Єдиний унікальний номер 235/6931/16-ц Номер провадження 22-ц/775/282/2017
Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Канурної О.Д., Курило В.П.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з житлового будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2017 року, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково: усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування житловим будинком №237 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Залізничній в м. Покровську Донецької області шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку №237 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Залізничній в місті Покровську Донецької області; в решті позовних вимог відмовлено, - та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи; з посиланням на положення, викладені у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», а також з посиланням на положення ст. 814, ч.2 ст. 405 ЦК України, ч. 4 ст. 156, ч.2 ст. 64, ст. 6 ЖК УРСР вважає, що на неї розповсюджуються права члена сімї відповідача щодо користування займаним приміщенням і вона має право користуватися житловим приміщенням в спірному будинку і може бути позбавлена такого права у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між нею і власником житла або законом; іншої домовленості між нею і власником житла встановлено не було.

У судовому засіданні апеляційного суду позивачка та її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення законним і обґрунтованим.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не зявилась; про час і місце розгляду справи повідомлена повісткою та телефонограмою, яка зареєстрована у журналі телефонограм за №352 від 31 січня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку №237 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Залізничній в м. Покровську Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 липня 2016 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відомості про право власності на який за ОСОБА_1 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 липня 2016 року за №15693748. Отже, ОСОБА_1 придбала право власності на нерухоме майно у спосіб, передбачений законом.

Згідно витягу з домової книги на житловий будинок №237 по вулиці Залізничній в м. Покровську Донецької області в будинку зареєстровані ОСОБА_1 з 11.09.2001 року, ОСОБА_4 з 18.09.2001 року, ОСОБА_5 з 08.08.2016 року, ОСОБА_6 з 13.11.2001 року, ОСОБА_2 з 12.07.2007 року.

Колишнім власником будинку №237 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Залізничній (колишня Шота) в м. Покровську Донецької області був ОСОБА_7, яким помер 15 січня 2016 року.

ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку №237 по вулиці Залізничній в м. Покровську колишнім власником цього будинку ОСОБА_7 з 12 липня 2007 року як член сімї власника житлового будинку.

Відповідачка мешкає в спірному житловому будинку разом із членами своєї родини, вважаючи себе його власником, оскільки проживала однією сімєю з колишнім власником житлового будинку батьком позивачки, що підтверджується актом обстеження житлових умов та встановлення осіб, які мешкають в домоволодінні, КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 21.09.2016 року.

Згідно акту КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 11.10.2016 року позивачка разом із членами своєї сімї фактично мешкає у своєї свекрові за адресою: м. Покровськ Донецької області, вул. Центральна, 173.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки порушено відповідачкою і підлягають судовому захисту шляхом виселення її з будинку, оскільки позивачка є власницею житлового будинку №237 по вулиці Залізничній в м. Покровську, а відповідачка вселилася до цього будинку та проживає в ньому як член сімї колишнього власника будинку.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ст. 328 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом і не оспорюється відповідачкою ОСОБА_1 є власницею житлового будинку №237 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Залізничній в м. Покровську Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 липня 2016 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відомості про право власності на який за ОСОБА_1 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 липня 2016 року за №15693748. Отже, ОСОБА_1 придбала право власності на нерухоме майно у спосіб, передбачений законом.

Колишнім власником будинку №237 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Залізничній (колишня Шота) в м. Покровську Донецької області був ОСОБА_7, який помер 15 січня 2016 року.

ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку №237 по вулиці Залізничній в м. Покровську колишнім власником цього будинку ОСОБА_7 з 12 липня 2007 року як член сімї власника житлового будинку.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідачка, проживаючи в квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_1, дійсно порушує її право використовувати квартиру на свій розсуд. Відповідачка не заперечує факту проживання у будинку позивачки, але вважає, що вона проживає в ньому на законних підставах, оскільки за життя ОСОБА_7 дав згоду на реєстрацію її в будинку як члена його сімї, тому вона вважає себе «фактичною власницею» цього будинку.

Проте, стосовно збереження права користування житлом членами сімї колишнього власника слід зазначити про усталену практику Верховного Суду України з цього питання.

Так, відповідно до висновків, що містяться в ухвалах у справах: №6-10723св08, №6-2778св08, №6-55662св10, право членів сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сімї на користування цим будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги відповідачки про те, що судом безпідставно було відхилено клопотання про допит свідків на підтвердження факту проживання її з ОСОБА_7 в період з 2007 року по день його смерті як чоловік і дружина не впливають на правильність висновків суду, оскільки ця обставина встановлена судом першої інстанції і відповідачкою не оскаржена, але вона не є підставою для скасування рішення суду з огляду на законодавство, яке регулює правовідносини, які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на положення ст. 814, ч.2 ст. 405 ЦК України, ч. 4 ст. 156, ч.2 ст. 64, ст. 6 ЖК УРСР є безпідставними, оскільки зазначені норми регулюють відповідно правовідносини щодо найму (оренди) житла та права членів сімї власника житла на користування цим житлом, в той час як у даній справі правовідносини між сторонами це правовідносини між новим власником житла та членом сімї колишнього власника, які регулюються іншими нормами матеріального права.

Таким чином, розглядаючи справу суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку і дійшов правильного висновку про порушення прав позивача. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст.303-304, 307 ч.1, 308, 314 ч.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: