Єдиний унікальний номер 225/6703/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1512/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Космачевської Т.В., Осипчук О.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідаль-ністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року до суду звернулося ПАТ КБ «Правекс - Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Правекс-Банк», 27.07.2012 року був укладений кредитний договір №225RNCA122090001, за умовами якого Банк надав останньому кредит у розмі-рі 176720 грн. строком до 27.07.2017 року зі сплатою 17,5 % річних.

Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом на загальну суму 208188,60 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у сумі 128781,99 грн., заборгованість за відсотками у сумі 54415,98 грн.; пеня за несвоєчасну сплату креди-ту в розмірі 35853,47 грн; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в сумі 18549,51 грн. Також позивач просив суд стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 3122,83 грн.

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2017 року позов ПАТ КБ «Правекс - Банк» до ОСОБА_1 про стяг-нення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 183 197,97 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2747,97 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 420 грн.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що в порушення умов договору відпові-дач ОСОБА_1 несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. Разом з тим є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відпо-відно до якої не підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату кредиту та штрафеі санк-ції.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 31 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського міського суду Донець-кої області від 15 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонер-ного товариства комерційного банку «Правекс - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2017 року скасувати та ух-валити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що не був належ-ним чином сповіщений про наявність даної справи, не отримував судові повістки та ви-клики. Це завадило йому належним чином скористатися своїми правами сторони у справі, в тому числі подати зустрічний позов та клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Крім того у відповідності до ч. 1 ст. 652 ЦПК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передба-чити, вони не уклали б договір.

В даному випадку відповідач зазначає, що обставини змінилися настільки, що наразі він би не заключав кредитний договір на даних умовах. А саме через погіршення економі-ки держави, воєнну агресію, зниження власних доходів.

До 2 червня 2014 року відповідач вчасно здійснював платежі по погашенню кредиту, але після того, як Донецька область була окупована, відповідач не мав змоги і надалі виконувати свої обов'язки за кредитним договором. Адже відділення банку залишили місто Донецьк, а співробітники банка не надавали нових реквізитів. Виїхати з тимчасово окупованої території відповідач не мав можливості через хворобу дружини та необхідність піклуватися про своїх малолітніх дітей.

Відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд.

Від ПАТ КБ «Правек-Банк» надійшло клопотання розглядати справу без участі його представника (т.1 а.с. 132, т.2 а.с.115).

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дові-ра та гарантія», будучи належним чином повідомленим у судове засідання не з'явився (т.1 а.с. 167).

Суд вважає можливим у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу за відсутністю належним чином повідомленої сторони.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не під-лягає, а оска¬ржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №225RNCA122090001 від 27.07.2012 року, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 176 720,00 грн. стро-ком до 27.07.2017 року зі сплатою 17,5 % річних (а.с. 6-9).

Однак, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином від-повідно до умов договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визна-чені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне вико-нання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений дого-вором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зо-бов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Судом першої інстанції було перевірено розрахунок заборгованості за договором №225RNCA122090001 від 27.07.2012 року, укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1, та встановлено, що станом на 25.10.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 237600,95 грн., яка складається з наступного:

заборгованість за кредитом у сумі 128 781,99 грн.,

заборгованість за відсотками у сумі 54 415,98 грн.;

пеня за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 35 853,47 грн;

пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в сумі 18 549,51грн.

Разом з тим необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначе-ним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення анти-терористичної операції.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 його місце проживання зареєстровано у місті Донецьку (а.с. 117).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затвер-джено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична опе-рація.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р до зазначених населених пунктів належить Донецьк.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу пеню за несвоєчасну сплату кредиту та пеню за несвоєчасну сплату процентів за кредитним договором нараховане після 14 квітня 2014 року (а.с.10).

Таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимча-сові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем на-рахування пені у загальному порядку після 14.04.2014 року є неправомірним.

Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зо-бов'язання повинна бути стягнена з відповідача та складається вона з:

заборгованості за кредитом у сумі 128 781,99 грн.,

заборгованості за відсотками у сумі 54 415,98 грн., а разом 183 197,97 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення відповідача про розгляд спра-ви колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не за-перечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд че-рез оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1, який зареєстрований в м. Донецьку, а фактичне перебування якого не було відомо суду першої інстанції, був повідомлений про день та час розгляду справи через оголошення у пресі, а саме через газету «Урядовий кур'єр», що відповідає вимогам ч.9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 38).

Тобто ОСОБА_1 вважається повідомленим належним чином про час і місце розг-ляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач пояснив, що він знаходився у м. Донецьку за місцем реєстрації на момент розгляду справи місцевим судом, але його ніхто не повідомив про розгляд справи, але яким чином його треба було повідомити на окупо-ваній території, відповідач не пояснив.

Таким чином, цей довід не впливає на правильність рішення суду першої інстанції.

Щодо істотної зміни обставин.

У відповідності до ч. 1 ст. 652 ЦПК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язан-ня.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У відповідності до ч.2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо при-ведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності од-ночасно таких умов:

1) в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усуну-ти після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які він неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і поз-бавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обста-вин несе заінтересована сторона.

Також, як вбачається з п. 15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з поси-ланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховува-ти положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можли-вість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наяв-ністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно. До того ж, вимагаючи розірвання договору на підста-ві статті 652 ЦК України на відповідача покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх ви-мог.

На даний час зобов'язання за Договором відповідачем не виконані, підстав для розір-вання договору, передбачених законом, відповідач не навів, посилання відповідача на погіршення його майнового стану через обстановку в країні, в тому числі воєнні дії, суд не може вважати підставою для припинення зобов'язання за кредитним договором. Також відповідачем не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання креди-тного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при ук-ладенні договору.

Крім того, з відповідним позовом про змінення або розірвання кредитного договору в силу положень ст.652 ЦК України, відповідач до суду не звертався.

Таким чином, цей довід не впливає на правильність рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06.09.2017 року на підставі від-повідної заяви та доданих до них документів в якості правонаступника позивача (ПАТ КБ «Правекс-Банк) залучено до участі у справі позовом товариство з обмеженою відповіда-льністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Відповідач пояснив, що в банку йому повідомили, що продали кредитний портфель позовом товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гара-нтія», але відповідного повідомлення він не отримував.

З огляду на зазначене колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредито-рові є належним виконанням.

Верховний Суд України у правовому висновку по справі № 6-979цс15 зазначив, що за змістом ст.ст.516, 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу у нового кредитора прав у зобов'язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідом-лення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення за-боргованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним до-говором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого у останнього утворилась забор-гованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Тобто не залежно від того була заміна первісного кредитора, чи не було такої заміни, ця обставина не звільняє боржника від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інста-нції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і за-лишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер-жанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею закон-ної сили.

Судді: