Справа №: 486/6/17 Провадження № 2/486/182/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савін О.І., ознайомившись з матеріалами цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2017 року дана цивільна справа зареєстрована в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області, та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Савіну О.І.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуха проти України» від 28.10.1998 року та інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Стороною у справі є ОСОБА_2, з якою головуючий у справі має тривалі дружні стосунки.

За таких обставин у позивача можуть виникнути підозри, щодо неупередженості судді.

Відповідно до ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його справ та обовязків.

Виходячи із положень ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суд має завжди «встановлений Законом». Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші).

Термін «Закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії»).

У відповідності до ст.20 ЦПК України, передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу ч.3 ст.23 ЦПК України, самовідвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Будь-яких зясувань обставин та перевірка їх доказами суддею, судом не відбувалось.

Виходячи з положень Європейського суду з прав людини, йдеться про субєктивний підхід, для того,щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці, зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання бо особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, але доки не буде доведено протилежне, а також слід застосовувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчення надання судом необхідних гарантій незалежності та обєктивної безсторонності.

Тому, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.6 Європейської конвенції з прав людини та ст.ст. 11-1, 20, ч.3.ст .23, ст.25 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Вищезазначену цивільну справу звернути до апарату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для визначення автоматизованою системою документообігу суду судді у розгляді справи.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_3