АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/8091/14-ц 22-ц/774/313/К/17
Справа № 211/8091/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/313/К/17 суддя Ткаченко С.В.
Категорія № 34 (4) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон» - Кучерявого Сергія Віталійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Еталон» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, який під час розгляду справи уточнила (а.с. 36-41) та в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 грудня 2011 року о 15:40 год. ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. 22 Партз'їзду від вул. Костенка в напрямку вул. Будьонного у місті Кривому Розі, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», виїхав на перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8, що рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП вона, як пасажир автомобілю ВАЗ 21053, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, ушиблену рану голови, ушиби м'яких тканин голови, грудної клітки, посттравматичний астенічний синдром в стадії субкомпенсації.

На момент проведення судово-медичного дослідження (обстеження) № 391 було встановлено легкі тілесні ушкодження. Але, отримані травми мали наслідки у вигляді погіршення стану здоров'я, що на теперішній час призвело до 25 % втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК № 002792 від 02.12.2014 року.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2012 року ОСОБА_6 було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, притягнуто до відповідальності та накладено стягнення у вигляді позбавлення керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Внаслідок ДТП, вона вимушена до теперішнього часу витрачати кошти на лікування та нести матеріальні збитки.

Відповідачем СК «Еталон» мало місце разове відшкодування матеріальної шкоди в травні 2012 року на суму 2605,29 грн., однак, окрім відшкодованих страховою компанією витрат, нею було витрачено на лікування, часткового відновлення стану здоров'я кошти в більшому розмірі, а також втрачено частину заробітку, у зв'язку з тривалим лікуванням.

Відповідачами ОСОБА_6, який є безпосереднім винуватцем ДТП, та відповідачем ОСОБА_7, який є власником транспортного засобу, шкода не відшкодовувалася.

Висновком МСЕК від 02.12.2014 року їй з 02.12.2014 року встановлено 25% втрати професійної працездатності строком до 01.12.2016 року. Середньомісячна заробітна плата за останні три місяці роботи (вересень-листопад 2014 року), що передують встановленню втрати працездатності складає 6280,52 грн.

Таким чином, розмір відшкодування шкоди (втраченого доходу внаслідок втрати проф. працездатності) у відповідності до ст.ст. 1195, 1197 ЦК України, за період з грудня 2014 року по 01.12.2016 року (24 місяці) складає 6280,52 х 24 х 25%= 37683,12 грн., тобто, шкода пов'язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим (у відсотках встановлених МСЕК).

В період знаходження на стаціонарному лікуванні вона вимушена була нести витрати у зв'язку з необхідністю посиленого харчування та витрати на харчування склали 3646,96 грн.

В період лікування з грудня 2011 року по лютий 2012 року, вона вимушена була знаходитися на лікарняному, у зв'язку з чим розмір втраченого заробітку внаслідок тимчасової непрацездатності (невідшкодованого) складає 3116,96 грн.

Також, нею було витрачено на санаторні путівки: «Київ» - 1555 грн., «Зорі України» - 1146,60 грн., «Хмельник» - 1290,80 грн., проїзні квитки на суму 613,27 грн., а всього 4605,67 грн.

Розмір витрат на придбання ліків склав 2351,20 грн., проходження медичних обстежень - 933,15 грн.

Внаслідок ДТП вона отримала травми, що спричинили їй не тільки фізичний біль, а й вона вимушена отримувати лікування, терпіти медичні втручання, дотримуватися встановленого медичного режиму та рекомендацій лікарів, що взагалі змінило її звичне життя. Сама дорожня-транспортна пригода здійснила негативний вплив на її психологічне здоров'я та завдала емоційних страждань. Окрім цього, внаслідок ДТП позивач отримала стійку втрату професійної працездатності, незворотні наслідки втрати здоров'я, вимушена постійно докладати додаткових зусиль для підтримання працездатності. Таким чином їй була спричинена моральна шкода, яку оцінює в 50000 грн.

Враховуючи, що відповідачем ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон» їй було сплачено 2605,29 грн., то сума страхового ліміту залишилася в розмірі 97394,71 грн.

Зазначає, що спричинена шкода - є цивільно-правовою відповідальністю особи, відповідальність якої застрахована за договором та враховуючи вищезазначені правові норми, ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон» повинна відшкодувати шкоду:

пов'язану з лікуванням потерпілого, що складає 14653,23 грн. ( з яких : розмір втраченого заробітку внаслідок тимчасової непрацездатності (невідшкодованого) складає 3116,96 грн.; витрати на посилене харчування склали 3646,96 грн.; витрати на санаторно-курортне лікування 4605,67 грн.; витрати на придбання ліків 2351,20 грн.; медичне обстеження 933,15 грн. );

шкоду, пов'язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, що складає 3116,96 грн.;

шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим (у відсотках встановлених МСЕК - 25 %) за період з грудня 2014 року по 01.12.2016 року, що складає 37683,12 грн.

Загальний розмір матеріальної шкоди становить 55453,31 грн., що є в межах страхового ліміту, а тому підлягає відшкодуванню з боку відповідача ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон».

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2016року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено розмір спричиненої ОСОБА_2 у наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у сумі 52337,06 грн., з яких: шкода пов'язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим за період з грудня 2014 року по 01.12.2016 року - 37683,12 грн.; розмір втраченого заробітку внаслідок тимчасової непрацездатності - 3116,96 грн.; витрати на посилене харчування - 3646,96 грн.; витрати на санаторно-курортне лікування - 4605,67 грн.; витрати на придбання ліків - 2351,20 грн.; медичне обстеження - 933,15 грн. та моральна шкода у сумі 50000 грн.

Стягнуто з Страхової компанії «Еталон» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування матеріальної шкоди 52337,06 грн. та моральної шкоди 2500 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 47500 грн. моральної шкоди.

Стягнуто в рівних частинах з Страхової компанії «Еталон», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі на правову допомогу у розмірі 5223, 20 грн., тобто з кожного по 1741,07 грн.

Стягнуто в рівних частинах з Страхової компанії «Еталон», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі 523, 37 грн., тобто з кожного по 174,46 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, заявлених до ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон».

Представник відповідача зазначає, що, стягуючи шкоду, пов'язану зі стійкою стратою працездатності в сумі 37683,12 грн., судом не враховано, що станом на дату ДТП 27.12.2011 року, порядок відшкодування шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності потерпілим, було врегульовано ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої, у зв'язку зі стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності), які не відшкодовуються за рахунок іншого обов'язкового виду страхування. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачу було встановлено групу інвалідності. Крім того, станом на дату ДТП, позивач працювала на підставі трудового договору, а відтак була застрахована у зв'язку з втратою працездатності на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Також апелянт зазначає, що, стягуючи втрачений заробіток у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в розмірі 3116,96 грн., судом не звернуто увагу на те, що позивач працювала на підставі трудового договору, а відтак була застрахована у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та мала страхований стаж понад 8 років, у зв'язку з чим їй повинна бути виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100% середньої заробітної плати.

Крім того, на думку представника відповідача, суд, стягуючи витрати на санаторно-курортне лікування, витрати на посилене харчування, витрати на медичне обстеження та придбання ліків, не врахував, що, відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідними медичним закладом.

Зазначає, що посилене харчування позивачу надавалось на підставі договору від 28.1.2.11, однак такий вид договірних послуг не передбачений ст. 24 даного Закону, як не передбачено витрати на придбання проїзних квитків. Також позивачем не надано доказів необхідності в санаторно-курортному лікуванні, а, крім того, з квитанцій про оплату путівок вбачається, що надані послуги були оплачені за рахунок інших осіб.

Крім того, зазначає, що витрати на придбання ліків та надання медичних послуг, не підтверджено документально відповідним медичним закладом, а також сума не підтверджена відповідними чеками в тому обсязі, який вимагає позивач.

Також апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що страховою компанією в травні 2012 року було здійснено відшкодування витрат на придбання ліків в розмірі 2605,29 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення з ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності потерпілим за період з грудня 2014 року по 01.12.2016 року в розмірі 37683,12 грн.; витрат на посилене харчування в розмірі 3646,96 грн.; витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 4605,67 грн. та витрат на придбання ліків в розмірі 2351,20 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Рішення суду в частині стягнення солідарно зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 47500 грн. - не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2012 року ОСОБА_6 було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, притягнуто до відповідальності та накладено стягнення у вигляді позбавлення керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців (а.с. 9).

Відповідно до даної постанови, 27 грудня 2011 року біля 15-40 год. відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. 22 Партз'їзду від вул. Костенка в напрямку вул. Будьоного у м. Кривому Розі, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», виїхав на перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8, що рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП, пасажир автомобілю ВАЗ 21053, позивач ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, ушиблену рану голови, ушиби м'яких тканин голови, грудної клітки, посттравматичний астенічний синдром в стадії субкомпенсації, чим позивачці заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Згідно довідки МСЕК № 002792 від 02.12.2014 року, позивачу ОСОБА_2 первинно встановлено втрату 25% професійної працездатності, з 02.12.2014 року по 01.12.2016 року, без встановлення групи інвалідності (а.с. 6).

31 серпня 2011 року між ПрАТ «СК «Еталон» власником автомобіля НОМЕР_1 - відповідачем ОСОБА_7 було укладено договір (Поліс) № АА/6762546 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітом відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) - 100000 грн., а за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 грн., франшиза - 1000 грн. (а.с. 5).

Як вбачається з довідки № 209 від 01.12.2004 року, відповідач ПрАТ «СК «Еталон» перерахував позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 2605,29 грн. (а.с. 7).

Задовольняючи частково позов та стягуючи з ПрАТ «СК Еталон» на користь страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 52337,06 грн. та моральної шкоди 2500 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості даних позовних вимог ОСОБА_2

Однак колегія суддів не може повністю погодитись з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортних пригод.

Згідно ст. 6 даного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 зазначеного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. ч. 3 зазначеної статті визначає, що середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до довідки КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу № 40 від 04.10.2012 року, розмір заробітку (доходу), втраченого внаслідок ушкодження здоров'я ОСОБА_2, яка працює за трудовим договором, складає 3116,36 грн. за період з грудня 2011 року по лютий 2012 року (а.с. 55)

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в період лікування за грудень 2011 по лютий 2012 року, позивач ОСОБА_9, внаслідок ДТП, вимушена була знаходитися на лікарняному, чим позивачеві спричинена шкода, пов'язана з тимчасовою непрацездатністю, яка складає 3116,96 грн. та відхиляє доводи апеляційної скарги про те що позивач працювала на підставі трудового договору, а відтак була застрахована у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та мала страхований стаж понад 8 років, у зв'язку з чим їй повинна бути виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100% середньої заробітної плати, з вищенаведених підстав.

Посилання представника відповідача в суді апеляційної інстанції, на ненадання лікарняних листів непрацездатності з метою визначення розміру спричиненої позивачу внаслідок тимчасової втрати працездатності, шкоди, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні довідки, відповідно до яких, позивачу внаслідок тимчасової втрати працездатності спричинена шкода в розмірі 3116,96 грн. (а.с. 55).

Згідно до п. 24.1., 24.3 ст. 24 зазначеного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 у зв'язку з отриманими в результаті ДТП травмами, вимушена була проходити медичні обстеження а саме: судово-медичну експертизу, томографічне обстеження, діагностику та консультацію у офтальмолога, комп'ютерну периметрію в ТОВ «Новий зір», а також лабораторні дослідження на загальну суму 933,15 грн., що підтверджується відповідними чеками медичних закладів (а.с. 51, 52, 56, 68).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ПрАТ «СК Еталон» на користь ОСОБА_2 витрат на медичне обстеження в сумі 933,15 грн. та вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що вказані витрати на медичне обстеження на зазначену суму не підтверджені відповідними чеками в тому розмірі, який вимагає позивач.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що страховою компанією в травні 2012 року було здійснено відшкодування витрат на придбання ліків в розмірі 2605,29 грн., оскільки витрати в сумі 933,15 грн. понесені позивачем після отримання від ПрАТ «СК «Еталон» відшкодування в розмірі 2605,29 грн.

Відповідно до ст. 23 даного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Пунктом 22.3. ст. 22 зазначеного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені згідно до ст.1167 ЦК України, а саме моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Внаслідок ДТП, позивач отримала травми, що спричинили їй не тільки фізичний біль, а й вона вимушена отримувати лікування, терпіти медичні втручання, дотримуватися встановленого медичного режиму та рекомендацій лікарів, що взагалі змінило звичний спосіб життя. Сама дорожня-транспортна пригода здійснила негативний вплив на психологічне здоров'я позивача та завдала емоційних страждань.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди в сумі 2500 грн., стягнутої судом першої інстанції з ПрАТ «СК Еталон» на користь ОСОБА_2 та вважає, що вона визначена у відповідності з вимогами п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та з врахуванням роз'яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Крім того, розмір зазначеної моральної шкоди ПрАТ «СК Еталон» не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача шкоди, пов'язаної зі стійкою стратою працездатності за період з грудня 2014 року по 01.02.2016 року, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки МСЕК № 002792 від 02.12.2014 року, позивачу ОСОБА_2 первинно встановлено втрату 25% професійної працездатності, з 02.12.2014 року по 01.12.2016 року, без встановлення групи інвалідності (а.с. 6).

Пунктом 26.1 ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин від 18.09.2011 року) передбачено, що у зв'язку із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності), які не відшкодовуються за рахунок іншого обов'язкового виду страхування.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час встановлення позивачу втрати професійної працездатності від 04.02.2013 року), шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначені вимоги Закону, а також те, що позивачу, відповідно до довідки МСЕК № 002792 від 02.12.2014 року, не встановлено групу інвалідності, та дійшов помилкового висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача шкоди, пов'язаної зі стійкою стратою працездатності за період з грудня 2014 року по 01.02.2016 року в розмірі 37683,12 грн.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача ОСОБА_2 витрат на посилене харчування в розмірі 3646,96 грн., витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 4605,67 грн. та витрат на придбання ліків в розмірі 2351,20 грн., з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, посилене харчування надавалось позивачу на підставі денних заборних листів на відпустку готової продукції з кухні ПП ОСОБА_11 (а.с. 68-96), однак відшкодування даних витрат, як і витрат на придбання проїзних квитків (а.с.43, 46) не передбачено ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, що стосується витрат, понесених позивачем на санаторно-курортне лікування (а.с. 44, 45, 47-50) на думку колегії суддів, вони не підтверджені відповідними медичними висновками щодо необхідності в санаторно-курортному лікуванні.

Також колегія суддів вважає, що витрати на придбання ліків (а.с. 58-66), понесені ОСОБА_2 не підтверджені документально відповідним медичним закладом та призначеннями лікаря, згідно вимог п. 24.3 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення шкоди, пов'язаної зі стійкою стратою працездатності за період з грудня 2014 року по 01.02.2016 року в розмірі 37683,12 грн., витрат на посилене харчування в розмірі 3646,96 грн., витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 4605,67 грн. та витрат на придбання ліків в розмірі 2351,20 грн., не є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними доказами..

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_2 шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності потерпілим за період з грудня 2014 року по 01.12.2016 року в розмірі 37683,12 грн.; витрат на посилене харчування в розмірі 3646,96 грн.; витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 4605,67 грн. та витрат на придбання ліків в розмірі 2351,20 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Також рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру спричиненої ОСОБА_2 у наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди та зменшенню цього розміру з 52337 грн. 06 коп. до 4050 грн. 11 коп., яка складається з: розміру втраченого заробітку внаслідок тимчасової непрацездатності в розмірі 3116,96 грн. та витрат на медичне обстеження в розмірі 933,15 грн. В іншій частині рішення суду в частині шкоди, стягнутої з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_2 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з ПрАТ «СК «Еталон» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 40 грн. 50 коп., пропорційно задоволеним позовним вимогам, а зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., в рівних частинах по 121 грн. 80 коп., з кожного.В іншій частині рішення суду щодо розподілу судових витрат підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Еталон» -задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2016 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності потерпілим за період з грудня 2014 року по 01.12.2016 року в розмірі 37683,12 грн.; витрат на посилене харчування в розмірі 3646,96 грн.; витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 4605,67 грн. та витрат на придбання ліків в розмірі 2351,20 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

Рішення суду змінити в частині визначення розміру спричиненої ОСОБА_2 у наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, зменшивши цей розмір з 52337 грн. 06 коп. до 4050 грн. 11 коп., яка складається з: розміру втраченого заробітку внаслідок тимчасової непрацездатності в розмірі 3116,96 грн. та витрат на медичне обстеження в розмірі 933,15 грн.

В іншій частині рішення суду в частині шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 - залишити без змін.

Рішення суду змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Еталон» на користь держави судовий збір в розмірі 40 грн. 50 коп. та зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., в рівних частинах по 121 грн. 80 коп., з кожного.

В іншій частині рішення суду щодо розподілу судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

Л.В. Митрофанова