Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1302/17
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що 04 лютого 2016 року, у віці 89 років, помер його батько ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №396502, виданого 07 лютого 2017 року виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді:

●житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 166, с. Лемешівка, Яготинський район, Київська область, що належав померлому згідно запису погосподарської книги за №5 виконкому Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, особовий рахунок № 0430-1. Свідоцтво про право власності на житловий будинок сільською радою не видавалось, відповідно до довідки сільської ради за №129 від 03.04.2017 р. Вказаний житловий будинок 1963 року побудови. Інвентаризаційна вартість даного майна становить 62943 гривні. Державна реєстрація права власності на вищевказане майно не проведена відповідним органом державної реєстрації прав.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки спадкодавець склав за життя заповіт на його імя та імя відповідача, то відповідно до ст. 1223 ЦК України, він- Науменко ОСОБА_4 та ОСОБА_2, є спадкоємцями за заповітом після смерті їхнього батька. Інших, окрім нас, спадкоємців у заповіті не призначено.

Заповіт посвідчений секретарем Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області 24 жовтня 1994 р. Зазначений заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, що підтверджується відповідним написом на ньому від 20.02.2017р.

Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), немає.

Дружина спадкодавця ОСОБА_5, померла 04.05.2000 року (свідоцтво про смерть серії І-БК №241907, свідоцтво про шлюб серії 1-ОК №063388).

Спадщину він прийняв, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до ОСОБА_6, державного нотаріуса Яготинської районної держаної нотаріальної контори Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 47124629 від 17.03.2017, спадкова справа за №18/2017. Нотаріусом перевірені мої права як спадкоємця.

Інший спадкоємець - ОСОБА_2, в установлений законодавством строк подала до вказаного вище нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, на спадкове майно не претендує.

Але нотаріус розяснив, що видати йому Свідоцтво про право на спадщину на вказане майно неможливо, у звязку з тим, що згідно глави 10 п. 4.15, п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №282/20595 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 235/5 від 27.01.2016), видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Він не має можливості подати нотаріусу для оформлення Свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно, з причини того, що Спадкодавець за життя не отримав його та, відповідно, не зареєстрував в органі державної реєстрації прав.

Правовстановлюючий документ на нерухоме майно може бути виданий лише власнику майна. А в даному випадку це неможливо у звязку зі смертю останнього.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, виходячи зі ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Виходячи із змісту ст. 391 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить розяснення, щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, провадиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями-державними приймальними або державними технічними, отже по обєктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення») встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, то при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку, що складається бюро технічної інвентаризації.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі змістом статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Просив:

Встановити, що ОСОБА_3, який помер 04 лютого 2016 року, володів житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 166, с. Лемешівка, Яготинський район, Київська область, на праві власності;

Визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 166, с. Лемешівка, Яготинський район, Київська область, що належав на праві власності ОСОБА_3, який помер 04 лютого 2016 року.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивач підтримав свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_3, який помер 04 лютого 2016 року, володів житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 166, с. Лемешівка, Яготинський район, Київська область, на праві власності;

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 166, с. Лемешівка, Яготинський район, Київська область, що належав на праві власності ОСОБА_3, який помер 04 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.