Справа № 545/3923/16-ц
Провадження № 2/545/226/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шелудяков Л.В.,

при секретарі - Ісай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселівської сільської ради Полтавського району, третя особа - Інспекція ДБК в Полтавській області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване майно, а саме на літню кухню Б, б2, б3, б4 площею 72,8 кв.м, сарай Л 7,3 кв.м, гараж М 30,1 кв.м, сарай М1 39,0 кв.м, сарай Н 8,8 кв.м, в складі садиби за адресою с. Крюково, вул. Шевченко, 38 Полтавського району Полтавської області, відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок від 04.01.2016 року. Обґрунтувала свої вимоги тим, що введення в експлуатацію будівель, які збудовані самочинно, не передбачається шляхом реєстрації декларації, та можливо лише після вирішення у суді питання щодо права власності на зазначені будівлі.

В судове засідання позивач не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала суд їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову представник відповідача не заперечував, представник третьої особи зазначив, що покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу від 13 серпня 1999 року ОСОБА_1 купила жилий будинок з надвірними побудовами та приватизовану земельну ділянку площею 0,32 га для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства, що знаходиться в с. Крюково по вул. Шевченка, 38 Полтавського району та області, та складається в цілому з жилого будинку А-1 жилою площею 21,9 кв.м, літньої кухні Б, сараю 61, сараю В, сараю Г, погрібу 3, вбиральні Ж, колодязю К, огорожі № 1-3.

Позивач зареєструвала право власності на житловий будинок, що підтверджується реєстровим написом від 13 серпня 1999 року. 01 вересня 2000 року та отримала державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 048028, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №941, згідно якого їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,32 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства.

В 2010 році ОСОБА_1 закінчила реконструкцію літньої кухні « Б, б2, б3, б4» площею 72,8 кв.м, а також збудувала сарай «Л», гараж «М», сарай «М1», сарай «Н». Ці будівлі позивач збудувала самовільно.

Дозвіл на реконструкцію літньої кухні, а також на будівництво вищезазначених господарських будівель позивач не отримувала, а тому в технічному паспорті на житловий будинок, виданому 04.01.2016 року КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» ці обєкти зазначені як збудовані самовільно.

Відповідно до статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудови. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Отже, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Принципи здійснення права власності закріплені у статті 319 ЦК України, де, зокрема, зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, дотримуючись при цьому моральних засад суспільства, а держава не втручається у здійснення власником своїх правомочностей щодо належного йому майна і забезпечує власникам рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з введення в експлуатацію будівель, які збудовані самочинно розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Згідно листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 14.11.2016 року № 1016-1.14/510 відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461, введення в експлуатацію будівель, які збудовані самочинно, не передбачається шляхом реєстрації декларації, та можливо лише після вирішення у суді питання щодо права власності на зазначені будівлі.

Отже, позивачу необхідно в судовому порядку визнати право власності на самочинно збудовані обєкти нерухомості для подальшого введення їх в експлуатацію.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З частини 1 ст. 375 ЦК України вбачається, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно частини 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

В ч. 1 ст. 376 ЦК України зазначено, що, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розяснив, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до п. 10 "Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів" затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта.

Як вбачається з дослідженого архітектурно-будівельного висновку про технічний стан житлового будинку та господарських будівель по вул. Шевченка,38 в с. Крюкове Полтавського району, в результаті отриманих даних встановлено, що будівлі розташовані на ділянці без порушення Державних будівельних норм України ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Технічний стан основних конструктивних елементів будівель задовільний. Вважають, що житловий будинок (А-1,а) та господарські будівлі на вул. Шевченка,38 в с. Крюкове Полтавського району, враховуючи рік побудови 1941, згідно технічного паспорта, придатні для подальшої експлуатації за призначенням.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.15,16,375,376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11,57-60, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Новоселівської сільської ради Полтавського району, третя особа - Інспекція ДБК в Полтавській області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на літню кухню Б, б2, б3, б4 площею 72,8 кв.м, сарай Л 7,3 кв.м, гараж М 30,1 кв.м, сарай М1 39,0 кв.м, сарай Н 8,8 кв.м, в складі садиби за адресою с. Крюково, вул. Шевченко, 38 Полтавського району Полтавської області, відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок від 04.01.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_2