Справа № 161/4658/16-ц Провадження № 22-ц/773/25/17 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Категорія: 34 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Галицької І.П.,

представників позивача Савчук М.В., Терлецького О.М.,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агросервіс-Плюс» до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

8 квітня 2016 року позивач ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 8 березня 2016 року об 11 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_1, по вул. Гнідавській в м. Луцьку, на регульованому перехресті виїхав на перехрестя вулиць Гнідавська-Потебні на жовтий, забороняючий рух сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2, що належав позивачеві на праві власності, чим порушив пункт 8.7.3 ґ ПДР, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Згідно звіту № 2016/2874 про оцінку транспортного засобу, складеного 22 березня 2016 року суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 9 березня 2016 року складала 220997,32 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 9 березня 2016 року складала 198275,13 грн.

Ні винуватець ДТП ОСОБА_3, ні страховик ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» жодних дій по відшкодуванню заподіяних збитків не здійснили.

Позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» 50000 грн. у відшкодування майнової шкоди, стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 170997,32 грн., покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в користь ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» суму страхового відшкодування в розмірі 49500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» 171497,32 грн. завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 в користь ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» судові витрати по справі в розмірі 3314,96 грн. по 1657,50 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року та постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, просив змінити рішення суду першої інстанції та розподілити відповідальність за заподіяну внаслідок ДТП в результаті взаємодії джерел підвищеної небезпеки шкоду у відсотковому співвідношенні між ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» та ОСОБА_3

Представники позивача Савчук М.В. та Терлецький О.М. апеляційну скаргу не визнали.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представників позивача Савчук М.В., Терлецького О.М. та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_3 позивачу ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» завдано майнову шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», яка належним чином не виконала своїх обов'язків щодо виплати страхового відшкодування, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» суми страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. та з відповідача ОСОБА_3 171497,32 грн. завданої майнової шкоди.

Вказані висновки зроблені судом першої інстанції без повного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30 січня 2016 року постановлено провадження в справі за позовом ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди закрити з тих підстав, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В частині позовних вимог ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що 8 березня 2016 року об 11 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_1, по вул. Гнідавській в м. Луцьку, на регульованому перехресті виїхав на перехрестя вулиць Гнідавська-Потебні на жовтий, забороняючий рух сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» р.н. НОМЕР_2, що належав позивачеві на праві власності, чим порушив пункт 8.7.3 ґ ПДР, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_1, була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Страхувальником за договором виступав ОСОБА_8 - третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в даній справі (а.с. 8).

Згідно звіту № 2016/2874 про оцінку транспортного засобу, складеного 22 березня 2016 року суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 9 березня 2016 року складала 220997,32 грн. (а.с. 9-21).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи із вищенаведених правових норм, враховуючи, що внаслідок ДТП, яка відбулася з вини ОСОБА_3, що встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, автомобіль «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, колегія суддів приходить до висновку, що цивільно-правову відповідальність за заподіяну шкоду повинен нести саме відповідач ОСОБА_3, як володілець джерела підвищеної небезпеки.

При цьому, покликання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо необхідності покладення цивільно-правової відповідальності пропорційно на обох учасників ДТП колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки постановою суду у справі про адміністративне правопорушення встановлена вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, а будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини водія автомобіля «Toyota Camry» у вчиненні ДТП сторонами не надано та таких доказів судом не здобуто.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн, розмір франшизи - 500 грн. (а.с. 8).

Отже, розмір страхової виплати ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не може перевищувати 49500 грн.

На підставі ст. 1194 ЦК України обов'язок сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою покладено законом на відповідача ОСОБА_3

В порушення принципу диспозитивності цивільного процесу, незважаючи на те, що позивач просив стягнути із відповідача ОСОБА_3 на відшкодування заподіяної майнової шкоди 170997,32 грн., суд першої інстанції стягнув з нього 171497,32 грн.

При цьому також суд першої інстанції не встановив на підставі належних та допустимих доказів розміру заподіяної шкоди.

Згідно висновку № 8044 судової автотоварознавчої експертизи від 3 січня 2017 року, проведеної Волинським відділенням Львівського НДІСЕ, вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яке сталося 8 березня 2016 року, складає 169813,87 грн. (а.с. 127-141).

Отже, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ТзОВ «Захід-Агросервіс-Плюс» слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за виключенням франшизи (169813,87-49500), що становить 120313,87 грн.

Врахувавши вищевикладене, відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині позову до ОСОБА_3 і ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року в даній справі в частині позову до ОСОБА_3 скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агросервіс-Плюс» 120313 (сто двадцять тисяч триста тринадцять) грн. 87 коп. завданої майнової шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді