Справа №489/3437/16-ц
Провадження №2-р/489/6/17
УХВАЛА

іменем України

11 вересня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., представника заявника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_3 про розяснення рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності,

встановив:

Заявник просить розяснити рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2017 року, оскільки у рішенні не зазначено, за ким визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2017 року частково задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4: поновлено ОСОБА_3 строк позовної давності; встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 із матірю ОСОБА_5 на час її смерті 24 квітня 2008 року; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_4 державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори 30 жовтня 2009 року, реєстровий №2-1763 в частині оформлення спадкоємцю ОСОБА_4 1/2 частини спадкового майна; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що відповідно до статті 221 Цивільного процесуального кодексу України розяснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

У мотивувальній частині рішення суду від 13 січня 2017 року судом обґрунтована відмова позивачу у визнанні за ним права власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме в 10 абзаці мотивувальної частини рішення суду зазначено: «Позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно задоволенню як передчасна не підлягає, оскільки немає доказів про неможливість оформлення спадщини, за умови встановленого факту прийняття спадщини позивачем, в нотаріальній конторі».

Враховуючи, що судове рішення викладено чітко, в межах позовних вимог та у відповідності до прохальної частини позову, і не може викликати труднощі при його розумінні, то відсутні підстави для розяснення судового рішення, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

У розясненні рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя