Справа № 761/7609/16-ц
Провадження № 2-р/761/14/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 про роз'яснення рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1. звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення суду від 11.05.2016 р.. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністюПросить суд винести ухвалу, якою роз'яснити зазначене рішення в частині його виконання. Зазначає, що було усуненуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 (Позивачем) нежитловою будівлею по АДРЕСА_1, загальною площею 50,0 кв.м. праві власності, шляхом звільнення ОСОБА_2 (Відповідача) вказаного нежитлового приміщення.10.08.2016 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Руденко Наталією Вікторівною було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №51888170. Позивачем вказана постанова про відмову у відкритті ВП№51888170 була оскаржена в порядку ч.1 ст.383 ЦПК України до Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/7609/16-ц (суддя Макаренко І.О.), де у задоволенні даної скарги судом було відмовлено. Виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м.Києва у справі №761/7609/16-ц був виданий 03.06.2016 зі строком пред'явлення до виконання -24.05.2017, а отже такий строк не закінчився і вищевказане рішення суду до цього часу не було виконане (додаток №2). Також, зазначено, що підставою відмови стало посилання державного виконавця на відсутність у виконавчому документі заходи примусового виконання рішення суду, які передбачені ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження». Захід примусового виконання, вказаний у виконавчому листі відноситься до «інших заходів, передбачених рішенням», що визначено п.4 ч.1 ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження», але це не було враховано державним виконавцем. Судові рішення розділяються на рішення майнового та немайнового характеру. До переліку рішень у немайнових спорах законом віднесено низку рішень, за якими боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії на користь стягувача, або утриматися від здійснення таких дій, зокрема: про поновлення на роботі; про вселення стягувача; про виселення боржника; про відібрання дитини; інші рішення, за якими боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії на користь стягувача чи утриматися від здійснення таких дій. Таким чином, в виконавчому листі вказано, що Відповідач (Боржник) зобов'язаний усунути перешкоди у користування нежитловим приміщенням шляхом звільнення ним нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що чітко визначає, яким саме чином повинен Відповідач (Боржник) вчинити дії. У зв»язку із чим представник позивача і звернувся до суду з даною заявою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав заяву, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Неявка відповідача, відповідно до положень ч. 3 ст. 221 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви про роз»яснення рішення по суті..

Вислухавши пояснення ініціатора заяви, дослідивши доводи викладені в заяві про роз'яснення рішення, матеріали цивільної справи, суд вважає встановленим наступне.

11.05.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Усунуто перешкоди у користуванні у ОСОБА_1 власністю - нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 загальною площею 50,0 кв. м., шляхом звільнення ОСОБА_2 нежитлового приміщення загальною площею 50,0 кв. м. в будинку АДРЕСА_1.

Як свідчать матеріали справи, представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову.

Рішення не оскаржувалось сторонами та набрало законної сили.

03.06.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання судового рішення де зазначено: усунути перешкоди у користуванні у ОСОБА_1 власністю - нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 загальною площею 50,0 кв. м., шляхом звільнення ОСОБА_2 нежитлового приміщення загальною площею 50,0 кв. м. в будинку АДРЕСА_1.

10.08.2016 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталією Вікторівною було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №51888170, керуючись вимогами ст. ст. 21,23, п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивачем вказана постанова про відмову у відкритті ВП№51888170 була оскаржена в порядку ч.1 ст.383 ЦПК України до Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/7609/16-ц, де у задоволенні даної скарги судом було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України я кщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до приписів ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішення суду.

Виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м.Києва у справі №761/7609/16-ц виданий 03.06.2016 зі строком пред'явлення до виконання -24.05.2017, а отже такий строк не закінчився і вищевказане рішення суду до цього часу не було виконане.

Так, відповідно до ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, захід примусового виконання, вказаний у виконавчому листі відноситься до «інших заходів, передбачених рішенням», що визначено п.4 ч.1 ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження», що не було враховано державним виконавцем.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

У виконавчому листі зазначено, що ОСОБА_2 (Боржник) зобов'язаний усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 власністю - нежитловим приміщенням шляхом звільнення ним нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що чітко визначає, яким саме чином повинен Відповідач (Боржник) вчинити дії.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні та такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач перешкоджає ОСОБА_1 та прийнято рішення про усунення зазначених перешкод, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача та роз'яснити рішення в частині його виконання

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 задовольнити.

Роз'яснити рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю в частині його виконання, а саме зазначити, що ОСОБА_2 зобов'язаний усунути ОСОБА_1 перешкоди у користування його власністю - нежитловим приміщенням шляхом звільнення відповідачем нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків або якщо її не скасовано після розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва.

Суддя: