Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 28.08.1998 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти перебувають на їх утриманні, відповідач коштів на утримання дітей не надає, аліменти нікому не сплачує. Просила стягнути аліменти в розмір 2 500,00 грн. на кожну дитину. В процесі розгляду справи збільшила позовні вимоги, та просила стягнути аліменти в розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві та збільшені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач має автомобіль джип, їздить за кордон. Позивач стверджує, що відповідач працює за кордоном, та має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Просила врахувати, що син сторін страждає на аутизм.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, з підстав викладених у письмових поясненнях. Вважав, що аліменти мають бути в розмірі 459,30 грн. на кожну дитину. Додатково зазначив, що відповідач має на утриманні дружину, їх дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3, та батьків-пенсіонерів. Зауважив, що позивач знаходиться в Португалії, і саме там народився син сторін. Підтвердив, що відповідач офіційно не працює.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з матір'ю, находяться на її утриманні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає коштів на утримання дітей, суду не надано.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи матеріали справи та вимоги законодавства, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в примусовому порядку. З приводу розміру аліментів суд дійшов наступного.

Позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі розмірі 4 000,00 грн. на кожного. Проте, в цій частині позов підлягає задоволенню частково, оскільки суд враховує те, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Посилання відповідача на те, що він утримує і непрацездатних батьків, суд не приймає до уваги, так як доказів цього не надано.

Встановлено, що відповідач є офіційно не працює, має мінливий дохід. В даному випадку він згоден сплачувати аліменти в розмірі 459,30 грн. на кожну дитину. Однак, доказів на підтвердження того, що більше сплачувати він не має можливості, суду не надано.

Не надано доказів зі сторони позивача про можливість сплати відповідачем аліментів в розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину. З урахуванням того, що відповідач має ще одну дитину, суд вважає, що аліменти мають бути стягнуті в розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 184 СК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину, починаючи з 12.09.2016 року, і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: