РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Скиба М.М., за участю секретаря судового засідання Панаслюк Є.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

В період з 20.09.2012 року по 22.08.2014 року він перебував у трудових відносинах з шахтою ім. Святої Матрони Московської, де працював горно робочим підземним 3 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, був звільнений на підставі ст. 40 ч.1 КЗпП України.

Відповідач несвоєчасно провів з ним розрахунок по заробітній платі, станом на день звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість по заробітній платі в розмірі 6563,10 грн.

У звязку з невиплатою заборгованості по заробітній платі, відповідач порушив вимоги ст. 116 КзпП України і у звязку з чим згідно з положеннями ст. 117 КзпП України, відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

ОСОБА_1 просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі 6563,10 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.09.2014 року по 01.07.2017 року у розмірі 94146,00 грн.

Представник позивача в суді наполягав на задоволенні позову, не заперечує проти визначеного відповідачем розмірі його заборгованості по заробітній платі у розмірі 6243,52 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності. Крім того зазначив, що заборгованість відповідача на користь позивача дорівнює 6243,52 грн. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, представник відповідача зазначає, що розмір середньоденної заробітної плати складає 131,89 грн., позивач в день звільнення не працював. Відповідач вважає, що вини у затримці належних позивачу при звільненні сум повністю відсутня, оскільки відповідач перебуває в зоні АТО і 13.10.2014 року Торгово-промисловою палатою України відповідачу надано Сертифікат № 858 про настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності ТДВ «ОП «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» на території Донецької області. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимогах з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України.

Судом встановлено, що дійсно позивач у період з 20.09.2012 року по 22.08.2014 року перебував у трудових відносинах з шахтою ім. Святої Матрони Московської, де працював горноробочим підземним 3 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, був звільнений на підставі ст. 40 ч.1 КЗпП України.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В суді сторонами не оспорюється розмір заборгованості по заробітній платі відповідача на користь позивача, що складає 6243,52 грн.

Тому позов в частині стягнення заборгованості по заробітної плати підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. Отже за положеннями ст. 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільнені є наявність вини підприємства. Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Позовні вимоги позивача в частині виплати середнього заробітку за затримку розрахунку, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюється главою 82 ЦК України застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Висновком Торгово-промислової палати України від 13 жовтня 2014 року № 858 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у звязку з цим антитерористичної операції) з 14 квітня 2014 року для ТДВ «ОП «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Дзержинськ входить до переліку населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

Отже, настання обставин непереборної сили, що встановлені цим висновком, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, до 8 листопада 2014 року, тобто до часу коли м. Дзержиньск (м. Торецьк) внесено до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 08.11.2014 року по 01.07.2017 року.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки відповідача, яка не оспорюється позивачем, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 131,89 грн.

Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 08.11.2014 року по 01.07.2017 року на загальну суму 87047,40 грн., виходячи із 660 робочого дня при середньоденному заробітку у розмірі 131,89 грн.

Що стосується посилання представника на строк позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу.

Ст.261 ЦК передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Проте, невиконання роботодавцем вимог ст.116 КЗпП України є триваючим правопорушенням, тому звільнений працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог за ст.117 зазначеного Кодексу й моментом припинення правопорушення, яким є день фактичного розрахунку , у тому числі і за рішенням суду.

З огляду на це, суд визнає такі посилання представника відповідача необґрунтованими.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 932,91 грн., обчислений відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 6243 (шість тисяч двісті сорок три) грн. 52 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 87 047 (вісімдесят сім тисяч сорок сім) грн. 40 коп., судовий збір на користь держави в розмірі 932 (девятсот тридцять дві) грн. 91 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :