Провадження № 4-с/761/84/2017
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Лукянчук А.О.

за участю представника ОСОБА_1: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», заінтересовані особи - головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталія Вікторівна, ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови від 03.10.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52428901) та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2016 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва Руденко Н.В. від 03.10.2016 року ВП №52428901 про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати Шевченківський районний відділ ДВС м.Києва відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №761/31343/14-ц, виданим 29.05.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що 08.07.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №761/31343/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЦОС Шевченківського району» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 17 000,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 7 326,04 грн., 3% річних в сумі 2 071,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 268,98 грн.

08.07.2016 року представник заявника звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження та 31.10.2016 року отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю у виконавчому листі ідентифікаційного коду боржника.

Вказану постанову скаржник вважає винесеною з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не позбавлений можливості самостійно отримати зазначену інформацію.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, зазначає, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник Боржника в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги на тій підставі, що державний виконавець правомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги суду не надав.

А тому суд продовжив розгляд скарги у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника боржника, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент постановлення оспорюваної постанови), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає вимоги до виконавчого листа.

Зокрема п.3 ч.1 ст.18 Закону вимагає, щоб у виконавчому листі було зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частина 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.05.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва видано виконавчий лист за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ЦОС Шевченківського району» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 17 000,00 грн., інфляційні в розмірі 7 326,04 грн., три проценти річних в розмірі 2 071,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 268,98 грн.

08.07.2016 року представник КП «ЦОС Шевченківського району» звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві із заявою про примусове виконання виконавчого листа №761/31343/14-ц від 29.05.2015 року.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Н.В. від 03.10.2016 року на підставі статей 21, 23, п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №761/31343/14-ц виданим 29.05.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Як вбачається з матеріалів справи, судом були вжиті всі можливі заходи для з'ясування індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, але його отримати не вдалось.

Водночас державний виконавець не позбавлений можливості самостійно отримати інформацію про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 25.06.2014 року у справі №6-62цс14 та у постанові від 21.05.2014 року у справі №6-45цс14 висловив правову позицію за якою відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Частина 2 ст.387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що державний виконавець в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки державний виконавець не позбавлений можливості самостійно отримати зазначену інформацію, суд приходить до висновку про визнання неправомірною та скасування постанови від 03.10.2016 року.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині зобов'язання ВДВС відкрити виконавче провадження, оскільки у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», редакція якого діє з 05.10.2016 року (на дату прийняття рішення за скаргою), не передбачено відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження та передбачено необхідність стягувача звернутись до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», заінтересовані особи - головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталія Вікторівна, ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови від 03.10.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52428901) та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Наталії Вікторівни від 03.10.2016 року ВП №52428901 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

В іншій частині скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Н.Г.Притула