Справа №585/2676/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Глущенко Є. Д.
Номер провадження 22-ц/788/263/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Роменської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області № 56 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 4 000 грн., завданої внаслідок поширення про нього в Акті від 18 серпня 2010 року недостовірної інформації. Свої вимоги мотивував тим, що 05 грудня 2013 року відповідач ознайомив його з рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2013 року по справі № 585/2880/13 -ц, з якого дізнався, що позивач в підтвердження своїх заперечень надав акти від 18 серпня 2010 року та від 12 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що поштовим відділенням с. Перехрестівка повернуто рекомендований пакет, який був адресований позивачем до Європейського суду з прав людини з причин недостатньої кількості наклеєних марок. При ухваленні рішення суд критично оцінив вказані Акти, оскільки вони були підписані лише представниками колонії. Вважає, що відносно нього поширена недостовірна інформація.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що йому відповідачем було заподіяно моральної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайоного суду Сумської області від 08 листопада 2013 р. по цивільній справі № 585/2880/13-ц визнано незаконними дії Роменської ВК № 56 щодо відправлень звернень ОСОБА_3 до Європейського Суду з прав людини за вих. № к-39 від 17 серпня 2010 р. та 11 жовтня 2010 р. з порушенням строків, встановлених ч. 4 ст. 113 КВК України та стягнуто на його користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн. При розгляді вказаної справи суд критично оцінив акти від 18 серпня 2010 р. та від 12 жовтня 2010 р., оскільки вказані акти підписані лише працівниками ВК 56 без участі ОСОБА_3 Розписок про те, що звернення поверталися суду не надано. Підпису ОСОБА_3 про повернення йому звернень адміністрацією також не надано. З витягу з медичної картки амбулаторного хворого та психологічної характеристики вбачається, що психотичної симптоматики у позивача не виявлено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

У відповідності до приписів ст. 10-11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник відповідача не надала в суді документів, які б підтвердили достовірність інформації, зазначеної в акті від 18 серпня 2010 року про повернення ОСОБА_3 кореспонденції поштовим відділенням висновків суду не спростовують.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що не було встановлено факт недостовірності інформації, що міститься в Актах від 18 серпня 2010 року та від 12 жовтня 2010 року та свідчення про поширення недостовірної інформації, а тому і немає підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 4 000 грн.

П.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року передбачено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не було доведено заподіяння йому моральної шкоди, а тому у суду немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Отже, суд першої інстанції належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи. Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -