Справа № 653/2605/17
Провадження № 2/653/997/17
РІШЕННЯ

іменем України

22 серпня 2017 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Митрохіної К.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюб між ними розірвано заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року. Відповідач в добровільному порядку на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати, так як працює неофіційно, регулярно їздить до Польщі на заробітки. Витрати на дітей вона несе самостійно, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в судовому порядку на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітей повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, пояснивши, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому вона хоче щоб кожного місяця була присуджена фіксована сума, яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Також зазначила, що їх молодший син ОСОБА_6, з народження тяжко хворіє, та потребує постійного лікування.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 - 400 грн. на кожну дитину щомісячно.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1999 року по 30 жовтня 2014 роки, шлюб яких розірвано заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року (а.с. 5).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6, 7, 8).

З довідки виконавчого комітету Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області вих. № 1683 від 07 серпня 2017 року вбачається, що неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом із матірю ОСОБА_1 у с. Догмарівка, Генічеського району (а.с. 9).

Згідно консультативного висновку «Інститута серця МОЗ України» від 20 липня 2017 року, молодший син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 має ряд захворювань почок та серця.

Згідно з нормами ч.ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, інших доходів не має, стан здоровя позивачки та двох старших дітей нормальний, молодший син має ряд тяжких захворювань від народження та потребує постійного лікування, інших утриманців у позивачки не має. Відповідач постійного місця роботи не має, проте працює не офіційно, регулярно їздить до Польщі на заробітки, стан його здоровя нормальний, утриманців не має.

Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивачки, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, оскільки неповнолітні діти потребують матеріальної допомоги, а їх батько спроможний та зобовязаний надавати їм матеріальну допомогу, за таких обставин, та враховуючи факт неспроможності позивачки самостійно забезпечити дітей всіма необхідними матеріальними благами, необхідними для їх належного фізичного та духовного розвитку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття в судовому порядку.

Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені повністю.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (девятсот) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 серпня 2017 року і до досягнення дітей повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір: (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, 3, банк отримувача ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів в період з 08 серпня 2017 року по 22 серпня 2017 року підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_7