Справа №442/6223/16-ц
Провадження №2/442/275/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 січня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» Дрогобицький РВ про визнання неправомірною нарахованої заборгованості за використання природного газу, зобовязання відповідача здійснити перерахунок заборгованості по оплаті за користування природнім газом та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною заборгованість в сумі 2490 грн. 93 коп., нараховану йому за період з 22 листопада 2013 року по 31 серпня 2016 року; зобовязати відповідача провести перерахунок заборгованості позивача за період з 22 листопада 2013 року по 31 серпня 2016 року, та стягнути з відповідача 10000 гривень моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири №2 на вул.Фабрична,63/1 в м.Дрогобичі. 22.11.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання послуг з газопостачання. Водночас ним було представлено всі необхідні документи для отримання пільг. При цьому йому не було повідомлено про необхідність подання щомісячно показники спожитого газу. Маючи 100% пільгу на газопостачання, на час укладення договору йому не довели про наявні ліміти газоспоживання для його пільгової категорії, а тому йому не було відомо про ліміти на таку послугу. Відтак, він був переконаний, що весь обєм спожитого ним газу покривається за рахунок наданої пільги. Тому по березень 2015 року включно він не подавав жодних показників спожитого газу. В березні 2015 року представником відповідача було знято показники лічильника газу і саме тоді він довідався про існуючі норми ліміту газоспоживання для пільгової категорії споживачів. Через декілька днів він отримав квитанцію на суму 3136,50 грн. за спожиті в період з листопада 2013 року по березень включно 2015 року 3562 м.куб.газу. Не погоджуючись із такою сумою, він неодноразово звертався до відповідача із претензією, проте безрезультатно, перерахунку проведено не було. До нього продовжували надходити квитанції про оплату різних сум. 09.02.2016 року ним під загрозою припинення газопостачання було проведено оплату боргу на загальну суму 2800 грн. 08.05.2016 року він отримав досудове попередження на суму 2790,93 грн., за його ж підрахунками заборгованість становила 167,61 грн., про що подав відповідну претензію. А 17.09.2016 року позивач отримав повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості №9 від 13.09.2016 року на підставі якого відповідач вимагає сплатити прострочену заборгованість в розмірі 2490,93 грн. у повному обсязі не пізніше 10 календарних днів після отримання даного повідомлення. В разі непогашення заборгованості до 26.09.2016 року позивача зобовязують самостійно припинити споживання газу та надати безперешкодний доступ працівникам ПАТ «Львівгаз» для здійснення заходів примусового припинення газопостачання.

Вважає таку заборгованість неправомірною, а тому відповідача слід зобовязати провести перерахунок його заборгованості за показника 5091 м.куб. за період з 22.11.2013 року по 31.08.2016 року.

Зазначає, що внаслідок таких протиправних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює в 10000 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з таких міркувань.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

22.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання населенню послуг з газопостачання на підставі якого відповідач зобовязався безперервн надавати споживачеві, членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі №2 на вул.Фабричній 63/1 в м.Дрогобичі послуги з постачання природного газу для побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових площ з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

У п.25 вищевказаного Договору передбачено, що у разі отримання субсидії та/або пільг з оплати природного газу споживач вносить плату за надані послуги з газопостачання у встановленому законодавством порядку.

Інформація про наявність пільг у договорі відсутня.

Позивач є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що стверджується посвідченням серія В-І №001236.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право на 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно п. 28 Договору споживач зобовязаний вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги відповідно до умов цього договору та знімати фактичні показання лічильника газу.

15.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із претензією про невідповідність нарахування йому 3136,50 грн. за період з листопада 2013 року по березень 2015 року включно 3562 м.куб.газу, оскільки він має статус інваліда війни 3-ї групи та на підставі ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на 100% знижку на всі види комунальних послуг.

Розглянувши претензію, відповідач повідомив позивача про те, що йому буде проведено перерахунок відповідно за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року згідно діючих норм та тарифів, знятий в березні 2015 року показник лічильника пропорційно розподіляється протягом даного періоду. До сплати підлягає 1339,05 грн.

29.05.2015 року, 28.12.2015 року, 09.02.2016 року, 17.05.2016 року звертався до відповідача із претензією провести перерахунок простроченої заборгованості.

У вересні 2016 року позивач отримав повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості №9 від 13.09.2016 року, з якої вбачається, що прострочена заборгованість позивача становить 2490,93 грн.

Як вбачається з п.34, 35 вищевказаного Договору у разі порушення виконавцем умов договору споживач може подати претензію, складену в довільній формі. Представники виконавця повинні зявитись за місцем виклику для складення відповідного акта протягом пяти днів вирішити питання про усунення порушень або надати споживачеві обґрунтовану відмову. У разі неприбуття представників виконавця протягом двох робочих днів у містах та пяти календарних днів у сільській місцевості або в разі відмови від складання відповідного акта претензії вважається обґрунтованою.

Позивач стверджує, що відповіді на претензії не отримував.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не представлено доказів на підтвердження своїх покликань на неправомірність вищевказаної заборгованості, а тому суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити за недоведеність.

Поряд з тим, беручи до уваги те, що існує неузгодженість щодо суми заборгованості, претензії згідно умов п.35 Договору є обгрунтованими, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідача слід зобовязати провести перерахунок заборгованості позивача.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

На обґрунтування даної вимоги позивач посилається на норми ст.1167 ЦК України. Суд не погоджується з даною позицією позивача , в силу наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Договірними зобов'язаннями, що виникли між сторонами, можливість відшкодування моральної шкоди не передбачена, а норми ст.1167 ЦК України, як і норми ст.1166 ЦК України, підлягають застосуванню тільки до не договірних зобов'язань.

Отже, в силу зазначеного, дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено віз сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» Дрогобицький РВ про визнання неправомірною нарахованої заборгованості за використання природного газу, зобовязання відповідача здійснити перерахунок заборгованості по оплаті за користування природнім газом та відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» Дрогобицький РВ провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, особовий рахунок НОМЕР_1 за показника 5091 м.к. за період з 22 листопада 2013 року по 31 серпня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» Дрогобицький РВ 551,20 гривню судового збору в дохід держави.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2016 року скасувати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Крамар