Справа № 502/2851/16-ц
УХВАЛА

03 січня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши заяву

ОСОБА_1,

Заінтересована особа:

Трудівська сільська рада

про

встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В :

Заявник, ОСОБА_1 звернулась 29.12.2016 року до суду з заявою в якій просить встановити:

-факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю заявника, а заявник є її донькою;

-факт належності ОСОБА_2 Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 05.01.2001 року, земельна ділянка площею 4,90 га розташована на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виписаний на ім'я «ОСОБА_2».

Необхідність встановлення даних факті заявник обґрунтовує неможливістю без їх встановлення оформити в нотаріальній конторі спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що являє собою передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи настання реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провадиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Особа, право якої порушене може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, перелік яких міститься в ст. 16 ЦК України.

Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

2) спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди розглядають визначені справи, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено коло справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення , віднесених до компетенції суду, зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічна позиція викладена в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» /зі мінами та доповненнями/, відповідно до якого - тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Оскільки з заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, у відкриті провадження за даною заявою слід відмовити.

Судові витрати сплачені за подачу заяви, на підставі ст. 79 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» - підлягають поверненню заявнику.

Керуючись ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Трудівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Судовий збір в сумі 275,60 гривень, сплачений 29.12.2016 року з порталу http://court.gov.ua/ за квитанцією про сплату № 7237 за наступними реквізитами: поточний рахунок 0234, , Отримувач платежу - УДКСУ у Кілійському районі Одеської області, МФО 828011 - повернути платнику, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, що та проживає в АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников