№ 207/2219/16-ц
№ 2/207/20/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м. Камянське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Камянське справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» , третя особа ОСОБА_2 , про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу , відшкодування моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» , у якій просив поновити його на посаді контролера 2 класу воєнізованої охорони ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» , стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу , моральну шкоду 20000 гривень , оскільки працював у ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» контролером 2 класу воєнізованої охорони з 7 лютого 2013 року , звільнений 22 жовтня 2014 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя , яке перешкоджає продовженню даної роботи . Є інвалідом 3 групи загального захворювання по опорно-руховому апарату . При звільненні не був ознайомлений з наказом про звільнення та не отримав копію наказу . Звільнення вважає незаконним , тому що порушені його права як інваліда . Незаконні дії відповідача спричинили моральну шкоду , привели до моральних переживань , втратив душевний спокій , постійно перебував у роздратованому стані .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав та пояснив , що 7 лютого 2013 року був прийнятий на посаду контролера 2 класу загону воєнізованої охорони на ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» . Через рік почалися проблеми зі здоровям , став погано ходити і отримав 3 групу інвалідності . Згідно медичних показань на посаді контролера не міг працювати . Ніякої посади , окрім підсобного робочого , йому підприємство не пропонувало . Ця посада не підходила йому через проблеми зі здоровям , тому від неї відмовився . Був звільнений 22 жовтня 2014 року по причині невідповідності виконуваній роботі за станом здоровя . Вважає , що його звільнено незаконно та безпідставно .

Представник позивача ОСОБА_3 заявлений позов підтримала та пояснила , що через проблеми зі здоровям та інвалідністю позивач ОСОБА_1 не міг виконувати обовязки контролера 2 класу загону воєнізованої охорони . Згідно медичної довідки йому повинні були запропонувати інші посади з умовами легкої праці . Підприємство позивачу запропонувало тільки одну посаду підсобного робітника , яка не відповідала вимогам медичної довідки . Таким чином , було порушено права позивача як інваліда .

Представник відповідача ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» ОСОБА_4 заявлений позов не визнала та пояснила , що позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду контролера 2 класу загону воєнізованої охорони ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» 7 лютого 2013 року . За результатами медичного огляду було встановлено , що він не придатний для роботи контролера та рекомендована легка праця . З урахуванням медичних рекомендацій позивачу була запропонована посада підсобного робочого , але він відмовився . Інших вакансій на підприємстві не було . Так як не було можливості перевести позивача на іншу посаду , його було звільнено 22 жовтня 2014 року . Вважає, що права позивача не було порушено . Позивач пропустив передбачені законом строки звернення до суду .

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився , письмово просив розглядати справу без його участі .

Суд , вислухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що позивач ОСОБА_1 працював у ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» контролером 2 класу воєнізованої охорони з 7 лютого 2013 року , звільнений 22 жовтня 2014 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя ( а.с. 35 ) . Є інвалідом 3 групи загального захворювання по опорно-руховому апарату ( а.с. 63 ) .

Згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір , укладений на невизначений строк , може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи .

Свідок ОСОБА_5 пояснила , що ОСОБА_1 працював контролером 2 класу загону воєнізованої охорони на ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» . Через деякий час по медичним показанням не міг працювати на вказаній посаді . Йому було запропоновано посади робітника по благоустрою та підсобного робочого , але він відмовився . Інших посад на підприємстві , які можливо було запропонувати позивачу не було , тому позивач був звільнений .

Суд вважає , що відповідачем виявлена невідповідність ОСОБА_1 виконуваній роботі внаслідок стану здоровя , яке перешкоджає продовженню даної роботи , про що свідчить довідка МСЕК серія АВ № 0246562 від 7 квітня 2014 року ( а.с. 63 ) , згідно якої ОСОБА_1 показані : легкий труд без тривалої ходи , фізичних навантажень . Диспетчер , черговий , адміністратор ; медична довідка від 22 вересня 2014 року ( а.с. 62 ) , згідно якої ОСОБА_1 не придатний для роботи контролером загону воєнізованої охорони .

Згідно ч. 1 ст. 170 КЗпП України працівників , які потребують за станом здоровя надання легшої роботи , власник або уповноважений ним орган повинен перевести , за їх згодою , на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку .

Доводи ОСОБА_1 про те , що порушені його права як інваліда не відповідають діючому законодавству .

Згідно ч. 1 , 2 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу , в тому числі з умовою про виконання роботи вдома , здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств , установ , організацій чи до державної служби зайнятості .

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві , де настала інвалідність , з урахуванням побажань інваліда , наявних у нього професійних навичок і знань , а також рекомендацій медико-соціальної експертизи .

23 вересня 2014 року ОСОБА_1 запропонована робота за професіями робочий з благоустрою та підсобний робітник , від переводу на які позивач відмовився , що підтверджується актом від 23 вересня 2014 року ( а.с. 59 ) . Вакантні посади диспетчера , чергового , адміністратора на підприємстві були відсутніми , про що свідчить акт від 23 вересня 2014 року ( а.с. 58 ) . Позивача звільнено за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації , про що свідчить виписка з протоколу № 127 від 13 жовтня 2014 року ( а.с. 61 ) . ОСОБА_1 був присутнім на засіданні президії профспілкового комітету , від запропонованої роботи , яка відповідала рекомендаціям медико-соціальної експертизи та наявним у нього професійним навичкам і знанням , позивач відмовився . Позивач звернувся до державної служби зайнятості з метою працевлаштування , про що свідчить запис в його трудовій книжці , яка була оглянута в судовому засіданні .

Доводи позивача ОСОБА_1 про те , що з наказом про звільнення він не був ознайомлений та копія наказу про звільнення йому не надавалася , спростовуються тим , що на самому наказі про звільнення є його підпис про ознайомлення з наказом ( а.с. 35 ) , трудова книжка йому була вручена у день звільнення ( а.с. 37 - 39 ) .

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову у звязку з тим , що звільнення позивача відповідало вимогам закону , суд зазначає , що позивач пропустив строк звернення до суду .

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного , районного у місті , міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня , коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права , а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки .

Трудова книжка видана позивачу ОСОБА_1 22 жовтня 2014 року , а до суду з позовною заявою позивач звернувся 3 серпня 2016 року , пропустивши без поважної причини строк звернення до суду , хоча про існування зазначених строків позивач знав , неодноразово звертався до суду з іншими позовами , в тому числі і з позовом про поновлення на роботі , про що він не заперечував у судовому засіданні .

Суд вважає необхідним відмовити позивачеві у стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодуванні моральної шкоди , оскільки звільнення позивача здійснено у відповідності до діючого законодавства , не порушені законні права позивача .

При розподілу судових витрат суд ураховує , що у задоволенні позову відмовлено , позивача звільнено від сплати судового збору , суду не надані докази понесення судових витрат сторонами , тому вони не підлягають відшкодуванню .

Керуючись п. 2 ч. 1 , ч. 2 ст. 40 , 43 , 233 , 234 , 235 , 237-1 КЗпП України , ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» , ст. 8 , 15 , 60 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу , відшкодування моральної шкоди відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба