Дата документу 23.01.2017
Справа № 320/7518/16-ц
Провадження №2/320/509/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

при секретарі Луценко П.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістану у період з 21.09.1986 року по 01.10.1987 року. При виконанні службового обовязку в ДРА, в результаті обстрілу отримав осколкові поранення голови, наслідком яких стали ЗЧМТ-контузія головного мозку та рубці: в правій лицевій ділянці, розмірами 1,2х0,3 та підборідді зліва, довжиною 0,7 см, та які призвели до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ(контузія головного мозку 1986 року) у вигляді посттравматичної та дисцикулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг з вираженим церебротенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базілярні), мнестиним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вести було-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом, вираженим астено-тривожно-невротичним синдромом». Після проходження військової служби де велися бойові дії він отримав значну травму та захворювання, які турбують його і по сьогоднішній день. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення та в подальшому, його стан здоровя не покращується, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок травми отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, оскільки внаслідок розривної дії снаряду він отримав чисельні поранення та захворювання, основним з яких є контузія головного мозку. Саме наслідком перенесеної контузії є посттравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., з церебростетічним синдромом, вести було-атактним синдромом, вегето-судинною дисфункцією, з судинними кризами змішаного характеру, стійкою цефалгією, мне стичним зниженням. Його постійно, щоденно турбують головні болі, які підсилюються при фізичному навантаженні, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення памяті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, ріку слабкість оніміння якика, губ, кінцівок. Крім зазначеного він хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного перехвалювання під час проходження служби де велися бойові дії. Він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Лікування дає йому лише тимчасове полегшення, проте, потім він знову відчуває сильний психологічний дискомфорт, страх та тривогу, його починають турбувати головні болі, запаморочення, «комок» в горлі та відчуття розпачу. Наслідками такого перехвилювання та контузії головного мозку є нестабільний артеріальний тиск, який постійно та різко підвищується, що супроводжується сильними головними болями, нудотою, ріжучими болями в області серця, до того ж отримав значні ушкодження спини та нижніх кінцівок, внаслідок цього постійно страждає на набряки нижніх кінцівок. У звязку з травмою, отриманою під час проходження військової служби, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізувати свої нормальні життєві функції, звички, бажання. Щоденно його турбують головні болі та шум у вухах, які є нестерпними. Він не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані. Позивач відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною, оскільки не може допомогти своїй родині як матеріально, так і фізично, повноцінно виконувати свої обов'язки по господарству. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Оцінюючи завдану йому моральну шкоду виходить з тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує посилаючись на підстави викладені в письмових запереченнях. В своїх запереченнях він посилається на те, що позивачем не доведено факт дії або бездіяльності Міністерства оборони України щодо спричинення моральної шкоди, документальних доказів моральних страждань не надав. Крім того, законодавством передбачені виплати в зв'язку погіршенням здоров'я або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби у передбачених законом випадках. Також, Пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ст. 15 вказаного закону). Тобто, військовослужбовці та особи, на яких поширюється дія законів «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Позивач знав, що військова служба пов'язана із захистом Вітчизни, тому військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації та моральні страждання вже враховані чинним законодавством. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. На правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обов'язок з її відшкодування не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від раніше вчинених неправомірних дій (постанова Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приймав участь у бойових діях в Республіки Афганістан в період: з 21.09.1986 року по 01.10.1987 року, що підтверджується записом у графі № 13 послужного списку 1-го екземпляру особово-пенсійної справи Т№-48122 (а.с.10) та копією військового квитка (а.с.8-9).

Відповідно до Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 на території Афганістану в період з 04.1978 року по 12.1989 року велись бойові дії.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм,каліцтв (протокол № 2088 від 09 червня 2015 року) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, при виконанні службового обов'язку в Демократичній Республіці Афганістан, отримав осколкові поранення голови, наслідком яких стали ЗЧМТ-контузія головного мозку та рубці: в правій лицевій ділянці, розмірами 1,2х0,3 та підборідді зліва, довжиною 0,7 см, та які призвели до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ(контузія головного мозку 1986 року) у вигляді посттравматичної та дисцикулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг з вираженим церебротенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базілярні), мнестиним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вести було-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом, вираженим астено-тривожно-невротичним синдромом», що також підтверджується медичними та військово-обліковими документами.

Відповідно до копії посвідчення серії Є № 051577 виданого 06 серпня 2015 року ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи (а.с.7).

03 серпня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, була встановлена III група інвалідності у звязку з отриманою травмою, яка повязана з проходженням військової служби, що підтверджується копіями виписки з акта огляду МСЕК серія АВ № 0280944, довідки до акта огляду МСЕК (а.с.17).

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Із матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби, пов'язане з її проходженням. Причинний зв'язок встановлено витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм,каліцтв (протокол № 2088 від 09 червня 2015 року), випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1656, висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1047/ж від 09.06.2015 року, випискою з акта огляду МСЕК серія АВ № 0280944 від 03.08.2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, особа, якій завдано моральної, шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Отже, враховуючи конкретні обставини справи, тривалість, характер та глибину фізичних і душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, розмір втрати позивачем працездатності внаслідок отриманої травми, що пов'язана з проходження військової служби, також те що протягом багатьох років позивач щодня переживає душевні страждання, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості і, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обовязків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з наведених норм процесуального законодавства, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та відноситься до них критично, оскільки вони не базуються на нормах діючого законодавства України та не підтверджені належними та допустимими доказами.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства Оборони України (), розташоване за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. № 6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Молдова, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, просп. 50-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, моральну шкоду в розмірі 50 000 ( пятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Міністерства Оборони України (), розташоване за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. № 6 судовий збір на користь держави в розмірі 1378 (одної тисячі триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова