Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" січня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., при секретарі Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 3/48 частини житлового будинку №39 по пров.Солдатському у місті Маріуполі, також частка будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_2 Відповідач по справі з 2006 року виїхав з будинку та по теперішній час не проживає в ньому, його речі в будинку відсутні, з моменту виїзду не несе жодних обовязків по сплаті комунальних послуг. Просили визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пров.Солдатський, буд.39.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги, просив позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За викладених обставинах, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.10.2016 року ОСОБА_1 належить на підставі приватної спільної власності 3/48 частка житлового будинку №39 по провулку Солдатському в м.Маріуполі.

Як убачається зі свідоцтва про право власності на спадщину за законом ОСОБА_2 є спадкоємцем на 1/3 частку вказаного домоволодіння.

З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 є власником частки домоволодіння, а отже, наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном.

Згідно акту від 27.10.2016 року, виданого КСН сел..«Україна» встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не проживають в ньому більше десяти років.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в будинку понад десяти років, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 174, 209, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст.. 72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, провулок Солдатський, будинок №39.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко