Справа №577/4055/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Семенюк І. М.
Номер провадження 22-ц/788/313/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шести років.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шести років, доІНФОРМАЦІЯ_2 або до зміни обстановки, в розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 29 вересня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

При цьому зазначає, що він не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною шести років. Окрім того, ОСОБА_4 отримує щомісячно заробітну плату, а також аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн.

Заслухавши заперечення позивачки проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 має можливість утримувати ОСОБА_4, яка здійснює догляд за їх сином ОСОБА_5, який має вади психічного розвитку, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. до досягнення дитиною шести років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, що з 10 серпня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7 ).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 8-9 ).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 600 грн. до досягнення ним повноліття ( а.с. 38 ).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 600 грн. на утримання дружини ОСОБА_4 до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку ( а.с. 37 ).

Судом встановлено, що малолітня дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з моменту народження страждає на тяжкі захворювання, перебуває на диспансерному обліку з приводу декількох захворювань і затримки психо-моторного розвитку та на обліку у лікаря психіатра з приводу розладу психіки та поведінки, потребує додаткових занять з психологом і логопедом, що підтверджується відповідними медичними документами ( а.с. 13-25, 35-36, 39, 52, 64, 76 ).

З довідки комунального закладу « Конотопська ЦРЛ ім. академіка М.Давидова » вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку у зв'язку з вадами психічного розвитку ( а.с. 76 ).

З довідки виконавчого комітету Попівської сільської ради вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1. Малолітня дитина ОСОБА_5 проживає разом з позивачем за вказаною адресою.

Відповідно до наказу Конотопського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №6-ОД від 29 січня 2016 року, сім'я ОСОБА_3 взята та облік сімей, що перебувають у складних життєвих обставинах ( а.с. 62 ).

Відповідно до довідок управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації №166 від 18 квітня 2016 року та №469 від 26 вересня 2016 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку і їй за період з 01 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року та з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї ( а.с. 28, 50 ).

З довідки управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації №05/2257 від 15 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 працює в управлінні на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку пільговиків з 12 вересня 2016 року ( а.с. 85 ).

Згідно довідки Конотопського міськрайонного центру зайнятості від 28 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 перебував на обліку як безробітній з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року, дохід за вказаний період становить 6422 грн. 13 коп.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 працює, має незначний дохід, з нею проживає малолітня дитини, яка через вади здоров'я та розвитку потребує порівняно зі здоровою дитиною додаткових зусиль, часу для її виховання та забезпечення її належного розвитку, що ускладнює позивачу мати можливість більше працювати, щоб отримувати заробітну плату у більшому розмірі необхідну для проживання їй та дитині. ОСОБА_3 є працездатною особою, на хронічні захворювання не страждає, інших утриманців та дітей немає, на даний час офіційно не працює, має нерегулярний та мінливий заробіток.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З вищевикладеного вбачається, що право дружини на утримання виникає зі складу юридичних фактів, сукупність яких становить : наявність у дитини вад психічного розвитку; проживання дитини, яка не досягла шести років з матір'ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу, при цьому матеріальне становище дружини не враховується.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд прийшов обґрунтованого висновку про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 300 грн. до досягнення дитиною шести років, оскільки він є працездатним та має задовільний стан здоров'я. Протилежного відповідачем ОСОБА_3, відповідно до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які б могли бути підставою для зміни чи суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ст.ст. 85 та 88 ЦПК України, апелянт повинен відшкодувати позивачці витрати, пов'язані з її явкою до суду апеляційної інстанції в документально підтвердженому розмірі - 75,09 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 75 гривень 09 копійок на відшкодування витрат, пов'язаних з явкою до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -