Справа № 344/9467/16-ц
Провадження № 22-ц/779/44/2017
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Матківського Р.Й.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2, представників

відповідача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки про стягнення середньомісячної заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки із позовом про стягнення на його користь середньомісячної заробітної плати за період з 01 червня 2015 року по 01 липня 2016 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач в добровільному порядку не здійснює виплату йому щомісячної заробітної плати.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року провадження в даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середньомісячного заробітку з 01 червня 2015 року по 01 січня 2016 року по 286,75 грн закрито.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ним не представлено доказів розміру його заробітної плати, оскільки із долученої ним до матеріалів справи довідки бухгалтерії відповідача вбачається, що розмір його посадового окладу згідно ЄТС на 0,25 ставки складає 558,35 грн, і саме з цієї суми йому нараховували середньомісячний заробіток в сумі 286,75 грн. Також позивач зазначає, що судом безпідставно не було прийнято до уваги наявність рішення апеляційного суду від 08.12.2015 року, яке ухвалою касаційного суду від 18.05.2016 року залишено без змін, про задоволення його позову про стягнення заборгованості за інший період. Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що посилання відповідача на відсутність заборгованості по виплаті йому заробітної плати за період з 01.06.2015 року по 01.07.2016 року спростовується випискою із карткового рахунку від 27.10.2016 року, з якого вбачається, що остання заробітна плата йому була виплачена у січні 2016 року у розмірі 3462,50 грн. Посилаючись на вищенаведене, апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення на його користь заробітної плати за період з 02.01.2016 року по 01.07.2016 року.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримав, зазначивши, що протягом згаданого періоду часу йому не надавалось для роботи жодного замовлення на виготовлення зубних протезів і не виплачувалась зарплата. Вважає, що його права, гарантовані нормами трудового законодавства України, були порушені. Тому просить оскаржене рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Представники Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки доводи апеляційної скарги заперечили. Головний лікар стоматологічної поліклініки, зокрема, пояснив, що ортопедичне відділення поліклініки, де ОСОБА_2 працював зубним техніком, є госпрозрахунковим, і заробіток позивача залежить від кількості виконаних ним замовлень. Зазначив, що оскільки ОСОБА_2 не підвищував своєї кваліфікації, лікарі поліклініки не давали йому замовлень на виготовлення зубних протезів пацієнтів. Тому у позивача не було заробітку за названий вище період. Повідомив також, що в серпні 2016 року адміністрацією поліклініки ОСОБА_2 було звільнено з роботи. Рішення суду про відмову у стягненні коштів в користь ОСОБА_2 вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості із виплати йому заробітної плати за період з 02 січня 2016 року по 01 липня 2016 року, а також не підтверджено його дійсний розмір середньомісячного заробітку. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції на підставі такого.

В ч.4 ст.10 ЦПК України вказано, що суд зобовязаний сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права і обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав названого обовязку, що унеможливило встановлення дійсних обставин справи і правильне вирішення даного цивільно-правового спору.

Колегією суддів на підставі документів, які містяться в справі та додатково наданих представником відповідача, встановлено, що ОСОБА_5 перебував з відповідачем у трудових відносинах, оскільки працював зубним техніком ортопедичного відділення Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки на 0,25 ставки. З довідки міської стоматологічної поліклініки від 25.07.2016 року вбачається, що посадовий оклад ОСОБА_2 згідно ЄТС на 0,25 ставки посади зубного техніка складає 558,35 грн (довідка а.с.11). З пояснень головного лікаря поліклініки слідує, що розмір посадового окладу зубних техніків було підвищено з 01.01.2016 року у звязку із підвищенням рівня мінімальної заробітної плати.

В статуті Івано-Франківської міської Івано-Франківської стоматологічної поліклініки визначено, що міська стоматологічна поліклініка є лікувально-профілактичним закладом, заснованим на комунальній власності м. Івано-Франківська. В п.1.4; 5.1 статуту вказано, що Івано-Франківська міська стоматологічна поліклініка є бюджетною установою та наділена правом створення відокремлених госпрозрахункових підрозділів, діяльність яких регулюється відповідними положеннями (копія статуту а.с.138-142). В п.8.1 Статуту вказано, що трудові відносини міської стоматологічної поліклініки з членами трудового колективу будуються на основі законодавства України про працю.

В п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що при розгляді справ про оплату праці осіб, які працюють за трудовим договором, судам слід відмежовувати сферу державного регулювання оплати праці від сфери її договірного регулювання.

Державне регулювання оплати праці полягає, зокрема, у встановленні розміру мінімальної заробітної плати та інших зазначених у законодавстві норм і гарантій оплати праці працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету (статті 8, 12 Закону України «Про оплату праці». За цими межами здійснюється договірне регулювання оплати праці на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону України «Про колективні договори і угоди».

В п.5 названої постанови Пленуму ВСУ наголошується, що норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. Йдеться як про мінімальний розмір заробітної плати, так і про норми оплати праці, визначені чинним трудовим законодавством.

Посилання представників відповідача на те, що позивачу, якому була визначена відрядно-преміальна система оплати праці, за згаданий вище період часу взагалі не нараховувалась і не виплачувалась заробітна плата, оскільки він не виконував затверджений фінансовий план, колегія суддів відхиляє з таких підстав. Відповідно до п.4.1.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Івано-Франківської міської Івано-Франківської стоматологічної поліклініки головний лікар поліклініки, його заступники, завідувачі відділеннями, кабінетами, структурними підрозділами зобовязані забезпечити безпечні умови праці, справність, наявність службово-посадових інструкцій та інструкцій по техніці безпеки. Названі посадові особи зобовязані створити умови на робочому місці для кожного працівника згідно його фаху та кваліфікації. З посадової інструкції старшого зубного техніка, посадової інструкції зубного техніка 11 категорії та посадової інструкції завідувача ортопедичним відділенням вбачається, що в обовязки працівників не входить сприяння покращення кількісних показників лікаря, тобто працівники не повинні самостійно шукати пацієнтів, а саме головний лікар поліклініки, його заступники чи завідувачі відділень зобовязані створювати умови на робочому місці, тобто забезпечувати роботою. Тому колегія суддів вважає, що ненадання зубному техніку ОСОБА_2 протягом півроку жодного замовлення на виготовлення зубних протезів свідчить про умисне невиконання названими вище посадовими особами обовязків працедавця. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача коштів за вказаний вище період, в якості мінімальної державної гарантії оплати праці, підлягають до задоволення, оскільки вони ґрунтуються на нормах чинного законодавства про працю України.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому воно не може бути залишене в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 313, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити. Стягнути з Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки на користь ОСОБА_2 3320 (три тисячі триста двадцять) грн 10 коп середнього заробітку за період з 02.01.2016 року по 01.07.2016 року.

Стягнути з Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки в дохід держави 551,20 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_6