КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1673/16-ц
Провадження №2/319/93/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року смт. Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі судового засідання Шипко А.В.,

за відсутності осіб, що приймають участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, треті особи: приватний нотаріус Дашевська Антоніна Олексіївна, комунальне підприємство Куйбишевське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на квартиру та гараж в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1, просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,9 кв.м., жилою площею 42,3 кв.м., яка В своїй позовній заяві ОСОБА_1, просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,9 кв.м., жилою площею 42,3 кв.м., яка складається з кімнат площею 19,1 кв.м., 13,5 кв.м., 9,7 кв.м., кухні - 8,5 кв.м., ванної кімнати - 2,5 кв.м., туалету - 1,2 кв.м., коридору - 7,9 кв.м., вбудованої шафи - 0,8 кв.м., кладочки - 1,4 кв.м., балкону - 1,4 кв.м., лоджії - 2,9 кв.м. Також просить византи право власності в порядку спадкування за заповітом на гараж, розташований в АДРЕСА_2, загальною площею 23,2 кв.м. з кімнат площею 19,1 кв.м., 13,5 кв.м., 9,7 кв.м., кухні - 8,5 кв.м., ванної кімнати - 2,5 кв.м., туалету - 1,2 кв.м., коридору - 7,9 кв.м., вбудованої шафи - 0,8 кв.м., кладочки - 1,4 кв.м., балкону - 1,4 кв.м., лоджії - 2,9 кв.м. Також просить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на гараж, розташований в АДРЕСА_2, загальною площею 23,2 кв.м.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Запорізькій області 25 квітня 2016 року. Після її смерті залишилась спадщина, у вигляді квартири АДРЕСА_1, та гараж, розташований в АДРЕСА_2.

За життя 09.10.2016 року мати оформила заповіт, яким все належне їй майно та те, що буде належати їй на день смерті, заповідала йому. Однак після звернення позивача до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з тим що договори купівлі-продажу квартири та гаражу не мають відповідної реєстрації.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті його матері ОСОБА_4, в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, підтримує заявлені вимоги на тих підставах, які були викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Більмацької селищної ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій повідомив про визнання позову, просив розглянути справу без його участі та повідомити їх про результати розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Дашевська А.О. в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи комунального підприємства Куйбишевське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.п. 2, 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Спадкодавець за життя на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенко С.В., зареєстрованому в реєстрі за №278, придбала квартиру АДРЕСА_1. А на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області Никоненко Л.К., зареєстрованому в реєстрі за №832,- гараж, розташований в АДРЕСА_2.

Підстави набуття права власності на квартиру та гараж визначається законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно застосовується законодавство, яке регулювало виникнення права власності на момент купівлі квартири та гаражу.

У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 128 ЦК УРСР (який діяв на час придбання спадкодавцем нерухомого майна)право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відносини власності регулюються Законом України "Про власність" (697-12 ), цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (в редакції діючій на час придбання спадкодавцем майна)громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно статті 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

У відповідності до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статтею 224 ЦК УРСР було встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Приймаючи до уваги вказані норми, дослідивши додані до матеріалів справи копії договорів купівлі-продажу суд дійшов висновку, що спадкодавцем ОСОБА_4 набуто у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 та гараж в АДРЕСА_2.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно на час купівлі спадкодавцем квартири та гаражу (2002 рік) регулювалося Наказом Міністерства Юстиції України N 7/5 від 07.02.2002 Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, пункт 1.5. якого передбачав, що ообов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб,міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Запорізькій області 25 квітня 2016 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді квартири та гаражу.

ОСОБА_4, купивши у 2002 році квартиру та гараж, не зареєструвала за собою право власності на нерухоме майно.

За правилами ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що будинок належав спадкодавцю ОСОБА_4 на законних підставах.

Однак, ОСОБА_4 не зареєструвавши право власності на нерухоме майно, хоча фактично була його власником, створила спадкоємцю умови, за яких він не зміг отримати свідоцтва про право на спадщину на квартиру та гараж, що підтверджується постановами від 28.10.2016 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданими приватним нотаріусом Дашевською А.О.

Зволікання з виконанням зобов'язання, передбаченого пунктом 1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, щодо державної реєстрації права власності на нерухому річ, або його невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У цивільному законодавстві не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах набув, володів та користувався цим майном, але в силу певних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданим повторно 20 вересня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області.

09 жовтня 2008 року спадкодавець ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу - ОСОБА_1 Заповіт посвідчений Олишко С.О. - секретарем Комиш - Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №1086.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із заявою про відмову від спадщини у встановлений строк не звертався. Він вступив в управління спадковим майном і подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

Згідно з п.п. 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не вчинив дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень самостійною підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені фактичні обставини справи свідчать про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом не може вплинути на права та інтереси інших осіб.

Питання розподілу судових витрат позивачем не ставилось.

Керуючись Керуючись ст.ст. 15, 16, 177, 181, 182, 392, 1216-1218 ЦК України, п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, ід. номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,9 кв.м., жилою площею 42,3 кв.м., яка складається з кімнат площею 19,1 кв.м., 13,5 кв.м., 9,7 кв.м., кухні - 8,5 кв.м., ванної кімнати - 2,5 кв.м., туалету - 1,2 кв.м., коридору - 7,9 кв.м., вбудованої шафи - 0,8 кв.м., кладочки - 1,4 кв.м., балкону - 1,4 кв.м., лоджії - 2,9 кв.м. в порядку спадкування за заповітом на майно ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, ід. номер НОМЕР_1) право власності на гараж, розташований в АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом на майно ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Ю.Валігурський