Справа № 2-1367/11
Провадження № 22-ц/779/142/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Проскурніцького П.І., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника апелянта та старшого державного виконавця Вацеби О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням старшого державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Вацеби О.Б. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Тисменицького районного суду від 30 червня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду від 30 червня 2016 року задоволено подання старшого державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Вацеби О.Б. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань перед стягувачами, а саме: покладених на нього рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2012 р. щодо стягнення боргу на користь ОСОБА_4 у розмірі 64800,00 грн.; покладених на нього рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2012 р. щодо стягнення боргу на користь ОСОБА_5 у розмірі 86774,78 грн. та 868,00 грн. судових витрат; покладених на нього рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2015 р. щодо стягнення боргу на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 1896805,34 грн.

Ухвалу направлено до Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області для подальшого скерування в Адміністрацію державної прикордонної служби України.

Представник апелянта подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з ухвалою, оскільки судом неповно з'ясовано та недоведено всіх обставин, що мають істотне значення для справи, а також порушено норми процесуального права.

Вважає, що підставою для обмеження права на виїзд за межі території України є саме вчинення боржником діяння у вигляді ухилення від виконання зобов'язань. Наявність лише факту існування у боржника зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, не виступає достатньою підставою, згідно законодавства, для обмеження права на виїзд за межі України.

Представник апелянта в апеляційній скарзі зазначає, що при розгляді подання державного виконавця судом першої інстанції необхідно було встановити наявність у діянні скаржника ухилення від виконання зобов'язань.

Скаржник, стосовно обмеження права якого внесено подання, фактично позбавлений можливості довести суду, що ним було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Судом першої інстанції не було здійснено дій спрямованих на встановлення повних обставин справи, в тому числі не було встановлено факту обізнаності боржника з приводу наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Скаржника не було повідомлено про відкриття щодо нього виконавчого провадження, в тому числі не було надіслано оригіналу чи належно засвідченої копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та інших документів, які висвітлювали хід виконавчого провадження.

Таким чином, не отримання відповідного повідомлення про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, унеможливлює зробити висновок про його належне повідомлення та його обізнаність щодо певних виконавчих дій.

Судом першої інстанції, не було перевірено чи державним виконавцем вчинялися дії, спрямовані на отримання ним інформації про обізнаність скаржника з текстом постанови про відкриття виконавчого провадження та відкриття самого виконавчого провадження, хоча саме це має значення для встановлення факту ухилення від виконання зобов'язань.

Представник апелянта просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Вацеби О.Б. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта та старшого державного виконавця Вацебу О.Б., перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області знаходиться зведене виконавче провадження по трьох виконавчих листах, виданих Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області згідно трьох рішень суду, а саме: № 2-1367/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 64800,00 грн.; № 0915/2954/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 86774,78 грн. та 868,00 грн. судових витрат; № 352/1258/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 1896805,34 грн. Загальна сума заборгованості станом на 07.06.2016 р. становить 2049248,12 грн. ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду, борг перед стягувачами не погашає. Згідно відповідей з реєструючих органів за боржником відсутнє майно, на яке можна було б звернути стягнення. На виконання вимог ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, державний виконавець Тисменицького РВ ДВС звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями. Одним із заходів забезпечення виконання судового рішення є тимчасове обмеження боржника - громадянина України у праві виїзду за межі України, що передбачено п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"(у редакції ЗУ від 10.12.2015 р.), у відповідності до вимог якого підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. З огляду на те, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань згідно трьох рішень Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, враховуючи наявну інформацію про можливий перетин боржником державного кордону України з метою ухилення від виконання своїх зобов'язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки суперечать зібраним у справі доказам.

Колегія суддів вважає, що постановлена у даній справі судом першої інстанції ухвала відповідає вимогам процесуального права, тому її слід залишити в силі. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 30 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала остаточна і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

М.Д. Горейко