печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року позивач звернувся із вказаним позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути на його користь заподіяні матеріальні збитки у розмірі 23 963,22 грн., з яких 20 005,45 грн. відшкодування завданої майнової шкоди, 3 138,45 грн. - інфляційної складової, 819,32 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 березня 2015 року о 15 год. 55 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Києві, проспект Науки, 36, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, яка набрала законної сили 02 лютого 2016 року у справі №752/6834/15-а визнано бездіяльність Відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Голосіївського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 березня 2015 року о 15 год. 55 хв.в АДРЕСА_1 участю автомобілів НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 та Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1. Зобов'язано відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, передбачене ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 березня 2015 року о 15 год. 55 хв. в м.Києві на проспекті Науки 36 за участю автомобілів НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 та Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 02 березня 2015 року о 15 год. 55 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Києві, проспект Науки, 36, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, яка набрала законної сили 02 лютого 2016 року у справі №752/6834/15-а визнано бездіяльність Відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Голосіївського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 березня 2015 року о 15 год. 55 хв.в АДРЕСА_1 участю автомобілів НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 та Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1. Зобов'язано відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, передбачене ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 березня 2015 року о 15 год. 55 хв. в м.Києві на проспекті Науки 36 за участю автомобілів НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 та Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1 (а.с.7).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 6).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та вчиненні вони цією особою.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абзацу другого пункту 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

У вищезазначеній ДТП транспортному засобу Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4 були спричинені механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4 була на момент скоєння ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» по полісу АІ/0598248 від 15 вересня 2014 року.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4 від 02 квітня 2015 року, складеному в присутності позивача та представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант», автомобілю були спричинені ушкодження: крило переднє ліве; двері передні ліві; шарніри дверей передніх лівих; молдінг дверей передніх лівих; скло дверей передніх лівих; панель порогу лівого; В-стояк лівий; ЛФП; ручка зовнішня дверей передніх; двері зовнішні ліві.

На замовлення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» оцінювачем ОСОБА_4 було складено Звіт № 11228/0315 від 25 березня 2015 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4, згідно з яким розмір матеріального збитку складає 9 064,38 грн. (а.с. 52-62).

Не погодившись із визначеним відповідачем розміром збитку, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5.

Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця №9067 від 02 квітня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5 становить 25 559,10 грн. (а.с. 8-11).

З матеріалів дослідження вбачається, що експертом встановлені такі пошкодження автомобіля: (мовою оригіналу) «крило переднє ліве; двері передні ліві; шарніри дверей передніх лівих; молдінг дверей передніх лівих; скло дверей передніх лівих; панель порогу лівого; В-стояк лівий; ЛФП; ручка зовнішня дверей передніх; двері зовнішні ліві».

Таким чином, в матеріалах справи наявні два суперечливі висновки щодо розміру шкоди.

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» платіжним дорученням від 18 квітня 2017 року №21720 перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 6 553,65 грн. (а.с. 99).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На думку суду, пошкодження, описані експертом у висновку №9067 від 02 квітня 2015 року, не знаходяться у протиріччі з пошкодженнями, описаними в протоколі огляду транспортного засобу Ford Focus державний реєстраційний номер НОМЕР_4 від 02 квітня 2015 року, а лише є більш конкретними та деталізованими, і дають більш чітку картину ступеня та розміру пошкоджень автомобіля.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, вказана у висновку №9067 від 02 квітня 2015 року є більш достовірною, ніж та, що вказана у Звіті № 11228/0315 від 25 березня 2015 року.

Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №2-2808цс15 встановлено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Верховним Судом України у листі від 19 липня 2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 20 005,45 грн. (19 005,45 грн. (вартість відновлювального ремонту згідно висновку №9067 від 02 квітня 2015 року) - 1000 грн. (вартість проведеного експертного дослідження №9067 від 02 квітня 2015 року).

Що стосується позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки сторони між собою не перебували у договірних відносинах.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів також витрати позивача, пов'язані із розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 226-226 ЦПК України, ст.ст. 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду у розмірі 20 005,45 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

У іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя В.А. Писанець