Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/12/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м.Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Ржищівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, у якій зазначала, що вона є дочкою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Первомайськ Луганської області, причина смерті якого у довідці вказана: хронічна судинно-мозкова недостатність. Церебральний атеросклероз.

Отримати свідоцтво про смерть у відділ ДРАЦС Ржищівського МУЮ у Київській області неможливо, оскільки особа померла на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановити факт смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, виданого уповноваженим органом держави Україна.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримувала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника ДРАЦС, заперечень немає. У заяві також вказано, що для належного заповнення актового запису про смерть особи необхідно вказати місце смерті особи та дату смерті, місце народження особи та дату народження, місце проживання померлого, причину смерті, громадянство, якщо ці відомості будуть встановлені судом.

Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно копії паспорта, серії НОМЕР_1, виданого Первомайським МВ УМВС України в Луганській області 25 травня 2001 року, встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ушаково, Бежецького району, Калининської області та має паспорт громадянина України; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1; (а.с.6).

Згідно зі свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 19 квітня 1967 року встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

Як вбачається із свідоцтва про укаладення шлюбу, серії НОМЕР_3, виданого Первомайським міськвідділом ЗАГС Ворошиловградської області від 30 травня 1987 року, ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8, прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_7 (а.с.8). Отже, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3

З довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, виданої УСЗН Ржищівської міської ради Київської області 16 грудня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в АДРЕСА_3. Має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.11).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII, який набрав чинності 27 квітня 2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, місто Горлівка у Донецькій області області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказане розпорядження набрало чинності 7 листопада 2014 року.

Відповідно до стаття 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Стаття 257-1 ЦПК України передбачає особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, згідно з вказаною нормою Закону заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Заявник звернулась до Ржищівського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Київській області із заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_3, але з відмови у проведенні державної реєстрації вих. № 16.29.-32/64 від 18 січня 2017 року встановлено, що оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_3 пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому у державній реєстрації смерті відмовлено (а.с.12-13).

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії ("Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ суд розуміє в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Тому документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

Таким чином надана заявницею копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та копія довідки про причину смерті (а.с. 9,10) суд визнає належними та допустимими доказами.

У зв'язку з вищевказаним, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Ушаково Бежецького району Калининської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Первомайськ, Луганської області. Причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті, що передбачено ст. ст 256, 257-1 ЦПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені у ній обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Керуючись ст. ст. 60, 213 - 215, 256 , 257-1 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Ушаково, Бежецького району, Калининської області; громадянина України; паспорт, серії НОМЕР_1, виданий Первомайським МВ УМВС України в Луганській області 25 травня 2001 року; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1; помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Первомайськ Луганської області; причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне рішення виготовлено 25 січня 2017 року.

Суддя