Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/1530/16-ц

Провадження № 2/185/102/17

03 серпня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий - суддя Бабій С. О.

при секретарі судового засідання Шмик К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк 'Приватбанк' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2016 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 18.07.2014 р. відповідач та Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали договір № SAMDN2708, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту у розмірі 20000,00 грн із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - до закінчення строку дії платіжної картки, по липень 2015 року.

У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 20.01.2016 р. відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 54411,7 грн. (п'ятдесят чотири тисячі чотириста одинадцять гривень 70 копійок ) в т.ч.: 36430,74 грн - заборгованість за кредитом, 14913,74 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2567,22 грн - штраф (процентна складова).

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився.

Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову, спираючись на доводи, викладені у письмових запереченнях, посилаючись на перебування відповідача за кордоном під час користування карткою в Україні, а також на те, що картку відповідач не активував, картка вибула з її законного володіння.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з кредитного договору, оскільки 18.07.2014 р. останній з Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали кредитний договір № SAMDN2708, згідно якого Банк надає Позичальнику строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту у розмірі 20000,00 грн із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - до закінчення строку дії платіжної картки №128307, по липень 2015 року. (а.с. 9)

Згідно із довідкою №77R8-VCVJ-Q40P-JBHV від 02.11.2016, якою надана виписка по картці/рахунку №128307 та додатковим рахунком договору за період з 25.07.2014 по 02.11.2016, виданих ОСОБА_1 (а.с. 52-73) встановлено, що 25.07.2014 року ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMDN2708 встановлено кредитний ліміт у розмірі 20.000,00 грн, й з цього часу відповідач почав користуватися кредитними коштами.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти в письмовій формі.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положенням ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що між сторонами виникли кредитні зобовязання, позивач на виконання кредитного договору № SAMDN2708 встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 20.000,00 грн, а відповідач почав використовувати вказані кредитні кошти для власних потреб.

Посилання представника відповідача на те, що відповідач не використовував кредитну картку №128307,а також те, що відповідач у період з 25.07.2014 по 02.11.2016 у який відбувалося користування кредитними коштами перебував за кордоном жодними доказами не підтверджено. Крім того, згідно із довідкою Прикордонної служби України від 23.11.2016 №64/З-7729 визначено, що ОСОБА_1 перетинала кордон 20.01.2016 (вїзд), 04.02.2016 (виїзд), 22.04.2016 (вїзд), 24.04.2016 (виїзд), 30.06.2016 (вїзд). (а.с. 120), що також свідчить про короткочасні виїзди з України.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплатити проценти у сумі 54411,7 грн. (п'ятдесят чотири тисячі чотириста одинадцять гривень 70 копійок ) в т.ч.: 36430,74 грн - заборгованість за кредитом, 14913,74 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2567,22 грн - штраф (процентна складова).

Одночасно, суд розяснює відповідачеві, що його доводи про те, що грошові кошти за картковим рахунком було отримано іншою особою, що відповідач фізично не міг зняти гроші з банкомату у період з 01.08.2014 по 01.07.2016, оскільки перебувала на території Росії, а також, що кредитна картка ПАТ КБ «Приватбанк» platinum №128307 не була активована відповідачем, перебувала в його володінні, ПІН-код нікому не передавав, Приват24 не використовувала, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, а може бути лише підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами на підставі встановлених обставин рішенням/вироком суду відповідно до ст.. 361 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк 'Приватбанк' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк 'Приватбанк' заборгованість за кредитним договором № SAMDN2708 від 18.07.2014 р. у сумі 54411,7 грн. (п'ятдесят чотири тисячі чотириста одинадцять гривень 70 копійок ) в т.ч.: 36430,74 грн - заборгованість за кредитом, 14913,74 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2567,22 грн - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк 'Приватбанк' судові витрати по справі у сумі 1378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій