Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2017 Справа №607/4980/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М., з участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства індивідуальних забудовників «Наука», Тернопільської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача товариства індивідуальних забудовників «Наука» про визнання права власності на нерухоме майно -квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 08.09.2000 року між ним та відповідачем було укладено договір про дольову участь у будівництві трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Орієнтовна вартість будівництва становила 75033 грн., які були сплачені ним в повному обсязі. Крім того на підставі рішення загальних зборів ТІЗ «НАУКА» від 09.07.2013 року йому було донараховано до сплати 22453 грн. додаткових витрат на будівництво будинку, які були ним сплачені 23.02.2016 року на рахунок ТІЗ «НАУКА». Загальна сума внесених ним коштів становить 97486 грн. Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрованої інспекцією Тернопільського архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області №ТП 04 від 03 червня 2013 року 75-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 прийнято до експлуатації. Однак на його звернення до ТІЗ «Наука» з метою отримання документів, необхідних для оформлення та реєстрації права власності на квартиру, йому відповіді надано не було. Тому просить суд визнати за ним право власності на вищезазначену квартиру.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак подала письмове заперечення в якому зазначила, що рішенням загальних зборів членів ТІЗ «Наука» від 09 липня 2013 року вирішено покласти персональну відповідальність за невиконання Статуту та Рішень загальних зборів ТІЗ «Наука» та особисту відповідальність за нанесені збитки ТІЗ «Наука» на членів товариства згідно списку. Крім того вирішено заборонити передачу майна (квартири, вбулдовано-прибудовані приміщення) житлову і користу площу будинку, видавати довідки чи інші документи для пред'явлення в будь-які установи, організації, тим членам ТІЗ «Наука», які до 31 липня 2013 року не погасять всю заборгованість, пеню, штраф, нанесені збитки Товариству, а також розірвати з ними Договори про дольову участь у будівництві, виключити їх із членів ТІЗ «Наука». Оскільки ОСОБА_1, як член ТІЗ «НАУКА» систематично порушував умови Договору щодо внесення оплати вартості будівництва, а тому ТІЗ «Наука» в односторонньому порядку відмовилося від Договору шляхом його розірвання про, що ОСОБА_1 був повідомлений. Тому вважає, що договірні відносини між сторонами відсутні, як і підстави для визнання права власності за позивачем на спірну квартиру, тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

08 вересня 2000 року між ТІЗ «Наука» (Сторона 1) та учасником ТІЗ ОСОБА_1 (Сторона 2) укладено Договір про дольову участь у будівництві ( надалі Договір), відповідно до умов якого Сторона 1 приймає Сторону 2 у дольову участь на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1. Планове закінчення будівництва та здача його в експлуатацію ІV квартал 2000 року.

Згідно п.2 даного Договору по закінченні будівництва будинку та здачі його в експлуатацію Сторона 1 передає Стороні 2 у власність 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 8-му поверсі загальною площею 95,14 м.кв., житловою - 60,01 м.кв., та сприяє останньому в оформленні права власності на неї.

Орієнтовна вартість квартири складає 75033 грн. Остаточна вартість квартири коректується сторонами з урахуванням індексу інфляції, росту цін на матеріали, роботи і т/п. орієнтовна вартість квартири визначена стороною 1 виходячи з проектної документації без включення вартості робіт по підлозі, оздобленню, стяжки, внутрішніх дверей, сантехніки, газової плити, електрики, штукатурки (п.3 Договору).

Як вбачається із тексту Договору, він укладався із учасником ТІЗ «Наука» ОСОБА_1, який згідно Статуту даного товариства (п.6.2.) зобов'язаний виконувати рішення загальних зборів, вносити додаткові вклади у розмірах, прядку та засобах, передбачених рішенням загальних зборів.

Пунктом 5 Договору передбачено, що у випадку систематичного порушення умов Договору однією із сторін, інша сторона вправі достроково розірвати даний Договір.

На виконання умов п. 3 Договору ОСОБА_1 сплачено в користь ТІЗ «НАУКА» вартість квартири визначеної договором в розмірі 75033 грн., а саме: кошти в розмірі 33000 грн. згідно квитанції від 08.09.2000 року, 5000 грн. згідно квитанції від 03.11.2000 року, 11500 грн. згідно квитанції від 17.11.2000 року, 5000 грн. згідно квитанції від 25.05.2001 року, 8000 грн. згідно квитанції від 11.04.2002 року, 1000 грн. згідно квитанції від 20.11.2002 року, 500 грн. згідно квитанції від 28.11.2002 року, 540 грн. згідно квитанції від 26.03.2003 року, 10493 грн. згідно квитанції від 23.02.2016 року.

Листом-претензією від 16.04.2014 року ТІЗ «НАУКА» повідомило ОСОБА_1 як члена товариства про необхідність сплати коштів в сумі 22453 грн. нарахованих на підставі актів ревізійної комісії від 15.06.2013 року та 28.02.2014 року, рішення загальних зборів ТІЗ «НАУКА» від 09.07.2013 року.

23.02.2016 року ОСОБА_1 внесено на рахунок ТІЗ «НАУКА» кошти в сумі 22453 грн., що підтверджується квитанцією виданою ТВ ПАТ КБ «Приватбанк».

Загальна вартість коштів сплачених ОСОБА_1 в користь ТІЗ «НАУКА» становить 97486 грн.

03 червня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області видано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1.

04.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТІЗ «НАУКА» з заявою про надання йому документів для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1. Відповідь на вказане звернення відповідачем не надано.

24.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТІЗ «НАУКА» з заявою про включення його у списки на розподіл житлової площі а саме квартири АДРЕСА_1. Відповідь на вказане звернення відповідачем не надано.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За умовами ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Суд критично оцінює посилання відповідача на розірвання договірних правовідносин в односторонньому порядку у зв'язку з систематичним порушенням ОСОБА_1, як членом ТІЗ «НАУКА» обов'язків щодо внесення оплати вартості будівництва, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази ознайомлення позивача із рішенням Загальних зборів членів товариства, яким покладено на ОСОБА_1 особисту відповідальність за нанесені збитки ТІЗ «Наука», а також доказів належного повідомлення позивача про розірвання договору про дольову участь у будівництві виключення останнього з членів товариства в установленій законом формі. Також в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами додаткових договорів про коректування остаточної вартості квартири та наявності у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті вартості спірної квартири.

Як вбачається з матеріалів справи до моменту закінчення будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та здачу будинку в експлуатацію (2013 рік) позивачем сплачено кошти в сумі 64540 грн., що становить 86 % від орієнтовної вартості квартири визначеної Договором, а зважаючи на порушення ТІЗ «НАУКА» визначеного договором строку завершення будівництва більш, як на 12 років, а відповідно і права позивача на житло, суд вважає, що мало місце порушення договірних обов'язків як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача, які могли бути вирішені шляхом укладення додаткових договорів, однак підстави для розірвання договірних відносин в односторонньому порядку з вини позивача були відсутні.

За вказаних вище обставин, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТІЗ «Наука» існують договірні зобов'язання, що виникають із Договору дольової участі у будівництві від 08.09.2000 року.

Згідно вимоги ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем вартості квартири встановлену договором та коштів в розмірі 22453 грн. понад зазначену суму, однак відповідачем безпідставно не видано всіх належних документів для реєстрації права власності на виплачене житлове приміщення.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене суд, приходить до висновку про порушенн відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 3-ох кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 509, 526, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 3-ох кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак