Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Первомайськ

Справа :484/1472/17

Номер провадження : 2/484/990/17

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретарів судового засідання Левицької І.С., Завірюхи В.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фермерського селянського господарства «Вікторія»

про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником земельної ділянки площею 4,02 га, яка розташована в межах території Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії 11-МК № 046296 від 17.07.2001 р. Згідно з договором оренди землі від 10.01.2007 р., зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Чаусівській сільській раді10.01.2007 р. за № 108 земельна ділянка була передана позивачем в оренду ФСГ «Вікторія» (далі відповідач). До вказаного договору 01.03.2010 р. була укладена додаткова угода, згідно з якою сторони продовжують дію договору від 01.01.2007 р. на пять років з 01.03.2010 до 28.02.2015 р. та змінюють розмір орендної плати з 1,5 % до 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. Між сторонами була усна домовленість про виготовлення технічної документації на земельну ділянку за рахунок відповідача; відповідач зазначеної домовленості не виконав, хоча обіцянки від нього йшли протягом 2015-2016 років. В серпні 2016 року стало відомо, що відповідач нібито уклав з позивачем новий договір ще 24.11.2011 р., у якому зазначив строк дії договору 10 років, вказаний договір зареєстровано 23.03.2012 р. за № 01117. Позивач вважає, що вказаний договір має бути визнано недійсним з огляду на таке. З вказаним договором позивач не був ознайомлений та він не обговорював його умов, у договорі не зазначено кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; вказаний договір укладено на 10 років, на що згоду позивач не надавав. Позивач самостійно вчинив відповідні дії з метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», а саме: не вніс в текст договору істотну умову договору оренди обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), що є підставою для визнання договору недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви, вказав, що не зазначення в позовній заяві кадастрового номеру земельної ділянки не порушує право позивача, позивач отримував орендну плату вчасно та в повному обсязі. Крім того, представник позивача подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки спірний договір укладено 24.11.2011 р., а позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 12.05.2017 р. У звязку з викладеним просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 046296 від 17.07.2001 р. ОСОБА_3 на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Чаусівської сільської ради народних депутатів від 30.01.2001 р. є власником земельної ділянки площею 4,02 га (3,64 га та 0,38 га), яка розташована на території Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 118.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.08.2016 р. земельна ділянка належна ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 046296 від 17.07.2001 р. має кадастровий номер :01:000:0363, площу 3,6412 га; дата реєстрації 13.09.2016 р.

Між ОСОБА_3 та ФГ «Вікторія» 10.01.2007 р. було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки площею 3,64 га строком на пять років; орендна плата не менше 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки в тому числі: зернові не менше 1 000 кг, соняшник не менше 100 кг, цукор не менше 50 кг, овочі не менше 100 кг. Договір зареєстровано 10.01.2007 р. за № 108.

Земельну ділянку передано відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 10.01.2007 р.

Відповідно до додаткової угоди від 01.03.2010 р. до вказаного договору сторони домовились, що орендна плата сплачується орендарем у натуральній формі та в грошовій формі в розмірі не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік; орендна плата може сплачуватись в натуральній формі та у грошовій ураховуючи реалізаційні ціни, які склалися на момент розрахунку згідно з умовами договору; строк дії договору сторони продовжили до на пять років з 01.03.2010 р. до 28.02.2015 р. Додаткова угода містить пункт, що вона є невідємною частиною договору оренди землі та вступає в дію з моменту підписання її сторонами та державної реєстрації. Всі інші умови договору залишаються незмінними. Відомостей про державну реєстрацію вказана додаткова угода не містить. Представник позивача підтвердив, що вказана угода зареєстрована не була.

Згідно з договором оренди землі від 24.11.2011 р. ОСОБА_3 передав в оренду ФГ «Вікторія» земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,64 га, розташовану в межах території Чаусівської сільської ради, яка належить йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-МК № 046296 від 17.07.2001 р., строком на десять років; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 46 828,80 грн.; орендна плата не менше 3 % від грошової оцінки земельної ділянки в тому числі: зернові не менше 1 000 кг, соняшник не менше 100 кг, цукор не менше 25 кг, овочі не менше 100 кг. Договір зареєстровано 23.03.2012 р. за № 01117. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Земельну ділянку передано відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 24.11.2011 р.

Відповідно до відомостей на видачу орендної плати по СФГ «Вікторія» ОСОБА_3 було нараховано орендну плату протягом 2012-2016 років.

Згідно з листом від 21.09.2016 р. ОСОБА_3 повідомив ФСГ «Вікторія», що він як власник земельної ділянки, розриває договір оренди землі від 24.11.2011 р. Крім того, повідомив, що він вважає даний договір недійсним, оскільки його підпис в договорі підроблений, кадастровий номер не зазначено.

Листом № 163 від 03.10.2016 р. ФСГ «Вікторія» повідомило ОСОБА_3 щодо неможливості розірвати договір оренди землі в односторонньому порядку.

Листом від 28.03.2017 р. ОСОБА_3 повідомив ФСГ «Віктрорія», що, оскільки він є власником земельної ділянки розміром 3,6412 га, кадастровий номер :01:000:0363, вважає договір оренди землі зареєстрований 23.03.2012 р. за № 01117 розірваним за згодою сторін; через сімейні обставини бажає самостійно обробляти вказану земельну ділянку.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України, зокрема, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є, зокрема, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У пунктах 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 визначено судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4,10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК. Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на момент укладання спірного договору оренди землі, істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент укладання спірного договору оренди землі, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами; право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб; право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір 10.01.2007 р., терміном на пять років, держана реєстрація 10.01.2007 р., строк дії договору сплив 10.01.2012 р. Додаткова угода між сторонами від 01.03.2010 р. не набрала чинності, оскільки не відбулася її державна реєстрація. Відповідач скористався переважним правом на поновлення договору на новий строк та, відповідно до п. 1 розділу «Строк дії договору» договору оренди землі від 10.01.207 р., уклав з позивачем 24.11.2011 р. договір оренди землі на вищезазначену земельну ділянку на строк десять років, державна реєстрація 23.03.2012 р.

Під час укладання договору оренди землі від 24.11.2011 р. сторонами зазначено обєкт оренди в розумінні ст. 79 ЗУ України, у відповідній редакції чинній на час укладання договору; у спірному договорі вказано місце розташування та розмір земельної ділянки, зазначено на підставі чого орендодавець є власником земельної ділянки; технічну документацію позивач виготовив у 2016 році, під час якої земельній ділянці було надано кадастровий номер.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що під час укладання 24.11.2011 р. договору оренди землі сторони договору дотримались вимог закону щодо змісту правочину в частині визначення обєкта оренди, зазначивши таку істотну умову як обєкт оренди, а саме: земельна ділянка, власником якої є орендодавець ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-МК № 046296, виданого 17.07.2001 р. Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області, сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах території Чаусівської сільської ради, площею 3,64 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 46 828,80 грн. Відомостей щодо надання земельній ділянці кадастрового номеру сторони під час укладання договору не мали, оскільки технічну документацію на вказану земельну ділянку було виготовлено тільки у 2016 році та присвоєно відповідний кадастровий номер.

Щодо зазначених позивачем обставин, що він не був ознайомлений, не обговорював з відповідачем умови оспорюваного договору та не надавав згоди на укладення договору на вказаний строк, суд не знаходить їх встановленими та такими, що доводять відсутність волевиявлення позивача на укладення вказаного договору оренди землі.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позовна заява такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 202-204, 215 ЦК України, ст. 79 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_3 до Фермерського селянського господарства «Вікторія» про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 24.11.2011 р. між ОСОБА_3 та Фермерським селянським господарством «Вікторія» про оренду земельної ділянки площею 3,64 га сільськогосподарського призначення, розташовану в межах території Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна