Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2798/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, за участі третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5»яни Володимирівни про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та прав і обов"язків забудовника незавершеного будівництвом будинку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся у суд із даним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5»яни Володимирівни про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та прав і обов"язків забудовника незавершеного будівництвом будинку, розташованого в с.Тросник по вул. Олімпійська 60, Виноградівського району.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що Рішенням Виноградівського районного суду по справі за №2-1171/2005 від 25.10.2005 року, визнано за матір»ю позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с.Тросник, вул. перемоги 114, Виноградівського району право власності на недобудоване нерухоме майно, а саме 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами за №60 по вул. Олімпійська в с.Тросник, Виноградівського району, готовність якого складає 57,4% до проєкту.

Починаючи з 2013 року позивач за згодою своєї матері, за власні кошти розпочав ремонтно-будівельні роботи у вищезазначеному будинку.

Станом на час звернення позивача із даним позовом житловий будинк з надвірними спорудами за №60 по вул. Олімпійська в с.Тросник, Виноградівського району, готовність його складає 84% до проєкту, що стверджується Довідкою Виноградівського РБТІ за №800 від 06.10.2016 року.

Батько позивача-відповідач ОСОБА_6, починаючи з 2003 року не проживає на території Фанчиківської сільської ради Виноградівського району, що стверджується Довідкою виконкому Фанчиківської сільської ради Виноградівського району за №960 від 09.09.2016 року.

Далі позивач ОСОБА_1, зазначає, що його батько-відповідач ОСОБА_6, починаючи з 2003 року не бере ніякої участі в утримуванні своєї 1/2 частки житлового будинку.

На основі вищевикладеного, позивач вважає, що він має право власності на 1/3 частину житлового будинку та прав і обов"язків забудовника незавершеного будівництвом будинку.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, підтримали позовні вимоги в повному обсягу, просили їх задоволити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3, в судовому засіданні вимоги заявленого позову визнала повністю та не заперечила проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_6, в судове засідання не прибув, хоча про місце і час судового засідання повідомлений судовою повісткою належним чином, проте подав до суду нотаріально завірену письмову заяву від 07.12.2016 року, в якій визнав позовні вимоги в повному обсягу, не заперечує проти їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу просив розглянути у його відсутності.

Треті осіби без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги заявленого позову визнала повністю та не заперечила проти їх задоволення.

Вивчивши письмові докази по справі в їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободита інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За умовами ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що позивачем є особа, права якої порушено чи оспорюється, а відповідно відповідачем - особа, яка порушила його права.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що Рішенням Виноградівського районного суду по справі за №2-1171/2005 від 25.10.2005 року, визнано за матір»ю позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с.Тросник, вул. Перемоги 114, Виноградівського району право власності на недобудоване нерухоме майно, а саме 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за №60 по вул. Олімпійська в с.Тросник, Виноградівського району, готовність якого складає 57,4% до проєкту.

Починаючи з 2013 року позивач за згодою своєї матері, за власні кошти розпочав ремонтно-будівельні роботи у вищезазначеному будинку.

Станом на час звернення позивача із даним позовом житловий будинк з надвірними спорудами за №60 по вул. Олімпійська в с.Тросник, Виноградівського району, готовність його складає 84% до проєкту, що стверджується Довідкою Виноградівського РБТІ за №800 від 06.10.2016 року.

Батько позивача-відповідач ОСОБА_6, починаючи з 2003 року не проживає на території Фанчиківської сільської ради Виноградівського району, що стверджується Довідкою виконкому Фанчиківської сільської ради Виноградівського району за №960 від 09.09.2016 року. Позивач ОСОБА_1, зазначає, що його батько-відповідач ОСОБА_6, починаючи з 2003 року не бере ніякої участі в утримуванні своєї 1/2 частки житлового будинку.

Нормами матеріального права, що підлягають до застосування до даних правовідносин є глави 24 ЦК України "Набуття права власності".

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги вказував на те, що він провівши ремонтно будівельні роботи набув право власності на частину житлового будинку, оскільки такий добудований саме ним, проте будинок будівництвом не завершений, готовність його складає 84% до проєкту, що стверджується Довідкою Виноградівського РБТІ за №800 від 06.10.2016 року.

Проте суд не може погодитись з такими доводами з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як н а підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з тим, слід мати на увазі і певні особливості набуття права власності на об»єкти незавершеного будівництва (ст.331 ЦК України), на приписи якої і посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги.

Зокрема, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно встановлені особливості, передбачені ч.2 ст.331 ЦК України, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту прийняття такого майна в експлуатацію (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів регулюється Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. за №461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої державної реєстрації (ст.6 Закону України №1952-IV).

Між тим, з матеріалів справи, встановлено, що згідно Рішення Виноградівського районного суду по справі за №2-1171/2005 від 25.10.2005 року, визнано за матір»ю позивача- відповідачкою ОСОБА_3, право власності на недобудоване нерухоме майно, а саме 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за №60 по вул. Олімпійська в с.Тросник, Виноградівського району, готовність якого складала 57,4% до проєкту, будівництвом на час розгляду справи в суді не завершений, правовстановлюючих документів на нього не оформлено.

Крім того, слід зазначити, що вищезазначений, незавершений будівництвом будинок є спільною сумісною власністю відповідачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_6, тобто кожному з них належить по 1/2 частині вказаного будинку.

Положення ч.2 ст.331 ЦК України слід розуміти у системному зв»язку із положеннями ст.182 ЦК України, що до держаної реєстрації права власності та інших речових прав прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило всі об»єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.3 Закону України№1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації

Отже моментом виникнення права власності на новостворене майно є моментом його державної реєстрації

Виходячи із змісту ч.ч.1,2 ст.331 ЦК України, ч.1 ст.182 ЦК України та п.8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об»єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття такого об»єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об»єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва.

Оскільки позивач ОСОБА_1, в порушення вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України не надав достовірних та належних доказів, що житловий будинок №60 по вул.Олімпійська в с.Тросник, станом на час розгляду справи судом був належним чином введений в експлуатацію, на нього було видано свідоцтво про право власності і це право власності належно зареєстровано, а відтак суд вважає, що до прийняття такого об»єкта нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей будинок не виникає.

Окрім того, позивач звернувся з позовом до суду про визнання права власності на 1/3 частину незавершеного будівництвом будинку (84% готовність), проте поза увагою позивача залишилось те, що визнання права власності на об»єкти незавершеного будівництва (на недобудоване нерухоме майно) в судовому порядку ЦК України не передбачено.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 19.09.2011р. за результатами розгляду заяви ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» про перегляд Верзовним Судом України постанови Вищого Господарського суду України від 10.02.2011р. в справі №18/314 за позовом ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» до ЗАТ «Будсоцсервіс», підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м.Києві про визнання права власності на майно.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів обставин, на які він посилається в позовній заяві, а тому його позовні вимоги є необґрунтованими і недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

На підставі наведеного відповідно до вимог ст.ст.182,331, ЦК України та керуючись ст.ст. 10,11,60,130,212-213,215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5»яни Володимирівни про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та прав і обов"язків забудовника незавершеного будівництвом будинку-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Текст повного рішення виготовлено 10.01.2017 року.

ГоловуючийОСОБА_7