Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-361/11 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
Номер провадження 22-ц/778/118/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

Суддів Спас О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 20 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № ML-205/012/2008 на суму 33000 доларів США зі сплатою 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів), на строк до 20 березня 2038 року.

В якості забезпечення кредитного договору, 20 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки № SRML-205/012/2008.

ОСОБА_6 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, через що станом на 06.11.2009 року заборгованість перед банком становить 304059,84 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 32962,28 грн., проценти нараховані за період з 21.10.2008 року по 05.11.2009 рік 3889,29 грн., нарахована пеня за період з 20.05.2008 року по 25.02.2009 рік 8738,73 грн.

У звязку з невиконання позичальником умов кредитного договору, на його адресу та адресу поручителя направлені Досудові вимоги № 22-3-2/44888 та № 22-3-2/44889 від 04.12.2008 року про погашення заборгованості за кредитним договором в строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання відповідної вимоги, які залишені без задоволення.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на його користь суму боргу у розмірі 304059,84 грн. та судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011 року провадження у даній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_6, який помер 03.08.2010 року.

У грудні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), правонаступник ПАТ «ОТП Банк», звернувся до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначав, що в процесі розгляду справи, позичальник ОСОБА_6 помер 03.08.2010 року. Згідно листа Державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 22.06.2011 року № 1960/02-14, спадкоємцями померлого є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3

Станом на 03.08.2010 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 10344,44 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 03.08.2010 року становить 81640,39 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на його користь суму боргу у розмірі 81640,39 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, яка діє в особистих інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у сумі 37736,39 грн. та судові витрати у сумі 497,36 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що за цивільним законодавством спадкоємець зобовязаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Після смерті чоловіка, вона разом з сином отримала у спадщину житловий будинок вартістю 37 736,00 грн. Таким чином, кожен із спадкоємців відповідає в межах 18868,00 грн. Разом з цим, предявляючи уточнений позов у грудні 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на суму 81640,39 грн. Банк не вказав, що в липні 2011 року ОСОБА_3 добровільно, за погодженням з кредитором, здійснила відчуження нерухомого майна, яке було предметом іпотеки за кредитним договором і погасила заборгованість за кредитом у розмірі 22617,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 178680,94 грн. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та стягуючи з ОСОБА_3, яка діє в особистих інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 37736,39 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_6 мав заборгованість перед відповідачем у сумі 81640,39 грн. Відповідно положенням ст.ст. 1218, 1282 ЦК України, кожен із спадкоємців позичальника ОСОБА_6 повинен відповідати перед кредитором спадкодавця у розмірі не більше ніж 1/2 частина від вартості спадкового майна. Оскільки вартість майна становить 37736,39 грн., тому стягненню з відповідачів підлягає заборгованість позичальника в межах вартості спадкового майна в загальному розмірі 37736,39 грн.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки його суд дійшов без повного та всебічного зясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2008 року, згідно з кредитною заявкою Позивач здійснив видачу кредитних коштів в сумі 33000 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок ОСОБА_6, що підтверджується випискою руху коштів по рахунку Позичальника.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит в розмірі, що визначений в Частині № 1 цього Договору (33000,00 доларів США), а Позичальник приймає Кредит, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму, отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі.

Згідно з пунктом 3 Частини № 1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі Плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотку 4,49% річних та та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів).

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредит» здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточні рахунок. Відповідно до п. 1.5.1.1. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк, передбачений в Графіку Платежів. Датою остаточного повернення Кредиту є 20.03.2038 рік.

Однак, всупереч умовам Кредитного договору, вказані зобовязання ОСОБА_6 щодо повернення Кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконувалися та порушувався порядок та строки сплати відсотків, у звязку з чим станом на 06.11.2009 року виникла заборгованість на загальну суму 304 059,84 грн., тому Банк звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості з ОСОБА_6

В процесі розгляду справи, 03.08.2010 року позичальник ОСОБА_6 помер (т. 1 а.с.101).

Згідно листа Державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 22.06.2011 року № 1960/02-14, спадкоємцями померлого є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.106).

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців боржника.

У п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту стягнення боргу кредитором спадкодавця, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно спадкової справи, яка надана Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини подали дружина ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 (т.1 а.с.123), які відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2011 року прийняли спадщину по ? частці, що складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Російська, буд.20 «а», загальною площею 58,1 кв.м.. Вартість майна становить 37736,00 грн. (т.1 а.с. 143-146).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, прийнявши спадщину від ОСОБА_6. в липні 2011 року вона добровільно, за погодженням з кредитором, здійснила відчуження нерухомого майна, яке було предметом іпотеки за кредитним договором і погасила заборгованість за кредитом у розмірі 22617,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 178680,94 грн.

На підтвердження зазначеного, представник апелянта у судовому засіданні заявила клопотання про витребування у ПАТ «ОТП Банк відомостей щодо надходження коштів від реалізації предмета іпотеки із зазначенням суми та дати погашення.

Виконуючи вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, за якою суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, суд апеляційної інстанції ухвалою від 16.11.2016 року витребував від у ПАТ «ОТП Банк вказані відомості, які були досліджені в судовому засіданні.

З наданих документів, зокрема протоколу № 51 засідання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 21.06.2011 року вбачається, що було вирішено питання про продаж майна ОСОБА_6 та погоджено реалізувати заставне майно за ціною не менше 211 291 грн. в строк до 01.09.2011 року. Зазначена сума поступила на рахунок Банку від ОСОБА_3 20.07.2011 року, що підтверджено квитанцією Банку (т.2 а.с. 29-32).

Таким чином, заборгованість з кредитом ОСОБА_6 погашена його спадкоємцями ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_5, в значно більшій сумі, ніж вартість майна, що прийнята ними у спадщину від ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» частково та стягуючи суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 37736,39 грн., суд першої інстанції зазначене не врахував, в порушення вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи та ухвали рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуваннюз ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 550,00 грн.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 550,00 грн.(пятсот пятдесят грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: