Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2147/17
Провадження №: 2/332/999/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2017 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, про день та час рознляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача ОСОБА_2 суду надана заява, в які вона позов підтримала та просила позов задовольнити і справу розглянути без неї (а.с.36).
Представник відповідача до судового засідання не з`явились, про день та час рознляду справи повідомлений належним чином, від представника відповідача ОСОБА_3 суду надана заява, в які він проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити і справу розглянути без нього (а.с.43).
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ст. 17 цього Закону відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Разом з тим, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, відповідно до положень ч. 1 ст. 23 ЦК України.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування моральної шкоди, потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; моральної шкоди (фізичні та душевні страждання, приниження честі і гідності фізичної особи); причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та моральною шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в період часу з 09 листопада 1973 року по 28 листопада 1973 року позивач проходив військову службу на території Єгипту (ОАР), де велись бойові дії, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 20/2856 від 25.10.2016р. (а.с.11).
Згідно з витягом з протоколу № 4527 від 31.10.2016р. Центральної військово-лікарської комісії МО України множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки, спини (контузія головного мозку - 1973 р.), старшого матроса у відставці ОСОБА_1 , 1953 року народження, наслідком яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 2577/Ж від 27.10.2016 року (а.с.17), Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебробазилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами. Поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.18). Згідно довідки МСЕК АВ № 0679456 від 25.01.2017р. позивачу встановлена третя група інвалідності (а.с.19).
Але з вказаного Висновку вбачається, що Військово-лікарською комісією не досліджувалося посадові обов`язки та умови праці позивача та відповідно не встановлювався причинний зв'язок між захворюванням позивача і виконуваними ним посадовими обов`язками під час проходження військової служби. Крім того, доказів того, що позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я суду надано не було. Більш того, згідно довідки Центрального військово-морського архіву (а.с.12) та військового квитка НОМЕР_1 (а.с.13-16) позивач після служби в ОАЕ і далі проходив службу у збройних силах і був звільнений в запас тільки 04.11.1974р.
Відповідно до підпункту «д» підпункту 21.5 пункту 21 Розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, постанови Військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Висновок Центральної Військово-лікарської комісії стосовно того, що захворювання позивача пов`язано з проходженням військової служби, не підтверджує протиправності дій відповідача.
Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Окрім того, в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.
Але позивачем не доведено факт протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, чи наявний причинний зв`язок між шкодою і протиправним діями завдавача шкоди та вини відповідача в її завданні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом 10 днів з моменту отримання його копії.
Повний текст рішення виготовлено 08 вересня 2017 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік