Справа № 565/1735/16-ц
Провадження № 2-о/565/3/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сімєю разом із ОСОБА_2, яка померла 24.10.1995 року, з серпня 1986 року до часу відкриття спадщини.

Вимоги заяви обгрунтовуються тим, що 24.10.1995р. померла ОСОБА_2, після якої відкрилася спадщина на дві земельні ділянки загальною площею 2,96 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області (№:04:001:0110 та №:04:007:0234). Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася. ОСОБА_1 вважає, що вона, як спадкоємець четвертої черги, прийняла спадщину після ОСОБА_2, оскільки з серпня 1986р. до моменту відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Заявник звернулася в нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак для неї було відмовлено, оскільки ОСОБА_1 не може підтвердити належними документами факт прийняття спадщини.

В заяві покликається ОСОБА_1, що із серпня 1986р. і по даний час вона постійно проживає у квартирі №6 будинку №18 м-ну Перемоги у м. Вараш (колишня назва - Кузнецовськ) (далі квартира №6). В той же час у період з 03.11.1984р. до 14.04.2000р. ОСОБА_1 формально була прописана в сусідній квартирі №9 того ж будинку. Квартира №6 перебувала у власності, в тому числі, батьків чоловіка заявника, - ОСОБА_3, який помер 13.06.2003р. У квартирі №6 також постійно проживала ОСОБА_2 та батьки чоловіка заявника.

Заявник зазначає, що особливої та постійної допомоги потребувала ОСОБА_2, вона була похилого віку, хворіла, в серпні 1986 року зазнала лівобічного паралічу, перенесла оперативне лікування в липні 1987 року. ОСОБА_2 була одинокою, родичів не мала, а батьки чоловіка заявника не мали можливості допомагати ОСОБА_2, оскільки вони самі за станом здоровя та по віку потребували сторонньої допомоги. Посилається ОСОБА_1, що вона особисто в усьому допомагала для ОСОБА_2 Допомога полягала в особистому фізичному піклуванні, матеріальній підтримці, допомозі в побуті: готувала їсти, прибирала, доставляла продукти харчування та речі з магазинів. Зазначає заявник, що всі вони були в хороших відносинах, жили однією сімєю.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала повністю. Давала пояснення про те, що оскільки будинок батьків чоловіка заявника йшов під знос, то для переселення надавалося дві двокімнатні квартири. Із 1984 року вона з чоловіком і дитиною ОСОБА_4 стали проживати в квартирі №9 на третьому поверсі будинку №18 м-ну Перемоги у м. Кузнецовськ, а батьки чоловіка заявника та ОСОБА_2 переселилися в квартиру №6 другого поверху того ж будинку. Заявник пояснює, що із 1984р. і до смерті ОСОБА_2 вони проживали у різних квартирах, але однією сімєю. За ОСОБА_2 необхідно було щодня доглядати, годувати, купати її, робити процедури. За життя ОСОБА_2 склала заповіт на свою частку квартири №6 в користь чоловіка заявника, але він не приймав тієї спадщини, доки були живі його батьки. Чому заповіт не був складений ОСОБА_2 на все майно не відомо. Згодом, за наполяганням батька чоловіка, який побоювався, що після його смерті квартиру можуть забрати, ОСОБА_1 теж прописалася в квартирі №6. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 прийняла спадщину.

Заінтересовані особи приватний нотаріус Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 та представник Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області в судове засідання не зявилися.

Заслухавши та проаналізувавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1

Відповідно до норми ст.256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_5 із копії державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №601920, виданого 17.05.2006р., встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок загальною площею 2, 96 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Старорафалівської ради Володимирецького району Рівненської області.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №193219 вбачається, що ОСОБА_2 померла 24.10.1995 року.

Згідно із довідкою від 14.11.2016р. №3493, виданою відділом реєстрації виконкому Кузнецовської міської ради, ОСОБА_2 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.10.1984р. до дня смерті 24.10.1995р. До складу сімї ОСОБА_2 на день її смерті входили ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Із довідки ЖЕД №3 м.Кузнецовськ від 10.11.2016р. №7052 видно, що ОСОБА_1 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.11.1984р. до 14.04.2000р.

З показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у різних квартирах, але ОСОБА_1 допомагала для ОСОБА_2, піклувалася про неї, доглядала за нею, приносила їжу.

Приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в листі від 02.12.2016р. зазначено про те, що із наявних у ОСОБА_1 документів не вбачається належно підтвердженого факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

При вирішенні справи за заявою ОСОБА_1, враховуючи правові підстави обгрунтування заяви, суд виходить із такого.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є між собою родичами за походженням. Зазначені в заяві земельні ділянки, як спадкове майно, не були охоплені заповітом ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 від 05.10.1994р.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 покликається на положення норми ст.1264 ЦК України, яка визначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм п.п.1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України регламентується, що цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

В п.1 постанови Пленуму Верхового ОСОБА_5 України від 30.05.20008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується

чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила

Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня

2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, із наведеного слідує висновок, що немає підстав для застосування до відносин щодо спадкування ОСОБА_1 після ОСОБА_2 положень ЦК України, що набрав чинності із 01.01.2004р., оскільки спадщина після ОСОБА_2 відкрилася 24.10.1995р. і визначений законом шестимісячний строк для її прийняття закінчився до 01.01.2004р.

Це означає, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не має юридичного значення, оскільки не призводитиме до виникнення права на спадкування за законом, так як відповідно до правил Розділу VI Спадкове право ЦК Української РСР, що застосовуються до спадкування після ОСОБА_2, не передбачено як самостійної підстави для спадкування проживання претендента на спадщину зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, відмовляючи в задоволенні заяви суд враховує і те, що здобутими доказами не було доведено обставин проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю не менш як пять років до відкриття спадщини, оскільки із досліджених даних видно, що ці особи проживали окремо у різних квартирах, а обставини піклування з боку ОСОБА_1 про ОСОБА_2 не дають підстав для твердження про проживання їх як одна сімя.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 256-258 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю із ОСОБА_2 в період із серпня 1986 року до 24 жовтня 1995 року, через безпідставність.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :