Справа № 349/466/16-ц
Провадження № 22-ц/779/157/2017
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Рогатинської центральної районної лікарні про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Рогатинської центральної районної лікарні на рішення Рогатинського районного суду від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Рогатинської центральної районної лікарні про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 18 травня 2016 року позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Рогатинського районного суду від 30 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Рогатинської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_2 індексацію заробітної плати за період з квітня 2014 року до серпня 2015 року в сумі 5 692,93 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На рішення суду в частині задоволення позову Рогатинська ЦРЛ подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано, що згідно ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на заробітну плату лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у їх кошторисах. Однак, кошти на виплату індексації заробітної плати не виділялися і відповідно Рогатинська ЦРЛ їх не отримувала. Отже, індексація заробітної плати та її виплата припинена поза волею відповідача. Вказує, що відповідачем у справі повинен бути Кабінет Міністрів України, однак суд не залучив його до участі в справі.

Крім того, п. 14 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року Кабінету Міністрів України доручено затвердити порядок проведення індексації заробітної плати. Особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік було зобов'язано затвердити Кабінет Міністрів України також п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Оскільки вказаний порядок індексації грошових доходів населення так і не було прийнято, у відповідача були відсутні підстави для проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати.

Однак, місцевий суд цих обставин до уваги не прийняв.

Також, на думку апелянта, суд безпідставно зіслався на рішення Європейського суду по справі «Кечко проти України», оскільки вказана справа розглянута до прийняття Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року.

Тому апелянт просив рішення в оскарженій частині скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта Гордій В.Г. доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася повторно будучи належним чином повідомленою, що не перешкоджає розглядові справи в її відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд, за нормою ч.1 ст.214 ЦПК України, вирішує питання щодо обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачу за період з квітня 2014 року до серпня 2015 року безпідставно не проводилось нарахування та виплата індексації заробітної плати. А відтак, індексація у сумі 5 692,93 грн підлягає стягненню на її користь.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 працює на посаді завідувачки відділення амбулаторного діалізу центру нефрології та гемодіалізу Рогатиської центральної лікарні (а.с.31).

Встановлено, що за період з квітня 2014 року до серпня 2015 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачу індексації заробітної плати у зв'язку з відсутністю запланового фонду заробітної плати.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення визначені статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 № 76-VIII внесено зміни у вказану норму, доповнено її частиною шостою. Зокрема, зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Також п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік.

Проте, рішення про затвердження особливого порядку індексації не прийнято.

Відтак, аналіз наведених нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2014 та 2015 роки, дає підстави для нарахування індексації заробітної плати згідно з чинним Порядом проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Твердження апелянта щодо відсутності, крім того, і коштів на проведення індексації в кошторисі лікарні є надуманими та не заслуговують на увагу.

Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

З огляду на це неспроможними є і доводи представника Рогатинської ЦРЛ щодо незалучення до участі в справі в якості відповідача Кабінет Міністрів України.

Крім того, як зазначено у рішенні Європейського суду по справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення).

За таких умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.

Згідно із розрахунком індексації, проведеним Рогатинською ЦРЛ на виконання ухвали Рогатинського районного суду від 15 листопада 2016 року, сума індексації за вказаний період становить 5 692,93 грн (а.с.97-98,101). Вказана сума в ході розгляду справи не спростована.

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині та наявність правових підстав для задоволення її позову.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Фактично всі доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, не спростовують висновки суду, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Рогатинської центральної районної лікарні відхилити, рішення Рогатинського районного суду від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук