Справа № 493/238/17
Провадження № 2/493/225/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі СИРОТА О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну праву за позовом ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що у звязку зі смертю його матері ОСОБА_3, померлої 16.10.2012 року відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,77 га, розташованої на території Лісничівської сільської ради, масив № 29, ділянка 39, Балтського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якою остання володіла згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 274191, виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 24.09.2004 року № 498/А-2004. Однак в звязку зі втратою правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому змушений звернутися до суду про захист свого майнового права.

Позивач до судового засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд слухати справу за його відсутності.

Відповідач представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено слідуюче.

ОСОБА_3, померлій 16.10.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-МП № 2-0003246, виданого 17.10.2012 року Бендерським відділом ЗАГС, на праві власності, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 274191, виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 24.09.2004 року № 498/А-2004, належала земельна ділянка площею 3,77 га, що розташована на території Лісничівської сільської ради, масив № 29, ділянка № 39.

Відповідно до свідоцтва про народження серії VII-УР № 1006711, виданого 11.09.1967 року Лісничівською сільською радою Балтського району Одеської області, ОСОБА_3 являється матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до заповіту, зареєстрованого в реєстрі під № 4 від 26.01.2006 року, посвідченого секретарем Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «належну мені земельну ділянку площею 3,77 га, згідно Державного акту серії ЯА № 274191, виданого Балтською районною державною адміністрацією 15.12.2005 року, заповідаю сину ОСОБА_2».

У звязку зі смертю ОСОБА_3, 14.10.2012 року відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, яку позивач ОСОБА_2 у визначений законодавством строк прийняв відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, відповідно до чого заведено спадкову справу № 57/2013. Разом з тим, документально оформити спадкове майно не представилося можливим по відсутності оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 274191, виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 24.09.2004 року № 498/А-2004.

Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами повязані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

В першу чергу, за правилами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом мають особи, визначені у заповіті.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України.

Відповідно до п.4.14 Глави 10 та п.7, Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановчих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. При видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у справах нотаріуса залишаються оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку. На оригіналі державного акта нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця.

При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом.

Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що позивач, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, однак у зв'язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку, нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, та відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 25, 328, 346, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1233, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 16.10.2012 року, право власності на земельну ділянку площею 3,77 га, кадастровий номер :01:001:0080, розташованої на території Лісничівської сільської ради, масив № 29, ділянка № 39, Балтського району Одеської області,наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 274191, виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 24.09.2004 року № 498/А-2004.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його ухвалення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я: