Провадження № 2/243/3918/2017
Єд. ун. № 243/8190/17
У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2017 року Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Мінаєв І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

14.09.2017 р. до Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Місцем проживання відповідача ОСОБА_2 зазначено АДРЕСА_1.

15 вересня 2017 р. справу передано судді Мінаєву І.М.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем її проживання або місцем її перебування.

Згідно ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Статтею 110 ЦПК України визначено підсудність справ за вибором позивача, якою не передбачено права позивача на звернення з таким позовом за місцем проживання або перебування позивача.

Відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності» за Словянським міськрайонний судом Донецької області визначено підсудність справ, підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_4, Центрально-Міському районним судам м. Горлівки Донецької області.

З матеріалів позовної заяви та доданих документів вбачається, що відповідач зареєстрований та проживає у Пролетарському районі м. Донецька.

Вказаним вище розпорядження ВССУ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності» визначено, що справи, підсудні Пролетарському районному суду м. Донецька підсудні Краснолиманському міському суду Донецької області.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

За вказаних обставин суд вважає, що провадження у справі не може бути відкрито, оскільки справа не підсудна Словянському міськрайонному суду Донецької області.

Керуючись ст.ст. 109,115,121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, додані матеріали повернути позивачу для подання до належного суду.

Розяснити ОСОБА_1 право на звернення до Краснолиманського міського суду Донецької області на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги з направленням її копії до апеляційної інстанції.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_5