Номер провадження: 22-ц/785/107/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 05 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

встановила:

У листопаді 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, посилаючись на те, що протягом останнього року між ними склалися неприязні стосунки, часто виникають сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на життя тому просила позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 05 липня 2016 року позовні вимоги задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що подружжя разом не проживає з листопада 2015 року, фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам позивачки.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 27.04.1996 року сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 244933 (а.с.3).

Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 300845 (а.с.4).

У своїй позовній заяві позивачка посилається на те, що між нею та чоловіком склалися неприязні стосунки, постійно виникають сварки, відповідач ображає її та принижує, тому сім'я розпалася, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Крім того, ОСОБА_4 зазначила, що не бажає миритися з чоловіком та строк на примирення не потрібен.

Оскаржуваним рішення позовні вимоги задоволено, з чим колегія суддів повністю погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки.

За змістом ст. ст. 24 ч. 1, 104 ч. 2, 110 ч. 1, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Оскільки, як зазначила позивачка, вона не бажає миритися з чоловіком, суд не може примусити її зберегти шлюб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Не погоджуючись з зазначеним рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій основним доводом є те, що він не був сповіщений про розгляд справи, суд розглянув справу без його участі, а також посилався на те, що розірвання шлюбу принесе дитині психологічну травму.

Але колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі не зазначено жодного доводу стосовно того, що відповідач кохає свою дружину та хоче зберегти шлюб, намагається відновити шлюбні стосунки.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що справа в апеляційному суді призначалася до розгляду двічі, але відповідач жодного разу до суду не зявлявся, що свідчить про його не зацікавленість у розгляді апеляційної скарги, та намагання затягнути розгляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Справа знаходилася у суді більше двох місяців, та жодного разу заявник не поцікавився її розглядом та рухом апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів наголошує ще раз на тому, що відповідно до сімейного кодексу України та Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, та просила його розірвати, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2