Справа № 236/2445/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним(а.с.4-7).

Ухвалою суду від 01.11.2016 в якості третьої особи по справі залучено ОСОБА_3 (а.с. 100).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 (а.с. 45-48) у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять задовольнити позов, визнати заповіт, посвідчений 22.12.2015 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстром № 4157 недійсним, та стягнути з відповідача судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 (а.с. 57-60) позовні вимоги позивача не визнали просят відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, їх представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, третю особу ОСОБА_3, свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_18.(а.с. 151), експерта-психіатра ОСОБА_13 (а.с. 195), дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини регулюються положеннями ст. ст. 15,16, 30 ч.1, 215, 225 ч.1, 1233, 1234, 1257 ч.2, ч. 4, ЦК України, положеннями узагальнення ВВСУ від 01.03.2013р "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", цивільно-процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені в статті 16 ЦК України .

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що підтверджується наявними у справі доказами.

22.07.2000 ОСОБА_14 уклала заповіт, відповідно до змісту якого все майно, яке на день смерті буде їй належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповідала ОСОБА_1. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 22.07.2000 за реєстром № 1100 (а.с.17).

22.12.2015 ОСОБА_14 уклала заповіт, відповідно до змісту якого все майно, яке на день смерті буде їй належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповідала ОСОБА_2. Посвідчений 22.07.2000 Краснолиманським державним нотаріусом за реєстром № 1100 заповіт від імені ОСОБА_14 вказаним заповітом остання скасувала (а.с. 85).

ОСОБА_14 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 Разом з ОСОБА_14, починаючи з 2007 року проживала сім*я її дочки ОСОБА_3 З пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та наданих письмових доказів ОСОБА_14 з родиною дочки ОСОБА_3 вважали себе членами однієї сім*ї, вели спільне господарство ( а.с. 27, 30).

В 2014 році ОСОБА_14 захворіла на тяжку онкологічну хворобу та, починаючи з липня місяця 2014року проходила курс лікувань в онкологічному діспансері м. Краматорська (а.с.31-44).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 померла (а.с.18).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_14 залишилось спадкове майно, яке складається з ? частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2

Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори № 941/02-14 від 30.09.2016 вбачається, що після смерті ОСОБА_14, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 274/2016, спадкоємці ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину (а.с. 84).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8 суду підтвердили, що з 2007року сім*я ОСОБА_3 проживала розом з ОСОБА_14 однією сім*єю, в одному домоволодінні, вели спільне господарство. У 2014 року ОСОБА_14 захворіла, починаючи з липня 2014року, проходила серйозні курси хімічної та лучевої терапії. Наприкінці 2015року вони помітили, що ОСОБА_14 стала себе дуже дивно вести, могла взимку виходити оголена на подвір*я, розповідала дивні речі (їй щось вважалось), беспричинно скандалила зі своїми рідними, членами сім*ї, вигадувала різні ситуації, потім сварилась, покидала домоволодіння. ОСОБА_14 стала їздити в м. Слов*янськ до іншої дочки, де могла деякий час проживать.

Крім того ОСОБА_3 пояснила, що незважаючи на те, що мати померла в м. Слов*янськ, поховали її саме вони в с. Торьске, її сім*я здійснювала поховання та поминальний обряд.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_19 суду пояснили, що знали ОСОБА_14, яка постійно проживала в с. Торське, хворіла, була агресивна, раздратована, наприкінці 2015року, 2016році іноді знаходилась у дочки ОСОБА_2 в м. Слов*янськ. Особистого спілкування з ОСОБА_14 у них не було, тільки по телефону. Свідки вважають, що ОСОБА_16, незважаючи на хворобу, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Державний нотаріус Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 у судовому засіданні підтвердила, що 22.12.2015 нею був посвідчено заповіт від імені ОСОБА_14, який остання власноручно підписала. Державний нотаріус вважає, що при посвідченні заповіту ОСОБА_14 була дієздатна, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В статті 1247 ЦК України викладені загальні вимоги до форми заповіту, а саме:

1. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

2. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

3. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Даною нормою статті чітко врегульовано та передбачено критерії скасування заповіту.

Оскільки заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів, то за позовом заінтересованої особи, заповіт може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 ст. 1257 ЦК України).

Отже, вирішуючи даний спір суд повинен встановити психічний стан заповідача в момент вчинення заповіту, тобто чи розумів останній значення своїх дій та чи міг керувати ними в цей момент.

Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2011 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.16 та п. 18, відповідно) звертають увагу на те, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним на підставі ст. 225 ЦК України, ч.2 ст. 1257 ЦК України, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Статтею 145 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

22.12.2016 ухвалою суду була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, та на розгляд експертів поставлені наступні питання:

1.Чи страждала ОСОБА_14 під час складання і посвідчення заповіту 22 грудня 2015 року на психічне захворювання, чи розладом психічної діяльності?

Чи міг змінитись психічний стан ОСОБА_14 в зв*язку з онкологічним захворюванням та проведенням у 2015 році активного курсу хіміотерапії?

Чи могла ОСОБА_14 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період укладання заповіту 22 грудня 2015 року?

Проведення експертизи було доручено Слов*янському відділенню Донецького обласного центру судово-психіатричних експертиз.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 4 від 24.04.2017 КЛПУ "ОПНБ м. Слов*янська за результатами посмертної судово-психіатричної експертизи встановлено, що психічний стан ОСОБА_14 на день посвідчення заповіту 22.12.2015 інтоксикаційній енцефалопатії внаслідок ракової інтоксикації, з глибокою астенією, зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, дезорганізації психічної діяльності, що позбавляло її здатності на момент складання заповіту 22.12.2015 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Даний висновок посмертної судово-психіатричної експертизи від 24.04.2017 року № 4 складено з урахуванням пояснень свідків, сторін, дослідження наданої медичної документації, висновок містить категоричні дані, де чітко і конкретно зазначено, що ОСОБА_14 в період складання заповіту 22.12.2015 по психічному стану не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно статті 189 ЦПК України висновок судово-психіатричної експертизи був досліджений в судовому засіданні.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 189 ЦПК України, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5, у судовому засіданні надав пояснення голова судово-психіатричної комісії, експерт-психіатр вищого класу 5 ранга, яка має експертний стаж 31рік та, відповідно до ст. 53 ЦПК України, може залучатися як експерт, оскільки відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу» і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів - ОСОБА_17 (а.с. 195).

ОСОБА_17 суду підтвердила, що члени експертної комісії методом експертного оцінювання медичної документації - історії хвороби, амбулаторних карт ОСОБА_14, послідовного дослідження та аналізу матеріалів справи - в першу чергу свідчень свідків, пояснень сторін, відповідно запропонованим науковим обгрунтуванням та методикам, прийшли до однозначного висновку, що ОСОБА_14 під час підписання заповіту 22.12.2015 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-9цс12, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши зазначені вище письмові докази, пояснення всіх учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки позивачем доведено, що що при складанні заповіту від імені ОСОБА_14 волевиявлення заповідача не було вільним, що наявні симптоми психічного розладу, які проявлялись протягом останніх кількох місяців життя ОСОБА_14, перешкоджали адекватному сприйняттю нею навколишньої обстановки та прийняттю серйозних рішень. ОСОБА_14 в такому стані не могла повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому складений нею заповіт від 22.12.2015 на ім'я ОСОБА_2 не відображав справжньої волі її щодо встановлення, зміни або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подачі позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 551.20грн. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь останньої з відповідача.

Керуючись ст. ст. 15,16, 30 ч.1, 215, 225 ч.1, 1233, 1234, 1257 ч.2, ч. 4, ЦК України, ст. ст. 10. 60, 88, 209, 211, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Заповіт посвідчений 22.12.2015 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстром № 4157 від імені ОСОБА_14, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ІНН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 551.20грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: