Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Гансецької І.А., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а також визнання майна спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що в період часу з 4 грудня 2012 року по травень 2015 року проживала з відповідачем однією сім'єю, підтримуючи фактичні шлюбні стосунки, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного. Протягом вказаного періоду вони проживали разом у житловому будинку по АДРЕСА_1 який в майбутньому планували придбати для сім'ї, що підтверджує попередній договір від 4 грудня 2012 року.

Вказала, що спочатку відповідач запропонував придбати будинок, а вже потім зареєструвати шлюб, на що вона погодилась. 16 лютого 2013 року вона продала свою однокімнатну квартиру за 25000 доларів США, які в подальшому витратила на придбання житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності на дане житло зареєстроване на ім'я відповідача.

28 травня 2013 року вона зареєструвалась у даному житловому будинку. В подальшому між нею та відповідачем почали виникати непорозуміння та сварки. ОСОБА_2 не визнає її право власності на вказане житло та перешкоджає проживати у ньому.

З огляду на вищезазначене, просила встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 4 грудня 2012 року по 31 травня 2015 року. Окрім того, просила визнати їх спільним сумісним майном житловий будинок по АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, - про задоволення позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що судом залишено поза увагою покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5

Окрім того, поза увагою суду залишилися надані нею докази щодо придбання будівельних матеріалів для ремонту будинку, а також спільні витрати сторін на відпочинок та лікування.

В судовому засіданні відповідач не визнав доводи апеляційної скарги, пояснивши, що лише дозволив ОСОБА_1 проживати у належному йому житловому будинку, проте однією сім'єю вони не проживали.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись до суду із зазначеними позовними вимогами, ОСОБА_1 зазначила, що з 4 грудня 2012 року по травень 2015 року проживала разом із ОСОБА_2 однією сім'єю. Вони вели спільне господарство, підтримували подружні стосунки та за час спільного проживання придбали житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. Свої доводи позивачка підтвердила показами свідків.

Вирішуючи зазначений спір, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не надала належних доказів на підтвердження своїх вимог та не довела факт спільного проживання з відповідачем, наявність спільного побуту та взаємних прав і обов'язків.

Покази свідків про те, що протягом певного часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бачили разом, що вони були присутні під час оформлення правочину купівлі-продажу будинку та здійснювали ремонтні роботи, не свідчать про наявність сталих сімейних відносин між сторонами.

Судом встановлено, що 4 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено попередній договір, за умовами якого вони зобов'язувались укласти в майбутньому, але не пізніше 4 травня 2013 року, договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1

27 квітня 2013 року між ними укладений договір купівлі-продажу даного житлового будинку. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 придбав це житло за 125100 грн. При цьому, у п. 1.5 зазначеного договору вказано, що на момент укладення договору ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі не перебуває та не проживає з будь-якими особами без укладення шлюбу.

Посилання позивачки на придбання спірного будинку за кошти, отримані нею внаслідок продажу належної їй квартири АДРЕСА_2 на підставі договору від 16 лютого 2013 року, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Матеріали справи також свідчать, що 27 квітня 2013 року відповідачем знято з депозитного рахунку, відкритого на його ім'я, кошти у розмірі, достатньому для купівлі спірного житлового будинку.

Інших доказів в обґрунтування позовних вимог суду не надано.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2017 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді: