Справа № 540/1572/16-ц
Номер провадження 2/540/38/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді Хомінець І.В.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

у грудні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 23.09.1978 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 15.12.2001 року шлюб між ними було розірвано. За період спільного шлюбу сторонами було набуто майно, що складається з житлового будинку № 6 по вул. Маяковського смт. Машівка Машівського району Полтавської області. У звязку з наведеним позивач вимушена звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Сторони в судове засідання не зявилися, позивач направила заяву з проханням справу слухати без її участі, просить позов задоволити (а.с. 23). Відповідач у свою чергу направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі (а.с. 24). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, керуючись при цьому ст. 197 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов позивача про розподіл спільного майна подружжя підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 1978 року Машівським рай відділом ЗАГС Полтавської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 32 (а.с. 6), який рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 15.12.2001 року було розірвано (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що на час перебування у шлюбі, відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 22.06.1987 року встановлено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селищі Машівка по вул. Маяковського, 6 дійсно належить ОСОБА_3 на праві особистої власності (а.с. 8).

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що вказане майно належить сторонам в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожному зі співвласників.

Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обов'язкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає за необхідне визнати житловий будинок по вул. Маяковського, 6 смт. Машівка Полтавької області спільною сумісною власністю подружжя та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку цього будинку.

Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 356, 358, 372 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Розподілити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сумісно набуте майно, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку по вул. Маяковського, 6 в смт. Машівка Машівського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :