АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/7068/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу суду скасувати та провадження у справі закрити.

В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до Голосіївськогорайонного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат по утриманню спільної власності - гаражних боксів НОМЕР_1

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_3 відповідає за формою і змістом ст.ст. 119, 120 ЦПК України і пред'явлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому закономпорядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно відкрив провадження у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про недотримання правил виключної підсудності, передбаченої ст.114 ЦПК України, з посиланням на те, що спір виник з приводу нерухомого майна, а саме: позивач просить суд стягнути витрати на утримання майна - гаражних боксів АДРЕСА_2 колегія суддів не приймає до уваги.

Згідно п.42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до абз.4,5 ч.2 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2017 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Оскільки в даному випадку спір між сторонами виник з приводу виконання відповідачем обов'язку щодо утримання спільного з позивачем майна, та такий обов'язок відповідачем не виконано, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення коштів, понесених позивачем, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.114 ЦПК України та погоджується з висновком суду першої інстанції про визначення підсудності за загальним правилом, тобто за місцем проживання відповідача.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: