Справа № 153/646/16-ц Провадження № 22-ц/772/117/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ямпільському районі Вінницької області

на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ямпільському районі Вінницької області про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ямпільському районі Вінницької області на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 97536 грн. у порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві.

В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору стягнуто із Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ямпільському районі Вінницької області на користь держави судовий збір у розмірі 975,36 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ямпільському районі Вінницької області (далі Відділення Фонду) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити повністю. На думку апелянта суд першої інстанції безпідставно послався на положення Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який на даний час втратив чинність, не застосувавши при цьому норми ст.2371 КЗпП України, ст.1167 ЦК України.

В судовому засіданні представники апелянта ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити. Крім того, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення суду посилаються на те, що моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоровя позивача, вже було відшкодовано рішенням Ямпільського райсуду від 11 березня 2004 року.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З 05.08.1994 року позивач ОСОБА_3 прийнята на роботу, на посаду сиророба ІІ розряду Ямпільського маслосирзаводу, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7).

29.05.1996 року під час виконання ОСОБА_3 трудових обовязків, стався витік аміаку з повітряного охолоджувача, в результаті чого остання отримала опіки слизової оболонки гортані парами аміаку, про що був складений ОСОБА_6 №1 про нещасний випадок форми Н-І від 29.05.1996 року (а.с. 5-6).

Відповідно до довідки МСЕК серії 2-18 АВ №041716 та витягу з акту огляду у МСЕК від 21 січня 2004 року ОСОБА_3 вперше встановлено 50%втрати працездатності, та третю групу інвалідності професійного захворювання, як наслідок нещасного випадку на підприємстві в 1996 році. Встановлений діагноз МСЕК хронічний субатрофізичний ларингіт, трахеїт, захворювання професійне, як наслідок нещасного випадку на підприємстві в 1996 році (опік слизової оболонки горла, трахеї парами аміаку) стеноз гортані ІІ ст. дисфонія (а.с. 8).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі Відділення його виконавчої дирекції в Ямпільському районі передбачене статтею 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV(в редакції, що діяла на момент первісного встановлення стійкої втрати працездатності).

Встановивши, що ОСОБА_3 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача, оскільки втратила працездатність у звязку з травмою на виробництві, яку вперше встановлено 21 січня 2004 року, тобто під час дії законодавчих актів, які надавали таке право з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року, та враховуючи висновок амбулаторної судово-психологічної експертизи, суд стягнув кошти в сумі 97536 грн. в порядку відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві саме з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ямпільському районі Вінницької області.

При цьому суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права і неправильного вирішення справи.

Так, 11 березня 2004 року Ямпільським районним судом розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Ямпільський «Маслосирзавод», Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної пошкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків (справа №2-208/2004).

Зазначеним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто із ВАТ «Ямпільський «Маслосирзавод», м. Ямпіль Вінницької області на користь ОСОБА_3 555 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, внаслідок нещасного випадку на виробництві від 28 травня 1996 року.

Судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві ВАТ «Ямпільський «Маслосирзавод» 28.05.1996 року позивачка отримала травму у вигляді опіку слизової оболонки гортані парами аміаку, і вказаний нещасний випадок призвів до її професійного захворювання та третьої групи інвалідності, 50% професійної працездатності.

Отже рішенням Ямпільського районного суду від 11 березня 2004 року, яке набрало законної сили 12 квітня 2004 року, вже стягнуто з ВАТ «Ямпільський «Маслосирзавод» моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_3 внаслідок травми на виробництві 28.05.1996 року та подальшого професійного захворювання.

Всупереч вимогам частини 3 статті 131 ЦПК України сторони до або під час попереднього судового засідання у даній справі, не повідомили суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, зокрема, про вищевказане рішення Ямпільського районного суду від 11 березня 2004 року.

Відтак зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, який їх не врахував і тому неправильно застосував норми матеріального права.

Водночас відповідно до частини 5 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Завдання моральної шкоди є підставою виникнення самостійних цивільних правовідносин (ст. 11 ЦК України).

Позивачка скористалась своїм правом на пред'явлення позову про відшкодування моральної шкоди, предявивши 09.02.2004 року позов до ВАТ «Ямпільський «Маслосирзавод», її позов задоволено вищезазначеним рішенням, стягнуто на її користь з відповідача 555 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З огляд у на викладене рішення суду про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, оскільки подвійне стягнення моральної шкоди суперечитиме вимогам частини 5 статті 23 ЦК України.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ямпільському районі Вінницької області про відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду/підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9 ОСОБА_7