АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 496/2017 Головуючий у І інстанції - Лісовська О.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва про зміну дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва про зміну дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 30.12.2013 року працював на посаді директора вказаного комунального підприємства. Розпорядженням Київського міського голови Кличка В.В. № 647 від 18.09.2015 року позивача було звільнено з посади директора. При звільненні позивачу не була видана трудова книжка, копія розпорядження та наказу про звільнення, не була виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку. 21.04.2016 року Комунальним підприємством був виданий наказ № 38, згідно з яким позивачу була видана трудова книжка. Після отримання трудової книжки позивач дізнався, що був звільнений з посади 18.09.2015 року. Але він вважає, що дата звільнення вказана невірно, оскільки трудова книжка була видана лише 21.04.2016 року. Також при звільненні підприємство не провело з ним розрахунок. На підставі викладеного позивач просив суд зобов'язати відповідача змінити дату звільнення позивача з 18.09.2015 року на 21.04.2016 року та стягнути з відповідача на користь позивача 80 555, 76 грн., з яких: 73 977, 01 грн. - середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19.09.2015 року по 21.04.2016 року; 6578, 75 грн. - винагорода за результатами роботи за 2015 рік.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу , просив рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Київського міського голови від 30.12.2013 № 228 «Про призначення ОСОБА_2.» ОСОБА_2 призначено директором Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва з 30.12.2013 року на контрактній основі.

Згідно з розпорядженням Київського міського голови від 18.09.2015 № 647 «Про звільнення ОСОБА_2.» відповідно до Кодексу законів про працю України, Порядку укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, затвердженого розпорядженням Київського міського голови від 15.07.2013 року № 118, враховуючи подання Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.08.2015 року № 064-8129, ОСОБА_2, директора комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва, звільнено з займаної посади 18.09.2015 року відповідно до пп. 4.3.6 п. 4.3 контракту з директором Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва. З даним розпорядженням ОСОБА_2 був ознайомлений 21.04.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Розпорядження Київського міського голови від 18.09.2015 року про звільнення ОСОБА_2 виконуючим обов'язки директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва був виданий наказ від 21.04.2016 року № 38, відповідно до якого було наказано старшому інспектору з кадрів вжити заходів щодо належного оформлення та видачі трудової книжки ОСОБА_2 особисто або поштою, бухгалтерії провести виплати грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки.

Як вбачається із рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 5 лютого 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 9 червня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у поновленні на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.116 цього Кодексу.

На підставі ч.5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачу трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 5 лютого 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 9 червня 2016 року звільнення ОСОБА_2 з роботи визнано законним та відмовлено у стягненні коштів за час вимушеного прогулу.

Тобто судом встановлено, що ОСОБА_2 був звільнений наказом від 21.04.2016 року № 38 і ця обставина не потребує доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вказаного наказу позивачу в день звільнення 21 квітня 2016 року була видана трудова книжка та проведений розрахунок станом на день звільнення, а також сплачені кошти за листками непрацездатності.

На думку колегії суддів, підстав вважати, що трудова книжка була видана не в день звільнення і стягувати кошти за затримку видачі трудової книжки, немає.

Колегія суддів також не вбачає підстав для зміни дати звільнення позивача.

Позивач просив також стягнути винагороду за результатами роботи за 2015 рік, посилаючись на те, що 31.12.2015 року в.о. директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва був виданий наказ № 194 від 31.12.2015 року, відповідно до якого наказано здійснити нарахування винагороди за результатами роботи за 2015 рік всім працівникам підприємства.

Відповідно до ст.. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Оскільки наказ про здійснення нарахування винагороди за результатами роботи за 2015 рік всім працівникам підприємства видано у грудні 2015 року, а з вимогою про стягнення винагороди позивач звернувся лише в липні 2016 року, тобто з пропуском тримісячного строку , то в задоволенні його вимог повинно бути відмовлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :