Справа № 367/3413/16-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/394/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 18 24.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про зобов'язання вчинити дії,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У квітні 2016 року позивач вернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 25.03.2011 року між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого вона набула права вимоги до ТОВ «Аверс-Сіті» майнових прав на об'єкт нерухомості - у вигляді двокімнатної квартири №109, загальною проектною площею 87,23 кв.м, фактичною загальною площею 83,3 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу майнових прав №С109 ИП від 15 жовтня 2010 року. Відповідно до п.1.4 зазначеного договору купівлі-продажу майнових прав, вона набуває право власності на квартиру після введення об'єкту капітального будівництва в експлуатацію та оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Факт повної оплати вартості майнових прав на об'єкт нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав підтверджується довідкою про оплату повної його вартості від 15.10.2010 року виданою ТОВ «Аверс-Сіті» та договором зарахування зустрічних однорідних вимог від 15.10.2010 року №С 109/Z укладеним між нею та ТОВ «Аверс-Сіті».

Будинок, складовою частиною якого є об'єкт нерухомості, було введено в експлуатацію 16.09.2011 року про що свідчить сертифікат відповідності серії НОМЕР_1 від 16.09.2011 року.

Рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області №270 від 22.09.2011 року «Про оформлення та видачу товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» свідоцтв на право власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 було доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати по-квартирно свідоцтва про право власності товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на квартири введеного в експлуатацію будинку за адресою АДРЕСА_1. Отримавши інформацію про введення будинку в експлуатацію та винесене виконкомом Коцюбинської селищної ради рішення, а також видане доручення КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити свідоцтва про право власності та виготовити технічні паспорти на квартири, вона неодноразово зверталась до ТОВ «Аверс-Сіті» з вимогою виконати умови договору, а також передати їй як власнику відповідні документи на квартиру.

Просила зобов'язати ТОВ «Аверс-Сіті» передати їй майнові права на квартиру №109, загальною проектною площею 87,23 кв.м, фактичною загальною площею 83,3 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 шляхом підписання акту передачі майнових прав; довідку із переліку осіб, які брали участь у фінансуванні квартири АДРЕСА_1; оригінал технічного паспорту на квартиру №109, загальною площею 87,23 кв.м, у будинку АДРЕСА_1; належним чином засвідчену копію державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1; належним чином засвідчену копію сертифіката відповідності від 16 вересня 2011 року серії НОМЕР_1; належним чином засвідчену копію рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року №270 та стягнути із відповідача ТОВ «Аверс-Сіті» на її корить судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач в своїй апеляційній скарзі просила його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду із даним позовом зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Вказані висновки не відповідають обставинам справи і не узгоджуються із вимогами закону.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 526, 527, 530 - 532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2010 року між ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №С109 ИП на об'єкт нерухомості - у вигляді двокімнатної квартири №109, загальною проектною площею 87,23 кв.м, у будинку АДРЕСА_1. Згідно п.3.1 договору майнові права на об'єкт нерухомості за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту. Акт підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, введення відповідної частини об'єкту капітального будівництва - будівлі, корпусу, секції будівлі, секції корпусу та таке інше), складовою та невід'ємною частиною якої є об'єкт нерухомості в експлуатацію, отримання правовстановлюючих документів на об'єкт капітального будівництва та здійснення розрахунків.

Згідно п.4.4 договору після оплати покупцем вартості майнових прав продавець видає покупцю довідку про повну оплату вартості майнових прав згідно цього договору.

15.10.2010 року ОСОБА_4 та ТОВ «Аверс-Сіті» уклали договір №С 109/Z про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно довідки від 15.10.2010 року ТОВ «Аверс-Сіті» повідомило про відсутність заборгованості ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу майнових прав від 15.10.2010 року №С-109 ИП.

Згідно договору відступлення права вимоги від 25.03.2011 року ОСОБА_4 відступив, а ОСОБА_2 прийняла право вимоги до ТОВ «Аверс-Сіті» за договором купівлі-продажу майнових прав №С109 ИП від 15.10.2010 року.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 04.03.2016 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 01 жовтня 2014 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_2.

Згідно сертифікату серії НОМЕР_1 від 16 вересня 2011 року будинок АДРЕСА_1 був введений в експлуатацію.

Згідно рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22.09.2011 року №270 було доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати свідоцтва про право власності товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на квартири закінченого будівництвом об'єкта за адресою АДРЕСА_1, де квартира під №109 має загальну площу 83,30 кв.м.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч.4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що в поданій до суду заяві представник відповідача наполягав на застосуванні наслідків пов'язаних із спливом позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України та просив відмовити у позові з цих підстав.

Оскільки будинок було введено в експлуатацію 16.09.2011 року, а 16.04.2013 року позивач зверталася до відповідача щодо невиконання зобов'язань тобто була обізнана, що будинок введено в експлуатацію, а з позовом до суду про зобов'язання вчинити дії звернулася лише 15.04.2016 року, таким чином, на час звернення позивача з вказаним позовом строк позовної давності сплив, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до не обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 пропустила встановлений цивільним законодавством загальний строк позовної давності. Поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано.

З таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач дізналась про порушення свого права 16.04.2013 року. Тобто строк позивної давності сплинув 16.04.2016 року, а позивачка звернулась до суду 15.04.2016 року - не пропустивши строк позовної давності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 07.11.2013 року Позивач зверталась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на оспорювану квартиру (справа № 367/8326/13-ц).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25.12.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності у задоволені позову було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26.02.2014 року зазначене рішення Ірпінського міського суду скасоване та прийняте нове рішення, яким позов задоволено, визнано заОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20 серпня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 26.02.2014 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.11. 2014 року Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.12.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 04 лютого 2015 року Ухвалу апеляційного суду Київської області від 20.11.2014 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.04.2015 року Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.12.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2015 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «АВЕРС-СІТІ» про визнання права власності на нерухоме майно - залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України 22 лютого 2015 року у допуску до провадження Верховного Суду України відмовлено.

За таких обставин судова колегія вважає, що у суду першої інстанції не було достатньо доказів на підставі яких суд міг би зробити висновки про те, що позивач подала позов поза межами позовної давності.

Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності, тим самим суд встановив, що позивач довела свій позов і її право порушене відповідачем, але не підлягає захисту за спливом позовної давності.

Колегія суддів вважає, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачем в порушення п.п. 3.1,3.2,3.4 та 5.2.2 договору купівлі-продажу майнових прав не виконано договірні зобов'язання, що унеможливлює оформити позивачем права власності на спірну квартиру.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу, - майнові права на об'єкт нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту, який повинен бути підписаний не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з подій: здійснення покупцем оплати 100 % вартості майнових прав, введення в експлуатацію відповідної частини об'єкту капітального будівництва.

Колегією суду встановлено, що на даний час п. 3.1 договору відповідачем не виконано, а відповідно інші дії проводяться послідовно у порядку передбаченому договором (п.5.2.5 договору).

Позивач звернувся до відповідача із вимогами про виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав 16.04.2013 року та передачі майнових прав на квартиру, але відповідач на лист не відповів, свого обов'язку по передачі позивачу майнових прав на квартиру не виконав.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором не передбачена можливість відповідача відмовитися в односторонньому порядку від виконання зобов'язань з передачі необхідних документів, коли позивачем умови договору виконано.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини поняття "майно" включає в себе, як "фактичне майно", так і майнові цінності, у тому числі і тоді, коли особа може претендувати на відповідну власність, тобто мати на неї право, про що зазначено у справі "Совтрансавто-Холдинг проти України" (заява № 48553/99). Саме по собі право на майно може розглядатися за змістом ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо таке право буде конкретним, належним чином визначене у заявах. Заявлення особою про своє право власності може означати "володіння майном", про яке йдеться у ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо є достатні підстави для забезпечення цього права через суд у примусовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для відмови в задоволені позову з підстав пропуску строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та відповідно позов підлягає до часткового задоволення з тих підстав,

Оскільки зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позов підлягає до часткового задоволення та тільки в частині вимог передбачений п.3.1 договору, - зобов'язавши відповідача передати позивачу майнові права на об'єкт нерухомості шляхом підписання акту.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки заявлені передчасно, так як інші дії проводяться послідовно у порядку передбаченому договором.

Таким чином, оскількивисновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково..

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати TOB «АВЕРС-СІТІ» передати ОСОБА_2 майнові права на квартиру № 109, загальною проектною площею 87,23 кв.м., фактичною загальною площею 83,3 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 шляхом підписання акту передачі майнових прав.

В іншій частині в задоволені вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: