Справа № 357/8829/16-ц Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/905/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 01.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Савченка С.І., Гуля В.В.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі за позовом Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця до ОСОБА_2, 3-я особа Міністерство охорони здоровя України про відшкодування витрат на підготовку фахівця у вищому навчальному закладі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у серпні 2016 року позивач Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 148151,13 грн., як відшкодування вартості навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що наказом № 1312/л-1 від 10.08.2009 р. ОСОБА_2 була зарахована на бюджетну форму навчання на 1 курс медичного факультету «лікувальна справа» Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця та з нею було укладено угоду № 900300 від 27.08.2009р. про підготовку та працевлаштування фахівця з вищою медичною освітою. Відповідно до умов цієї угоди відповідач зобовязувалась прибути після закінчення ВНЗ на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку.

Наказом № 1839/л-1 від 22.06.2015 року відповідач була відрахована у звязку з закінченням навчання та направлена для проходження інтернатури згідно розподілу до Департаменту охорони здоровя Київської ОДА для подальшої роботи за державним замовленням.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення вимог нормативних документів та угоди від 27.08.2009 року, закінчивши навчання в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця, за місцем направлення до Київської ОДА не прибула, що підтверджується листом від 20.04.2016 року № 1-36-1343 та жодних доказів про поважність причин неприбуття не представила.

Обовязок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений Указом Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», а також постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженим наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця вартість витрат на підготовку фахівця у вищому навчальному закладі в сумі 148151,13 грн., а також судові витрати по справі 2222,27 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не врахував, що позивачем не надано доказів на підтвердження умисної відмови відповідача від роботи за призначенням. Не враховано, що відповідач мала поважні причини та підтверджуючі документи про неможливість прибуття працювати за призначенням у звязку з вагітністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що закінчивши навчання в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця, ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання за угодою № 090300, що є підставою для стягнення з неї витрачених коштів за навчання.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Стаття 56 Закону України "Про вищу освіту" №2984-III 17 січня 2002 року гарантує випускникам вищого навчального закладу, що їх працевлаштування повинно здійснюватись за направленням вищого навчального закладу відповідно до угоди між замовниками, керівником навчального закладу та випускником.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про освіту", у редакції на час спірних відносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановлену Кабінетом Міністрів України.

Обовязок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений п.2 Указу Президента України №77/96 від 23 січня 1996 року "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", постановою Кабінету Міністрів України №992 від 22 серпня 1996 року "Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням".

Відповідно до п.8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, яка діяла на момент укладення договору та звільнення відповідача, випускники, які уклади угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

Пунктом 14 цього Порядку на випускника покладено обов'язок відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати у разі неприбуття за направленням або відмови без поважних причин приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років.

Відповідно до п. 21 «Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого наказом МОЗ від 25.12.1997 року №367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступати до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п.п. 19 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 1312/л-1 від 10.08.2009 р. ОСОБА_2 була зарахована на бюджетну форму навчання на 1 курс медичного факультету «лікувальна справа» Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця та з нею було укладено Угоду № 900300 від 27.08.2009р. про підготовку та працевлаштування фахівця з вищою медичною освітою.(а.с. 11, 17)

Відповідно до умов вказаної Угоди, відповідач зобовязалась прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років.

Встановлено також, що Наказом № 1839/л-1 від 22.06.2015 року відповідач була відрахована у звязку з закінченням навчання та направлена для проходження інтернатури згідно розподілу до Департаменту охорони здоровя Київської ОДА для подальшої роботи за державним замовленням.(а.с. 13-16)

З матеріалів справи також вбачається і не заперечується стороною відповідача, що ОСОБА_2 (ОСОБА_3В.) після закінчення навчання у ВНЗ на місце призначення за направленням до Департаменту охорони здоровя Київської ОДА для подальшої роботи за державним замовленням не прибула. Як на підставу неприбуття вказала, що мала поважну причину вагітність.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо така причина, як вагітність, про яку відповідач повідомляла Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця, може бути поважною причиною для неприбуття за направленням вищого навчального закладу на роботу, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 9 наказу МОЗ № 367 від 25.12.1997 року «Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають

дитину у віці до трьох років або дитину, яка згідно з медичним

висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку);

одинока мати або батько, які мають дитину до чотирнадцяти років

або дитину-інваліда, має право розірвати Угоду, передбачену п. 5 цього Положення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про розіврання ОСОБА_2 угоди № 900300 від 27.08.2009 р., укладеної з позивачем.

Відповідно до розрахунку середньої вартості підготовки одного студента україни в НМУ імені ОСОБА_4 за рахунок бюджетних коштів, , вартість навчання становить 94 966,18 грн., загальна сума виплаченої ОСОБА_2 стипендії за період навчання становить 53 184,95 грн.

Таким чином, Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця, який є навчальним закладом державної форми власності і розпорядником коштів, які перераховуються з Державного бюджету України, затратив на навчання відповідача ОСОБА_5 148 151, 13 гривень.

Встановивши, що ОСОБА_5 після закінчення вищого медичного навчального закладу освіти, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, за місцем призначення до роботи не прибув, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення на користь Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця із відповідача коштів, затрачених на її навчання в розмірі 148 151, 13 гривень.

При встановлені фактичних обставин справи місцевим судом не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: