Номер провадження 2/229/1438/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Польської Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з липня 2015 року шлюбні відносини між подружжям припинено з приводу непорозуміння між нею та відповідачем різниці в поглядах на шлюбне життя. Вважає, подальше збереження шлюбних відносин не доцільним. Зазначає, що сумісне господарство з відповідачем не здійснюється. Відповідач проживає окремо. На даний час відповідача зареєстровано і проживає в Курській області Російської Федерації. Спора про розподіл сумісно набутого майна, ще перебуває у спільній сумісній власності немає.

Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання, позивачка не з'явилась, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує .

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не надав суду заяву про поважність пропуску судового засідання або про проведення розгляду справи у його відсутність, заперечень на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу.

У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається .

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 09 червня 2012 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 15 листопада 2016 року, актовий запис № 94 зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області /а.с.9/.

Від шлюбу у подружжя є малолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 25 жовтня 2012 року, актовий запис № 480 зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області /а.с. 10/. Син перебуває на утриманні та вихованні позивачки.

З липня 2015 року подружжя мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде, спільним побутом не пов'язано.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, не буде порушено прав та інтересів малолітньої дитини.

Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує формально, сторони не бажають проживати разом, а тому підлягає розірванню. Суд вважає не можливим примусити позивача або відповідача зберігати шлюб. Суд вважає, що в необхідності встановлення строку для примирення немає.

Малолітнього сина суд вважає за необхідне залишити з матір'ю, бо питання про місце проживання дитини вирішено сторонами в добровільному порядку.

Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка по справі, наполягала на залишенні прізвища яким іменувалась у шлюбі, відповідач заперечень суду не надав. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч.3 ст. 60 ЦПК України зазначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки позивачка не надала документального підтвердження про понесенні нею витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, позов підлягає задоволенню частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 10,11,60, 88,208, 209, 212-215,224-225, 294 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою міста Дружківка Донецької області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем міста Дружківка Донецької області, який було зареєстровано 09 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 94(свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з його матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Дружківка Донецької області, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат, пов'язаних з реєстрацією розірвання шлюбу у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, позивачці відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров