Справа № 729/932/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2017 р. суддя Бобровицького районного суду Бойко В.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Главою 4 ЦПК України визначено порядок розгляду цивільних справ окремого провадження про визнання фізичної особи безвісно відсутньою та вимоги до заяви, які заявником порушені, в звязку з наступним.

Предметом доказування в даній справі є:

- безвісна відсутність громадянина;

- наявність правової зацікавленості особи, що подає заяву про визнання громадянина безвісно відсутнім, або наявність матеріально-правових відносин між заявником і громадянином, відносно якого ставиться питання про визнання його безвісно відсутнім;

- вживання заявником заходів до розшуку особи;

- неможливість встановлення місця знаходження даної особи;

- наявність обставин, що загрожували смертю фізичної особи, яка пропала безвісті;

- наявність обставин, що дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку;

- існування обставин, що дають підставу вважати, що особа може умисно ховатися: знаходитися в розшуку, не бажає виплачувати аліменти або виконувати інші рішення суду тощо;

- відсутність спору про право.

У відповідності до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, зокрема, повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

У порушення вищевказаної норми, заявником у заяві не вказано обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, зокрема, відсутні відомості щодо звернення заявника чи іншої особи в органи поліції з метою встановлення місця перебування особи та щодо результатів такого звернення, тощо.

Враховуючи, що заяву подано без додержання вимог ст. 247 ЦПК України, її слід залишити без руху і надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Право на звернення до суду із позовом не є абсолютним, відтак ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також чітко регламентує, що право на звернення до суду із позовом не є абсолютним і процедура користування ним має бути чітко регламентована нормами національного права, в нашому випадку - це ст. 119 ЦПК України.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. 119, 121, 247 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою залишити без руху і надати заявниці пятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення вищевикладених в ухвалі недоліків.

У разі усунення недоліків у встановлений строк заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Попередити заявницю, що в разі не виправлення недоліків в строк, визначений судом заява буде вважатися не поданою та підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Бойко