Єдиний унікальний номер 225/601/17 Номер провадження 22-ц/775/1442/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Жданової В.С. Соломахи Л.І.

за участю секретаря Марченко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" про захист прав споживачів,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 5 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 5 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнані дії ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго по відключенню від енергопостачання квартири АДРЕСА_1 - неправомірними. В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині спору про відшкодування моральної шкоди. Вважає рішення в цій частині незаконним і необґрунтованим. Неправомірними діями відповідачем йому заподіяні моральні страждання, на відшкодування яких вів просив стягнути розумні суми. Суд безпідставно відмовив в задоволені цієї частини його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ "ДТЕК «Донецькобленерго» ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Вважає рішення суду незаконним. Суд не врахував, що правовідносини виникли між ПАТ "ДТЕК «Донецькобленерго» та ОСОБА_2 - власником квартири АДРЕСА_1. Саме вона є абонентом відповідача і споживачем наданих відповідачем послуг. На її ім'я відкритий особовий рахунок НОМЕР_1, що з урахуванням факту підключення електричної енергії за заявою наймача свідчить про наявність між нею і відповідачем договору про надання послуг з енергопостачання. Натомість позивач ОСОБА_1 такою особою не є і не може вести офіційну переписку з посадовими особами відповідача.

Розглядаючи справу, суд не врахував, що абонент ОСОБА_2 не виконувала своїх обов'язків, передбачених пунктами 42, 30 Правил користування електричною енергією для населення. Тому представник енергопостачальної організації не мав доступу до її квартири з метою перевірки засобів обліку електричної енергії. 19 листопада 2016 року їй було направлено повідомлення поштовою кореспонденцією про надання доступу до приладу обліку та повідомлення про відключення енергопостачання у зв'язку з відсутністю доступу до приладу обліку. Споживачем доступ до вказаного приладу не забезпечений . Враховуючи, що раніше споживач не надавав неодноразово доступ до приладу обліку , на вказану у попередженні дату доступ не забезпечив, відповідач мав передбачені Правилами підстави для відключення квартири ОСОБА_2 від енергопостачання.

Суд дав неналежну правову оцінку наданим сторонам доказам, що призвело до неправильного вирішення справи.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, апеляційну скаргу підприємства задовольнити.

Заслухавши доповідь суді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області від 21.10.2015 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.11).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає в зазначеній квартирі і є споживачем послуг з енергопостачання, що надаються відповідачем.

Той факт, що абонентом відповідача і власником квартири АДРЕСА_1 є інша особа, у даному випадку не має правового значення і не позбавляє позивача ОСОБА_1 статусу споживача послуг з енергопостачання.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття терміну споживач. «Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника». З приведеної норми Закону видно, що споживачем є фізична особа, яка використовує продукцію. ОСОБА_1 як мешканець квартири АДРЕСА_1 використовує електричну енергію, яку подає відповідач по справі, тому у відповідності до пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» є споживачем його продукції.

За таких підстав суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що в суді доведений факт виникнення між сторонами цивільно-правових відносин, що повністю спростовує доводи відповідача з приводу відсутності у позивача доказів порушення його права та, як наслідок, відсутності у останнього правових підстав для звернення за захистом цього права до суду.

Окрім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на наявність в матеріалах справи доказів укладення договору про надання послуг з постачання електричної енергії між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та ОСОБА_1, датований 23.12.2016 року, тобто, за спливом трьох днів після спірного відключення квартири від електропостачання. Отже, факт відкриття особового рахунку на ім'я ОСОБА_2 не завадило відповідачеві укласти відповідний договір про надання послуг з постачання електричної енергії не з нею, а з фактичним та офіційно зареєстрованим за даною адресою користувачем житлового приміщення - ОСОБА_1 (позивач у справі).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції також зробив правильний висновок і про неправомірність дій відповідача по відключенню енергопостачання в квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п.30 Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕ), що затверджені ПКМУ від 26.06.1999 року, якщо доступ до засобу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робиться відповідна позначка в особовому рахунку побутового споживача.

Якщо протягом двох розрахункових періодів (що становить два календарних місяці) представник енергопостачальника не мав доступу до засобу обліку, він залишає побутовому споживачеві в поштовій скринці повідомлення про дату наступного відвідання чи прохання передати покази засобу обліку енергопостачальнику. Якщо після цього побутовий споживач не передав відомостей про кількість спожитої електричної енергії, енергопостачальник має право через тридцять днів після дати відправлення письмового попередження припинити постачання електричної енергії побутовому споживачу.

Позивач у судовому засіданні стверджував, і це підтверджене наявними у справі доказами, представником енергопостачальника (контролером) дійсно у дверях квартири АДРЕСА_1, було залишено кілька повідомлень про надання доступу до приладу обліку з попередженням про відключення квартири від електропостачання у разі ненадання такого доступу.

Проте, в зазначених повідомленнях відсутні жодні відомості кому саме ці повідомлення адресовані, відсутнє прізвище та адреса споживача та, найголовніше, відсутня дата наступного відвідування квартири контролером. (а.с.4).

З огляду на наведене, судом зроблено правильний висновок про відсутність у позивача об'єктивної можливості забезпечити доступ до прибору обліку уповноваженому представникові відповідача.

Також, з матеріалів справи вбачається, що з метою запобігання відключенню квартири від електропостачання та з'ясування з працівником відповідача дати наступного відвідування задля надання доступу до приладу обліку, позивач в день надходження безадресного та неперсоніфікованого письмового попередження - 21.11.2016 року, о 9-16 годині, відповідно до вимог п.30 Правил КЕЕ для населення, позивач передав покази лічильника контролеру відповідача за зазначеним в даному повідомленні номером мобільного телефону НОМЕР_2. Даний факт підтверджений представленим позивачем деталізованим рахунком дзвінків з абонентського номеру позивача 21.11.2016 року на відповідний номер контролера ДТЕК. (а.с.5).

Проте, 20.12.2016 року енергопостачальником (відповідачем) на підставі п.30 Правил КЕЕ для населення квартира АДРЕСА_1 вже ж таки була відключена від електропостачання, про що свідчить акт НОМЕР_1 від 20.12.2016 року. (а.с.8).

На письмову заяву позивача від 26.12.2016 року на ім'я керівника Дзержинського ЦОК ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з проханням надати оцінку діям працівників відповідача з приводу відключення квартири від електропостачання, позивачем отримано відповідь від 26.12.2016 року №12, в якій зазначено, що дії працівників відповідача по відключенню АДРЕСА_1 від електропостачання вимогам чинного законодавства України не суперечать. Окрім іншого, у відповіді зазначено, що позивач (ОСОБА_1) тривалий час не надавав доступ працівникам ДТЕК до прибору обліку, останнє повідомлення з попередженням про відключення квартири від енергопостачання у разі ненадання доступу було відправлене позивачеві 19.11 2016 року.

Оскільки ж позивачем доступ працівникам ДТЕК до прибору обліку наданий так не був, через тридцять днів після направлення в адресу позивача повідомлення-попередження від 19.11.2016 року, тобто, 20.12.2016 року, АДРЕСА_1, була відключена від енергопостачання, що повністю відповідає п.30 Правил КЕЕ для населення. (а.с.6,7).

Як свідчать матеріали справи, підключення квартири позивача до електромережі відбулось лише 26.12.2017 року, про що свідчить АКТ виконання послуг НОМЕР_1 від 26.12.2017 року (а.с.9).

При цьому, суд зауважує на тому, що в якості доказів відправлення в адресу позивача зазначеного вище повідомлення-попередження від 19.11.2016 року відповідачем надано наступні документи:

-шість належним чином засвідчених повідомлень про надання допуску до прибору обліку, залишених, за твердженнями відповідача, у дверях квартири за адресою: АДРЕСА_1, в яких зазначено і особовий рахунок позивача НОМЕР_1, і прізвище користувача електричної енергії - ОСОБА_2, і дати наступних відвідувань квартири контролеров, а саме, 25.06.2016 року, 23.07.2016 року, 26.08.2016 року, 24.09.2016 року, 20.10.2016 року та 19.11.2016 року.

В той же час, дані на підтвердження факту відвідувань контролером ДТЕК квартири АДРЕСА_1, що містяться в наданих відповідачем в якості доказів завданнях на відключення абонентів, відрізняються від даних, що містяться у згаданих вище шести повідомленнях та відрізняються від даних, що містяться в детальній довідці споживача.

Так, як вже зазначалось вище, у раніше згаданих шести повідомленнях датами наступного відвідування житлового приміщення позивача контролером ДТЕК було зазначено 25.06.2016 року, 23.07.2016 року, 26.08.2016 року, 24.09.2016 року, 20.10.2016 року та 19.11.2016 року.

Із завдань на відключення вбачається, що такі відвідування квартири АДРЕСА_1, відбулись 05.05.2016 року (були зняті показники лічильника); 24.06.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 25.06.2016 року); 22.07.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 23.07.2016 року); 25.08.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 26.08.2016 року); 24.09.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 24.09.2016 року); 19.10.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 20.10.2016 року); 18.11.2016 року (було залишено повідомлення-отривний талон з датою наступного відвідування - 19.11.2016 року) та завдання від 20.12.2016 року, за результатами якого квартира позивача була відключена від електропостачання.

В той же час, з детальної довідки споживача електричної енергії ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 30.03.2016 року можна зробити висновок, що обхід вищезгаданої квартири за останній рік відбувався лише 09.01.2016 року, 10.02.2016 року, 05.05.2016 року та 29.08.2016 року. А 20.12.2016 року вже відбулось відключення квартири від електропостачання.

Тобто, зазначені у вищезгаданих повідомленнях та завданнях дати відвідувань відповідачем квартири позивача 25.06.2016 року, 23.07.2016 року, 26.08.2016 року, 24.09.2016 року, 20.10.2016 року та 19.11.2016 року в детальній довідці споживача взагалі не фігурують.

Наданий відповідачем список №1090 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів не містить ані дати відправлення, ані адреси споживача, ані опису вкладення, з якого можна зробити висновок щодо змісту повідомлення, що, на думку суду, не доводить факт належного повідомлення позивача про відключення останнього від електропостачання згідно вимог п.30 Правил КЕЕ для населення.

З наведеного судом правильно зроблено висновок щодо представлення відповідачем на спростування позовних вимог доказів, які є неналежними, суперечливими чи/або такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже такими, які слід трактувати на користь споживача.

За таких умов суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що такі докази не можуть слугувати підтвердженням вини позивача у ненаданні доступу контролеру відповідача до приладу обліку, наслідком чого є настання відповідальності у вигляді відключення позивача від електропостачання.

Встановивши, що відповідач вчинив неправомірні дії щодо позивача, пов'язані з незаконним відключенням від енергопостачання, суд першої інстанції зробив правильний висновок і про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі.

Відповідно до вимог п.5 ст.4, ст.22 цього Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, якою електрична енергія не являється, та у випадках, передбачених законом.

Звертаючись в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживачів, ОСОБА_1 посилався на те, що така шкода йому заподіяна внаслідок відключення від енергопостачання. Розглядаючи ці вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що правовідносини між сторонами регулюються законодавством про захист прав споживачів, яке не передбачає відшкодування моральної шкоди за обставин, що вказані позивачем.

Позивач також просив відшкодувати моральну шкоду, заподіяну відповідачем у зв'язку з порушенням законодавства про звернення громадян.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України від 02.10.1996, № 393/96-ВР "Про звернення громадян" громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Відмовляючи у задоволені вказаної частини позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що факту порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 у зв'язку з його зверненням до відповідача письмово не допущено. Вказаний висновок суду є правильний. Судом встановлено, що на письмове звернення ОСОБА_1 від відповідача отримав відповідь у порядку і строки, що передбачені законом. Той факт, що відповідь не влаштовує позивача, у даному випадку не має правового значення. Тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача будь якої суми у суду першої інстанції не було

Усі доводи апеляційних скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані безпідставними. Вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року відстрочена сплата ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 704 грн. до ухвалення апеляційним судом судового рішення. Тому у відповідності до статті 4 Закону України «Про судовий збір» і статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 704 грн.

Керуючись ст. 303-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 5 липня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. за подачу апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: