Справа № 750/5746/15-ц Провадження № 22-ц/795/759/2017 Суддя у I інстанції Логвіна Т. В.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

08 вересня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Скрипки А.А.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2017 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2017 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 166 853, 07 грн., а також судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставилось питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, з посиланням на те, що судом першої інстанції безпідставно не було враховано докази, подані ним на підтвердження відсутності заборгованості.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 12.12.2011 року між ТОВ «УніКредит Лізинг» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового лізингу № 3292L11/00-LD, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С. та зареєстрований у реєстрі № 6936 (а.с.17-29).

Згідно п. 1.1 договору фінансової лізингу, Лізингоодержувач зобов'язується прийняти на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний Лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених Лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати Лізингодавцю лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку «Тарифи» до цього договору, який є його невід'ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим договором, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором та чинним законодавством (а.с.17-29).

Згідно додатку № 3292L11/00 до договору фінансового лізингу № 3292L11/00-LD, предметом лізингу є мала вантажівка PEUGEOT BOXER FT H3 вартістю 39 495,11 доларів США, що на день складання цього додатку становить 315 562 грн., ціна розрахована за курсом - 1 долар США становить 7,9899 грн. (а.с. 31).

На виконання умов договору фінансового лізингу, ТОВ «УніКредит Лізинг» передало предмет лізингу у користування ОСОБА_2., що підтверджується Актом приймання-передачі від 21.12.2011 року, який є доказом належного виконання Лізингодавцем взятих на себе зобов'язань (а.с. 35).

ОСОБА_2 зобов'язаний був сплачувати за користування Предметом Лізингу лізингові платежі згідно Графіку лізингових платежів, який викладений в Додатку № 3292L11/00 до договору фінансового лізингу 3292L11/00-LD. Оскільки з червня 2013 року в порядку, передбаченому умовами договору, зобов'язання з оплати лізингових платежів ОСОБА_2 не виконувались, станом на 04.08.2014 року у нього виникла заборгованість в сумі 36 903,69 грн., що за матеріалами справи підтверджено розрахунком (а.с.3,4).

За вказаних обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», ТОВ «УніКреднт Лізинг» з 04.08.2014 р. в односторонньому порядку розірвало договір фінансового лізингу, надіславши на адресу відповідача відповідне письмове повідомлення за вих. № 4856 від 28.07.2014р., та повідомило відповідача про необхідність повернення предмету лізингу на стоянку ТОВ «УніКредит Лізинг» за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5.

Зазначене повідомлення було отримане відповідачем 30.07.2014 р., що підтверджується декларацією (накладною) № 15-9479-4641 кур'єрської служби доставки ТОВ «Поні Експрес», однак в добровільному порядку останнім виконано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», п. 9.1 Договору, укладеного між сторонами, у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором, протягом 5 (п'яти) робочих днів, починаючи з дати відповідної вимоги лізингодавця, якщо інше не буде зазначено у відповідному повідомленні лізингодавця.

Наведені обставини зумовили в подальшому звернення ТОВ «УніКредит Лізинг» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріної О.С. з питання вчинення виконавчого напису про вилучення у ОСОБА_2 і повернення предмета лізингу на користь ТОВ «УніКредит Лізинг».

18.08.2014 р. приватним нотаріусом у відповідності з положеннями ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис № 3578 про повернення предмета лізингу за договором фінансового лізингу від 12.12.2011 р.

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, відповідно - за змістом ст. 610-612 ЦК України, наслідком його невиконання є відповідальність боржника за завдані простроченням виконання збитки.

Встановивши за доказами, поданими позивачем, що ОСОБА_2 не виконано зобов»язання зі сплати лізингових платежів в сумі 36 903,69 грн., суд першої інстанції, відповідно до умов договору, положень ст. 509, 526, 527, 611, 612 ЦК України, мав правові підстави для стягнення зазначеної суми заборгованості.

Положеннми п. 12.3 договору передбачено, що у випадку несплати лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена ним за договором, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла протягом періоду прострочення, за кожен день прострочення. Зазначена міра відповідальності за порушення зобов»язань передбачена ч.1 ст. 624 ЦК України, відтак, висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 пені в сумі 12722,53 грн відповідає вимогам закону та умовам договору.

Обґрунтовано судом першої інстанції задоволено вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, 3% річних в сумі 1058,68 грн та інфляційних втрат в сумі 19911,52 грн, оскільки за положеннями наведеної правової норми боржник не звільняється від відповідальності за невиконання тим грошового зобов»язання.

Витрати ТОВ «УніКредит Лізинг» в сумі 3 000,00 гри., понесені на вчинення виконавчого напису з метою повернення свого майна та документально підтверджені у даній справі, є збитками лізингодавця для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у розумінні положень ст. 22 ЦК України, а відтак судом першої інстанції їх правомірно було стягнуто з відповідача.

Крім того, положеннями 12.4 договору фінансового лізингу передбачено можливість стягнення з лізингоодержувача неустойки у випадку невиконання ним обов'язку щодо повернення предмета лізингу у подвійному розмірі періодичного лізингового платежу за весь час прострочення. При здійсненні розрахунку приймається до уваги останній (тобто такий, який передує факту порушення зобов'язання Лізингоодержувача щодо повернення Предмету лізингу), повний періодичний лізинговий платіж, згідно з графіком лізингових платежів.

За вказаним правилом, розмір неустойки за прострочення повернення предмету лізингу, визначений судом першої інстанції до стягнення, становить 93 256,65 грн. (9 668,75/31*299*2).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції постановлено незаконне рішення про стягнення з нього грошових коштів, оскільки безпідставно не було враховано докази, подані ним на підтвердження відсутності заборгованості, апеляційним судом було перевірено під час апеляційного розгляду справи.

При цьому було з»ясовано, що десять лізингових платежів, на здійсненні яких наголошував відповідач, за довідкою ПАТ «Укрсоцбанк», яка міститься у справі на аркушах 13-15, мали інше цільове призначення, оскільки їх було здійснено ОСОБА_2 за іншими договорами фінансового лізингу.

Водночас, відповідач стверджував, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують правильність його розрахунків, а саме, посилався на копії платіжних доручень про перерахування лізингових платежів.

Зважаючи на те, що подані відповідачем копії платіжних доручень не є належно оформленими, фактично зарахування лізингових платежів, згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк», яка міститься у справі на аркушах 13-15, було здійснено за іншими договорами та іншим цільовим призначенням, апеляційним судом було роз»яснино відповідачеві, відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, право заявити клопотання про призначення судової експертизи для з»ясування зазначеного питання на належному фаховому рівні та отримання доказів на підтвердження його позиції.

За клопотанням відповідача ухвалою апеляційного суду від 11 травня 2017 року було призначено судово-економічну експертизу документів фінансово-кредитних операцій для з»ясування питання про стан розрахунків між сторонами у даній справі за договором фінансового лізингу.

В ухвалі про призначення експертизи судом було роз»яснино наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 146 ЦПК України, які полягають у визнанні судом фактів, для з»ясування яких експертизу було призначено, або у відмові у визнанні фактів, в залежності від того, хто з осіб, які беруть участь у справі, ухиляється від участі у проведенні експертизи.

Втім, справу було повернуто експертною установою без виконання ухвали суду через відмову відповідача здійснити оплату вартості експертизи.

Після повернення справи з експертної установи до апеляційного суду, ОСОБА_2 було подано повторне клопотання про залучення до матеріалів справи висновку спеціаліста № 028173 від 20.04.2017 року, виконаного ПП «КОНСАЛТІНГОВА КОМПАНІЯ «ГРАНД ІНШУР», однак у приєднанні зазначеного висновку було відмовлено, через те, що цей документ було отримано відповідачем після розгляду справи судом першої інстанції, в позасудовому порядку та з порушенням положень ст. 57, 58, 66 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не подано суду належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування в розумінні положень ст. 58 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції надав вірну правову оцінку поданим доказам у сукупності, та постановив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: