Справа № 159/4462/16-ц
Провадження № 2/159/125/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Гарбар О.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2016 року він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1500,00 грн щомісяця. Проте, на даний час суттєво погіршився його матеріальний стан, зменшились доходи від підприємницької діяльності, погіршився стан здоров'я, відбулись зміни у сімейному житті. Враховуючи викладене просить змінити розмір аліментів, зменшивши їх з 1500,00 грн до 550,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю та пояснив, що єдиним джерелом його доходів є дохід від підприємницької діяльності. У червні 2016 року він переніс складну операцію та потребує тривалого відновлення, у листопаді 2016 року померла мати, все це у сукупності негативно вплинуло на його можливість повноцінно працювати. Окрім того, зменшилась купівельна спроможність населення, відповідно зменшились його доходи від продажу декоративної косметики. На даний час він отримує в середньому до чотирьох тисяч гривень доходу в місяць, з яких 2000 грн сплачує за оренду приміщення. Окрім зобов'язаннях по аліментах у нього є невиконані кредитні зобов'язання, які виникли під час шлюбу з відповідачкою. Після усіх витрат у нього не залишається коштів на прожиття, тому він просить зменшити розмір аліментів до покращення матеріального стану. Просить суд врахувати ту обставину, що він кожен день спілкується із сином, багато часу вони проводять разом, він пояснив сину складність своєї життєвої ситуації та зобов'язався докладати усіх зусиль для забезпечення належних умов для розбитку сина.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила та пояснила, що розповсюдження декоративної косметики було сімейним бізнесом. Після розірвання шлюбу бізнес залишився чоловіку, вона в свою чергу ще не змогла працевлаштуватись. Основним джерелом існування для сина є аліменти, які сплачує позивач. Вважає, що позивач приховує свої дійсні доходи, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 вважає позов необґрунтованим і просить у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку:

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ст.141 СК вони мають рівні обов'язки щодо дитини.

При цьому Конституцією України (ст.48, ст.51) дитині гарантовано право на достатній життєвий рівень , що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Таким чином, держава покладає на батьків в рівній мірі обов'язок забезпечувати дитині належні , достатні матеріальні умови для розвитку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в шлюбі в період з 14 травня 1994 року по 13 травня 2016 року.

У них є двоє дітей : повнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2016 року, яке набрало законної сили 26 липня 2016 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1500,00 грн щомісяця, починаючи з 24.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зміну розміру аліментів з підстав, визначених ст.192 СК - у зв'язку із зміною матеріального стану і погіршення здоров'я.

Відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, обов'язок довести наявність таких обставин покладається на позивача (ст.ст. 10, 60 ЦПК України).

Обґрунтовуючи свою вимогу, позивач покликається на погіршення матеріального стану, на підтвердження чого надав податкову декларацію платника єдиного податку фізичною особою-підприємцем. Згідно даної декларації річних дохід позивача за 2016 рік становив 49646,80 грн. Це вдвічі менше ніж за 2015 рік ( тоді дохід становив 104540,99 грн).

При ухваленні рішення про визначення розміру аліментів на рівні 1500,00 грн щомісяця судом приймався до уваги саме дохід ОСОБА_1 за 2015 рік.

Отже, після прийняття судом рішення про розмір аліментів на утримання сина матеріальний стан позивача дійсно погіршився.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача про штучне зменшення позивачем своїх доходів, адже згідно довідки Ковельського МТМО №3838/5-2.16 від 03.10.2016 року ОСОБА_1 з 19.06.2016 р. по 01.07.2016 р. перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні і відділенні анестезіології, проводилось оперативне медичне втручання, після чого виписаний на амбулаторне лікування.

Діагноз, зазначений у медичній документації, доводить значне погіршення здоров'я та необхідність докладати у подальшому додаткових зусиль для підтримання задовільного стану здоров'я.

Сторони в судовому засіданні визнали ту обставину, що саме позивач виконує кредитні зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №30271. Заборгованість перед банком становить 11948,83 грн, що додатково свідчить про дійсну відсутність коштів у позивача, а не штучне зменшення доходу, як вважає відповідач.

Враховуючи розмір доходу позивача, вид здійснюваної ним підприємницької діяльності, стан здоров'я позивача, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 з 1500,00 грн щомісяця на 1000,00 грн.

При цьому, суд враховує інтереси дитини та фінансові можливості обох батьків, які мають рівний обов'язок по утриманню дитини.

Покликання відповідача про відсутність доходу та існування сина за рахунок коштів батька не можуть слугувати підставою для покладання обов'язку по утримання дитини лише на позивача.

Що стосується вимоги позивача про зменшення розміру аліментів до 550,00 грн, то вона задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає інтересам дитини. Так, відповідно до ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, рішення суду про зменшення розміру аліментів з 1500,00 грн до 1000,00 грн є справедливим та обґрунтованим.

Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Керуючись ст. 3,27 Конвенції ООН «Про права дитини»,ст.ст.180,181,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,88, 209,212 -215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2016 року, та стягувати з ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1000,00 (одній тисячі) грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 12 січня 2016 року.

Головуючий: Т. В. Денисюк