Справа № 349/1039/16-ц
Провадження № 2/349/15/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 січня 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі :головуючого судді Могили Р.Г.,

секретаря судового засідання Матасової Н.М.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом .

Позов обгрунтований тим, що позивачу, а також ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул.Центральна, будинок №210 с.Яглуш Рогатинського району Івано-Франківської області, до складу якого входить в тому числі спірна криниця. 20 травня 2016 року його сусід ОСОБА_8 перерізав електричний кабель від насоса, водяний шланг від нього, внаслідок чого водяний насос був втоплений в криниці, чим спричинив йому майнової шкоди на загальну суму 1 612, 00 грн. У зв'язку з цим позивач просив : зобовязати відповідача не чинити перешкод у користуванні майном криницею, що знаходиться за адресою: вул.Центральна, будинок №210 с.Яглуш Рогатинського району Івано-Франківської області, що належить на праві спільної часткової власності; стягнути з відповідача 1 612, 00 грн. завданої майнової шкоди, а також понесені судові витрати на загальну суму 3 102,40 грн.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_8 заперечував проти позову, суду пояснив, що проживає по сусідству із родиною ОСОБА_1 та в їхньому спільному користуванні знаходиться криниця, яка є на межі їхніх господарств. Спірну криницю збудувала родина ОСОБА_9, в якої він в 2002 році купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Визнає, що він дійсно перерізав електричний кабель та шланг від водяного насоса, що знаходився в криниці. Такі дії вчинив через те, що від роботи насоса в його житловому будинку відчувається сильна вібрація, а також коли він набирав з спільної криниці воду його вдарило струмом. Крім цього вказав, що у позивача немає належних доказів заподіяння матеріальної шкоди. Просив в задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, а їхні господарства знаходяться по сусідству.

Між сторонами тривалий час існує спір щодо права користування криницею, яка розташована на межі їхніх господарств.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 січня 2007 року позивачу ОСОБА_4 належить на праві приватної власності ? частина домоволодіння по вул.Центральній,210, що в с.Яглуш Рогатинського району Івано-Франківської області , до складу якого входить і спірна криниця. Згідно вказаного свідоцтва власниками інших частин цього майна є також ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - кожен по ? частки .

Згідно договору купівлі-продажу будинку від 20 серпня 2002 року, який посвідчений державним нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі № 1054, відповідач по справі ОСОБА_8 купив у ОСОБА_9 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Центральна, буд. 211 с.Яглуш Рогатинського району Івано-Франківської області.

З моменту державної реєстрації , яке було проведено Івано-Франківським ОБТІ 20 серпня 2002 року за реєстровим №12 у ОСОБА_3 виникло право приватної власності на нерухоме майно.

Із технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виданого на ім`я ОСОБА_8 та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №575 від 15 грудня 2016 року вбачається, що до складу домоволодіння №211 по вул. Центральній в с. Яглуш Рогатинського району Івано-Франківської області, станом на 15 грудня 2016 року також входить ? криниці площею 3,5 м/п. Вказана криниця помилково невнесена при проведенні інвентаризації 23 квітня 2002 року ( а.с.66, 68-69).

З матеріалів перевірки проведеної Рогатинським відділенням поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за зверненням ОСОБА_4М від 20 травня 2016 року вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_8 перерізав електричний кабель та шланг від водяного насоса, що знаходився в спірній криниці. Перевіркою не встановлено у діях ОСОБА_8 будь-яких ознак адміністративного чи кримінального правопорушення.

Представники позивача у судовому засіданні стверджували, що в результаті таких дій відповідача, електричний водяний насос «Ручейок» вийшов з ладу, що призвело до припинення водопостачання з криниці, в результаті чого позивачу завдано матеріальної шкоди в розмірі 1 612,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для всіх випадків відшкодування шкоди ( якщо інше не передбачено законом), законодавець визначає обовязкову наявність чотирьох підстав, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Отже, перед тим, як відповідач має довести свою безвинність у заподіянні шкоди, саме на позивача покладається обовязок довести наявність шкоди, її розмір, протиправну поведінку заподіювача шкоди та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Позивач на підтвердження завданої шкоди, яка виразилась у тому, що вийшов з ладу водяний насос «Ручейок» надав суду ОСОБА_9 комісії, яка оглянула 16 червня 2016 року криницю. Згідно даного ОСОБА_9 комісія при візуальному огляді лише встановила, що водяний насос та електричний провід обрізані та затоплені у криниці, що призвело до припинення водопостачання (а.с.17).

Позивачем не надано доказів того, що затоплений водяний насос вийшов з ладу і не придатний більше для використання.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем надано суду локальний кошторис на влаштування водопроводу з колодязя. Даним кошторисом визначено назви робіт і витрати на їх виконання, що необхідні для проведення з колодязя водопроводу. Вартість робіт за даним кошторисом 1 612,63 грн. (а.с.18).

Судом встановлено, що згідно локального кошторису 1612,63 грн. це вартість влаштування водопроводу з колодязя, що включає в себе не лише вартість насоса «Ручейок»,електричного проводу та робіт повязаних з встановленням цього насоса, але і весь комплекс робіт та матеріалів, необхідних для встановленням постачання води з криниці ( вартість труб, фасонних частин, для їх скріплення, оплата виконаних робіт з розробки ґрунту для їх прокладання та інше).

Таким чином суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази не є належними, адже не підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди з підстав її недоведеності.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А згідно ст.32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Співучасники можуть доручити вести справу одному із співучасників, якщо він має повну цивільну процесуальну дієздатність.

Аналіз наведених вище норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що процесуальним законодавством не передбачено, щоб при співучасті на стороні позивача, суд в примусовому порядку залучав співпозивачів до процесу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_4про усунення перешкод у користуванні майном є передчасною, оскільки заявлена без згоди інших співвласників спірної криниці, а тому в їх задоволенні теж необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення матеріальної шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Р.Г. Могила