 погіршився стан здоровя. І цей стан з кожним роком становився гіршим. К 2013 року ОСОБА_1 не міг самостійно їсти, справляти свої фізіологічні потреби, самостійно життєзабезпечувати себе. Він часто говорив незв'язані, маячні речення. Свідок згадав ситуації, коли ОСОБА_1 дзвонив йому по телефону і просив терміново до нього прийти, через хвилину знову передзвонював з тим же проханням. Таких дзвінків було близько 20 протягом 30 хвилин, а коли свідок приходив до ОСОБА_1, то ОСОБА_1 не пам'ятав, що дзвонив йому. Свідок вважає, що ОСОБА_1 не здатен зрозуміти сенс юридичного документа.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_13 показав, що є сусідом родини ОСОБА_1 та добре знає їх. Після хвороби ОСОБА_1 став погано себе почувати, він став поводитись як мала дитина. Його дружина ОСОБА_2 годує його, миє, допомагає справляти фізіологічні потреби, тому що сам ОСОБА_2 цього робити не може. Він часто не розуміє де він, забуває те, про що тільки що говорили, часто говорить маячню. Свідок вважає, що ОСОБА_2 не здатний через свою хворобу розуміти значення подій і не здатний зрозуміти юридичний документ.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. 20 розяснень Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Згідно зі змістом ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень або взагалі без таких, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою, якщо ж схвалення не відбулося, то зазначений правочин правових наслідків для того, кого представляють, не тягне і за його позовом визнається судом недійсним. Суттю представництва є вчинення представником правочинів від імені та в інтересах особи, яку представляють, відповідно до наданих йому повноважень. Саме тому правочин, вчинений представником, породжує права та обов`язки для сторони, яку представляють, якщо він здійснений представником в межах повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в звязку з тим, що позивач знаходився в важкому стані здоровя і не міг розуміти в повної мірі сенсу довіреності та правові наслідки, які можуть наступити, він був введений відповідачкою ОСОБА_4 в оману, яка скористалась його станом здоровя. У позивача було відсутнє волевиявлення на надання довіреності на відчуження квартири та укладення договору дарування і таке не могло відповідати його волі, а тому за таких обставин оскаржуваний договір та довіреність слід визнати недійсними.

Керуючись ст.ст. 230, 241 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 10, 60, 88, 174, 179, 212, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Треті особи: Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, Терпіннівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області про визнання недійсною довіреність та про визнання недійсним договору дарування квартири задовольнити в повному обсязі:

Визнати недійсною довіреність від 25 листопада 2013 року, складену від імені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на уповноваження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вести його справи про передачу йому спадщини, вести його цивільні, адміністративні, кримінальні, господарські справи, бути його представником в усіх установах, підприємствах та організаціях, розпоряджатися (з правом продажу або подарувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,) належною йому квартирою № 90 по вул. Осипенко, 90 в м. Мелітополі Запорізької області та іншими повноваженнями, посвідчену 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 1786.

Визнати недійсним Договір дарування квартири, укладений 13 березня 2014 року між ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, яка діяла від імені гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, та ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, згідно умов якого ОСОБА_1 подарував, а гр. ОСОБА_4 прийняла в дар 2-кімнатну упорядковану квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, житловою площею 29,1 м?, загальною площею 45,8 м?, посвідчений 13 березня 2014 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі за № 349.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.А. Фомін