Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5179/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 53 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням позовної заяви про зменшення позовних вимог (а. с. 13-14), просив визнати протиправними дії Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 (далі ЗОШ № 17) щодо часткової невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у вигляді доплати за завідування спортивною залою в 2016/2017 навчальному році за період з 01.09.2016 по 01.06.2017, стягнути на користь останньої зазначену доплату за вказаний період у сумі 3833,28 грн., зобовязати ЗОШ № 17 поновити для ОСОБА_1 попередні умови оплати праці, які передбачають доплату у розмірі 10 % ставки заробітної плати за завідування спортивним залом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач в порушення вимог трудового законодавства не повідомив позивачку про зміну оплати праці, безпідставно позбавив її доплати в розмірі 10 % посадового окладу, чим істотно змінив її умови праці.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

На його думку, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на те, що наказ, яким ОСОБА_1 було призначено спірну доплату був безстроковим, а з наказом, який відмінив дану виплату її, у порушення вимог чинного трудового законодавства, ознайомлено не було та не було попереджено про зміну умов оплати праці. Вважає помилковим посилання суду на ту обставину, що позивачка ознайомлювалась з тарифікаційними списками, у яких була відсутня інформація про завідування кабінетом, а тому була обізнана про відміну спірної доплати. Також зазначає про помилковість посилання суду на збільшення загального розміру заробітної плати позивачки, як одну з підстав відмови у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що ОСОБА_1 мала змогу ознайомитися із складовими заробітної плати, фактично не виконувала обовязки завідуючою кабінетом спортивної зали у 2016-2017 навчальному році, а тому її вимоги є безпідставними,

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду, з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 29 Закону України «Про оплату праці» про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Постанова) до істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою відноситься зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад, раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т.ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо.

У пункті 31 цієї Постанови роз'яснено, що згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України у межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці допускається, якщо це викликано змінами в організації виробництва і праці та працівник був повідомлений про ці зміни не пізніше, ніж за два місяці до їх запровадження. Якщо під час розгляду трудового спору буде встановлено, що істотні умови трудового договору було змінено не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Доплата за завідування навчальними кабінетами у загальноосвітніх навчальних закладах та розмір такої доплати (10-15%) затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1096 від 25.08.2004 «Про встановлення розміру доплати за окремі види педагогічної діяльності» та встановлюється керівниками бюджетних установ. У відповідності до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України №102 від 15.04.93 та зареєстрованої Міністерством юстиції України № 56 від 27.05.93 учителям та викладачам загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації за завідування спортивними залами провадиться додаткова оплата в розмірі 10 відсотків ставки заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 25.08.2005 працює вчителем фізичного виховання у ЗОШ № 17 (а. с. 23).

Наказом директора школи від 02.09.2015 № 142-а позивачці з 01.09.2015 установлено додаткову оплату в розмірі 10 % за завідування спортивним залом (а.с.68), з яким вона була ознайомлена.

Наказом директора школи від 01.09.2016 № 146-а «Про призначення завідуючих кабінетами» вищевказаний наказ від 02.09.2015 № 142-а був скасований, призначено завідуючих кабінетами в 2016-2017 навчальному році та встановлено їм відповідну доплату. Доплата ОСОБА_1 цим наказом не призначалась, з ним позивач ознайомлена не була (а. с. 56).

Таким чином, відповідно до ст. 29 Закону України «Про оплату праці» та ст. 103 КЗпП України позивач не була повідомлена відповідачем про зміни існуючих умов оплати праці у бік погіршення, зокрема позбавлення її доплати у розмірі 10% заробітної плати за завідування спортивним залом.

Слід зазначити, що така доплата є істотною, оскільки з наданої розрахункової виплати за період з 01.09.2016 по 01.06.2017 тарифікація позивача становила від 3872,00 грн. до 5759,05 грн., сума за дні - від 4969,07 грн. до 5447,75 грн., тому розмір доплати становив би у вказаний період від 387,20 грн. до 544,77 грн. (а.с. 29-30).

Посилання суду на збільшення оплати праці ОСОБА_1 у 2016-2017 році, як підставу спростування доводів позивача про зменшення розміру її заробітної плати, є помилковими, оскільки таке збільшення відбулося за рахунок підвищення окладу останньої.

Відсутність вимог у позові про скасування наказу від 01.09.2016 № 146-а «Про призначення завідуючих кабінетами», яким був скасований наказ від 02.09.2015 №142-а, не може бути підставою для відмови у відновленні порушеного права позивача шляхом поновлення їй попередніх умов оплати праці, які передбачали виплату доплати за завідування спортивною залою.

Заперечення представника відповідача, що наказ від 02.09.2015 № 142-а видавався на один навчальний рік 2016/2017, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту даного наказу, додаткова оплата за завідування навчальними кабінетами установлена «від 01.09.2015» без обмеження її будь-яким строком. Доводи представника відповідача, що наказ про призначення завідуючих кабінетами діє строком один навчальний рік не ґрунтуються на законі.

Посилання на те, що ОСОБА_1 була ознайомлена із тарифікаційними списками педагогічного персоналу, які є вільними у доступі для вчителів, а тому була обізнана із виключенням з її заробітної плати спірної доплати, є помилковими, оскільки зазначена обставина не може свідчити про належне повідомлення позивача про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення не пізніш як за два місяці до запровадження такої зміни.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати позивачу доплати за завідування спортивною залою в 2016/2017 навчальному році за період з 01.09.2016 по 01.06.2017 та зобовязання відповідача поновити позивачу попередні умови оплати праці, які передбачали виплату доплати за завідування спортивною залою у розмірі 10 відсотків ставки заробітної плати.

Колегія суддів задовольняє позов частково, відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої доплати, оскільки заробітна плата педагогічних працівників фінансується за рахунок освітньої субвенції з державного бюджету місцевим, а тому покласти обовязок виплатити невиплачену доплату на шкільний заклад, який не є головним розпорядником цих коштів, неможливо.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору та на користь позивача 704 грн. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 щодо невиплати ОСОБА_1 доплати за завідування спортивною залою в 2016/2017 навчальному році за період з 01.09.2016 по 01.06.2017.

Зобовязати Житомирську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №17 поновити ОСОБА_1 попередні умови оплати праці, які передбачали виплату доплати за завідування спортивною залою у розмірі 10 відсотків ставки заробітної плати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 в дохід держави 640 грн. судового збору та на користь ОСОБА_1 704 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: