Справа № 509/1817/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 законного представника ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 р. законний представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 12 вересня 2015 року помер батько ОСОБА_5 - ОСОБА_7. Після його смерті у спадок за заповітом залишилася двокімнатна квартира АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі заповіту від 01.08.2014 року, спадкоємцем ОСОБА_6 є його донька - ОСОБА_5 Спадщина, на яку видано дане свідоцтво складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.03.2016 року власником вищевказаної квартири є ОСОБА_5.

Вказана квартира належить на праві приватної власності позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2016 року на квартиру, право власності на яку зареєстровано 18.03.2016 року за №13759567 приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мірошниченко Н.М.

З 20.03.2016 року ОСОБА_4, як законному представнику власника зазначеної квартири, стало відомо, що вказане майно незаконно займає відповідач.

Неодноразові спроби законного представника позивача разом з позивачем потрапити у квартиру, яка є власністю позивача, були невдалими, так як в квартирі були змінені дверні замки.

У вказаній квартирі мешкає відповідач, який їх до квартири не допускає, у зв'язку з чим вимушені звернутись до суду та просити суд винести рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди у користуванні вказаною квартирою та виселити відповідача з вказаної квартири.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позов підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, при цьому пояснив, що в свідоцтві про право на спадщину йде мова про користування ОСОБА_10 вищевказаною квартирою до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тому ввавжають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Третя особа - представник служби у справах дітей Овідіопольської РДА ОСОБА_3 вирішення питання залишила на розгляд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ч.1 того ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.391 того ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.116 ЖК України осіб, які самоправно займають жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.158 ЖК України договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Судом встановлено, що позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину належить вказана вище квартира (а.с.10).

На теперішній час у спірній квартирі мешкає відповідач, що останнім і не заперечується.

Між позивачем, як власником даної двокімнатної квартири, яку незаконно займають, та відповідачем не було укладено жодного договору найму зазначеної квартири.

Позивач та його законний представник доступу до своєї власності не мають, що позбавляє їх права користуватись своєю власністю, у зв'язку з чим позов і підлягає задоволенню.

Суд також вважає за необхідне, відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору за подачу позову до суду у сумі 1102 грн.50 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.311,321,391 ЦК України, ст.ст.9,116,150,158 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 законного представника ОСОБА_5 - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні квартирою АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

СуСуддя: В. К. Кочко