Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку.

Позов ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачкою 01 травня 2004 року було укладено договір купівлі-продажу у розстрочку 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Будинок належав матері відповідачки і був нею фактично успадкований.

За вказану частину будинку вона сплатила 7 800 грн племіннику відповідачки ОСОБА_7, що підтверджується відповідними розписками, проте, відповідачка відмовляється оформити угоду в нотаріальному порядку. Просила визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 січня 2008 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_6 на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2016 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 січня 2008 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08 вересня 1978 року, ОСОБА_8 продав ОСОБА_9 3/5 частини жилого будинку і господарських будівель за адресою АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що 3/5 частини вищевказаного будинку, що належав померлій ОСОБА_9, фактично прийняла її донька ОСОБА_5, яка з позивачем у простій письмові формі 01 травня 2004 року уклала договір купівлі-продажу цієї частини будинку та в подальшому відмовилась від оформлення правочину у нотаріальному порядку.

Відповідно до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що між сторонами договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, укладений не був.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко