Справа № 357/4602/17 Головуючий у І інстанції Кошель Б. І.
Провадження № 22-ц/780/4440/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 38 12.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кашперської Т.Ц.,

суддів: Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 За життя 28 листопада 2008 року ОСОБА_4 складено заповіт, за яким все належне йому майно він заповів позивачу. Маючи намір прийняти спадщину, 19 квітня 2017 року вона звернулася до державного нотаріуса із відповідною заявою, у прийнятті якої їй було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого строку на прийняття спадщини. Зазначає, що пропустила вказаний строк із поважних причин, оскільки із померлим ОСОБА_4 перестала спілкуватись у 2013 році, мобільний телефон у нього був відсутній, спільних знайомих у них не було і після припинення спілкування їй не було нічого відомо про життя спадкодавця. Про смерть останнього та про існування заповіту вона довідалась випадково, а саме 18 квітня 2017 року вона по своїх особистих справах перебувала в Узинській нотаріальній конторі, де державним нотаріусом їй було вручено лист-повідомлення від 18 квітня 2017 року із зазначенням інформації про смерть ОСОБА_4 та наявність заповіту на її ім'я. Просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 на два місяці після набрання рішенням законної сили.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено, визначено строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Третя особа ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що позивачем не доведено наявності поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а висновки суду суперечать правовим позиціям, що висловлені Верховним судом України при розгляді аналогічних справ. Додатково обґрунтовуючи поважність причин пропуску позивачем строку, суд посилався на те, що на момент відкриття спадщини та протягом строку для її прийняття позивач була змушена доглядати тяжкохворого батька, який на той час перебував у лікарні та потребував сторонньої допомоги, однак ці обставини не можуть бути визнані поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Під час надання пояснень вона дійсно висловлювала свої припущення щодо можливої недійсності заповіту, але ці припущення не були підставою для її заперечень на позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем встановленого ст. 1270 ЦК України строку прийняття спадщини, оскільки позивач пропустила цей строк з поважних причин, які пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для неї на вчинення відповідних дій.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, місце смерті - с. Росоша, Теплицький район, Вінницька область.

За життя 20 березня 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Римаренком Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 1273, за яким заповів ОСОБА_6 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 8,7199 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Узинської міської ради Білоцерківського району, та належить йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Білоцерківською райдержадміністрацією 31 березня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 46.

28 листопада 2008 року ОСОБА_4 склав новий заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів ОСОБА_3, заповіт посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Вельбоєнком А.П., зареєстровано в реєстрі за № 2-459.

06 серпня 2009 року від імені ОСОБА_4 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. посвідчено заповіт, згідно якого він заповів ОСОБА_9 земельні ділянки під НОМЕР_2, що розташовані в місті Узині Білоцерківського району Київської області по вулиці Червоноармійській, цільове призначення яких - будівництво та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства.

Після смерті ОСОБА_4 Узинською міською державною нотаріальною конторою Київської області 08 липня 2014 року заведено спадкову справу № 152/2014 на підставі заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця.

Третя особа ОСОБА_2, яка є дочкою померлого ОСОБА_4, 10 березня 2017 року звернулася до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_4, але 10 березня 2017 року постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. ОСОБА_2 було відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не прийняла спадщину в установлений законом строк.

12 липня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про визначення ОСОБА_2 додаткового строку тривалістю два місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 звернулася 19 квітня 2017 року до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого ОСОБА_4, але постановою державного нотаріуса позивачці було відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не прийняла спадщину в установлений законом строк.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, позивач не проживала разом із спадкодавцем та не подала у шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як на підставу пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказувала на те, що вона припинила спілкування із спадкодавцем та про його смерть не знала, оскільки він переїхав в іншу місцевість, родинних зв'язків із спадкодавцем не мала, знала, що спадкоємець склав заповіт на її ім'я, але про дію заповіту їй достеменно відомо не було.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Вище вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Так, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3, яка не має родинних відносин з померлим ОСОБА_4, який останні роки проживав та помер у іншому населеному пункті, дізналась достеменно про смерть спадкодавця та про складений спадкодавцем заповіт від 28 листопада 2008 року лише 18 квітня 2017 року і одразу наступного дня звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову, адже зазначені ОСОБА_3 причини, з яких вона пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є поважними і вони пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для звернення до нотаріальної контори у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що незнання про існування заповіту та смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів враховує, що ОСОБА_3 не має родинних зв'язків із спадкодавцем, а лише була його знайомою, тому у неї не було підстав вважати себе спадкоємцем, а отже і об'єктивної можливості знати про наявність у неї права про прийняття спадщини та пов'язану із ним необхідність звертатися до нотаріальної контори із відповідною заявою.

Колегія суддів також враховує, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року за позовом самої ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2, яка є дочкою спадкодавця, не знала про місце проживання батька після переїзду до Вінницької області та про факт його смерті в зв'язку із напруженими стосунками з дружиною батька і його поганим самопочуттям, зокрема перенесенням інфаркту в травні 2008 року, та визнано ці причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_2 щодо неправильності додаткового обґрунтування судом першої інстанції поважності причин строку на подання заяви про прийняття спадщини в зв'язку із хворобою батька позивача, оскільки судом зазначена обставина пов'язана не із обізнаністю позивача про наявність заповіту і смерть спадкодавця ОСОБА_4, а із можливістю реалізувати свої права спадкоємця, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Зазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність вже зазначених інших поважних причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори, а саме необізнаність позивача про наявність заповіту та смерть спадкодавця.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність дійсним обставинам справи висновків суду про визнання відповідачем обставин, на які посилалася позивач, а саме щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, також не спростовують правильних по суті висновків суду про доведеність позову і відхиляються колегією суддів.

Крім того, із звукозапису судового засідання від 25 липня 2017 року дійсно вбачається, що під час пояснень по суті позову ОСОБА_2 визнавала, що заперечує проти позову, оскільки вважає ОСОБА_3 чужою людиною, а заповіт - незаконним.

Також колегія суддів враховує, що заповіт від 28 листопада 2008 року на ім'я позивача ОСОБА_2 не оспорювала.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.