АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/701/17 Головуючий І інстанції -
справа № 619/1673/16-ц Нечипоренко І.М.
категорія: сімейні. доповідач - Міненкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

Пономаренко Ю.А.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом в якому просила в порядку поділу майна подружжя виділити їй хлібопіч ZELMER 43Z011-, мікрохвильову піч DAEWOO KQG-868G заводський номер DG06700078, телевізор LG 32, комп'ютер НР Pro 3305МТ (LH119ES) - НОМЕР_1, монітор SAMSUNG S23А300В- та додаткові прилади до нього; відповідачу виділити меблі: стінку з підсвіткою 5 секцій, холодильник-морозильник ARISTON МВА2200SL серійний номер , LED телевізор SAMSUNG UE40С5100/5000 з кронштейном; визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля HYUNDAI SONATA 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 шасі №КМНЕU41ВР8А433062; стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини автомобіля SCANIA R114L380 2000 року випуску шасі НОМЕР_5 в сумі 136 300,00 грн. посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27 квітня 1996 року, який 24 грудня 2015 року розірвано за рішенням суду. Під час шлюбу ними були придбані зазначені вище два автомобілі, при цьому, автомобіль SCANIA знято відповідачем з обліку та продано, тому з нього необхідно стягнути вартість ? частини даного автомобіля, що становить 136 300,00 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. В порядку поділу майна подружжя визнано за:

- ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля HYUNDAI SONATA 2007 р.в. чорного кольору, номер кузова НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля HYUNDAI SONATA 2007 р.в. чорного кольору, номер кузова НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, вартість автомобіля SCANIA R114L380 2000 р.в., шасі НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_3, в розмірі 20 745,39 грн.

Виділено ОСОБА_4 у користування:

хлібопіч ZELMER 43Z011-,

мікрохвильову піч DAEWOO KQG-868G заводський номер DG06700078,

телевізор LG 32,

комп'ютер НР Pro 3305МТ (LH119ES) - НОМЕР_1,

монітор SAMSUNG S23А300В- та додаткові прилади до нього.

Виділено ОСОБА_3 у користування стінку з підсвіткою 5 секцій, холодильник-морозильник ARISTON МВА2200SL серійний номер ,

LED телевізор SAMSUNG UE40С5100/5000 з кронштейном. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить, скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року, ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково, виділити ОСОБА_4:

хлібопіч ZELMER 43Z011-,

мікрохвильову піч DAEWOO KQG-868G заводський номер DG06700078,

телевізор LG 32,

комп'ютер НР Pro 3305МТ (LH119ES) - НОМЕР_1,

монітор SAMSUNG S23А300В- та додаткові прилади до нього

Виділити ОСОБА_3: у користування стінку з підсвіткою 5 секцій,

холодильник-морозильник ARISTON МВА2200SL серійний номер ,

LED телевізор SAMSUNG UE40С5100/5000 з кронштейном.

Рішення оскаржується в частині розподілу автомобілей.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з рішенням суду не погоджується, вважає його частково незаконним та необґрунтованим, у зв'язку з тим, що судом при ухваленні рішення неправильно встановлено обставини справи, які мають суттєве значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на придбання автомобіля SCANIA R114L380 2000 року випуску шасі НОМЕР_5, ним 18 серпня 2015 року було отримано від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, позику в розмірі 232 000 грн., що еквівалентно 10 500 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2015 р.

Після продажу автомобіля SCANIA 26.07.2016 р. залишок невідшкодованої заборгованості перед ОСОБА_5 складає, 192 00 грн. 03.11.2015 року він разом з ОСОБА_4 продали автомобіль HYUNDAI SONATA 2007 р.в. чорного кольору, номер кузова НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті реалізації автомобіля отримали грошові кошти в розмірі 200 000 грн., що еквівалентно 8 000 доларів США. Посилається, що у грудні 2015 року ОСОБА_4 припинила спільно проживати в будинку ОСОБА_3 в даний час, майновий спір вирішили мирним шляхом, в результаті чого ОСОБА_4 отримала 8 000 доларів США від реалізації автомобіля HYUNDAI SONATA 2007 р.в. чорного кольору, номер кузова НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2. На підтвердження цього ОСОБА_4 підписано власноруч розписку в якій зазначила, що претензій не має, так як матеріальну відповідальність сплатив.

Суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, не надав вірної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, порушено положення ч. 4 ст. 60 ЦПК України, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на спростування факту розподілу майна мирним шляхом та відсутності будь-якого матеріального спору, а саме щодо наданої розписки.

Не погодилась з рішення ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення змінити, стягнувши ринкову вартість автомобіля, яка була визначена експертом і складає 272 600 грн., а ? частина 136 300 грн. В іншій частині рішення просить залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою.

Судова колегія з висновками суду погоджується і вважає їх обґрунтованими.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1996 року, який розірвано згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року. За період шлюбу подружжя придбало спірне майно.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Ст. 61 СК України передбачає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачем не доведено, що він придбав автомобілі в власних цілях та за власні кошти. Автомобілі придбавалися під час шлюбу і ці обставини сторони не заперечували.

Посилання ОСОБА_3 на те, що в даний час, майновий спір вирішили мирним шляхом, в результаті чого ОСОБА_4 отримала 8 000 доларів США від реалізації автомобіля HYUNDAI SONATA 2007 р.в. на підтвердження цього ОСОБА_4 підписано власноруч розписку в якій вона зазначила, що претензій не має, суд не може взяти до уваги оскільки в розписці не зазначено дати написання, та факту отримання 8 000 доларів США саме від реалізації автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч. 3 ст. 60 ЦПК України, передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що згідно даних Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України:

- автомобіль SCANIA R114L380 2000р.в. синього кольору, шасі НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_3 був придбаний та зареєстрований 21.08.2015 року на ім'я ОСОБА_3, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 та знятий з обліку для реалізації 17 грудня 2015 року. 26 липня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу №6349/1/2509/2016 зазначеного вище автомобіля, відповідно до умов якого продаж автомобіля вчинено за 41490,77грн. та в даний час автомобіль зареєстрований за ОСОБА_6, реєстраційний номер НОМЕР_4;

З матеріалів справи вбачається та сторонами не спростовано, що

спірний автомобіль було знято з реєстраційного обліку та відчужено у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із роз'ясненнями п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо суми розміру вартості автомобіля SCANIA R114L380 2000р.в. синього кольору, шасі НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_3, з якої вирахувано спірну суму стягнуту з відповідача.

З матеріалів справи не вбачається та сторонами не доведено, що в момент відчуження спірного автомобіля покупцем ОСОБА_6 відповідачу була сплачена інша сума коштів, ніж сума яка визначена сторонами відповідного договору купівлі-продажу. Договір купівлі - продажу автомобіля, а саме в частині визначення ціни продажу, позивачкою не оскаржувався.

Посилання ОСОБА_4 на те, що суд повинен був стягнути ринкову вартість автомобіля, яка була підтверджена висновком експерта - оцінювача, який фактично судом належним чином не досліджувався, судова колегія вважає такими, що не можуть бути враховані, так як у висновку експерта - оцінювача ринкова вартість спірного автомобіля була розрахована за відсутності предмету дослідження, тобто без пред'явлення автомобіля (предмета оцінки) та його огляду, що також не може безспірно доводити дійсну вартість автомобіля і доводити розмір спірної суми з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_4, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,313 - 315, 317,319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір за подачу апеляційної скарги, сплату якого було відстрочено в сумі 1 200 грн. (одна тис. двісті грн.)

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

Ю.А. Пономаренко