Єдиний унікальний номер №440/74/17
Провадження № 6/440/15/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

вивчивши матеріали подання старшого державного виконавця Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 звернувся до суду з даним поданням, мотивуючи тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 52230825 з виконання виконавчого листа № 455/5973/15-ц., від 14.07.2016 року Шевченківського районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 24678,60 грн. боргу. Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від сплати боргу, просить тимчасово обмежити останнього у праві виїзду за межі України, до виконання своїх зобовязань.

Державний виконавець Зробок Р.В. в судове засідання не з»явився, подав лист з проханням справу слухати у його відсутності, подання просить задовольнити.

Вивчивши та дослідивши матеріали подання, суд приходить до переконання, що останнє задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено що у Буському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває на виконанні вище зазначене виконавче провадження.

Постановою старшого державного виконавця від 13.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про виконання вище згаданого виконавчого листа.

Виконавцем скеровано запити в реєструючи органи для встановлення майнового стану боржника. Згідно відповідей ЛОДКП «БТІ та ЕО» та відділу Держземагенства у Буському районі, нерухоме майно та земельні ділянки за боржником не зареєстровані. Також згідно відповідей ПФУ у Буському районі, Буського районного центру зайнятості, ОСОБА_1 не отримує доходів, не є пенсіонером, не має відкритих рахунків в банківських установах.

25.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Та скеровано на виконання в органи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам.

З матеріалів подання вбачається, що боржник зявився у Буський РВ ДВС, повідомив що не в змозі заплатити борг, тому що ніде працює, рухомим та нерухомим майном на праві власності або на праві користування не володіє. Останнє також викладено в його письмовій заяві від 11.11.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вирішення судами питання обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному статтею 377-1 ЦПК України та подання державного виконавця на підставі пункту 18 статті 11 Закону «Про виконавче провадження» у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 «Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, непередбачені в Конвенції тау Першому протоколі до неї», кожен є вільним залишати будь - яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право залишати будь - яку країну, включаючи власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

У проведеному 01.02.2013 року Верховним Судом України аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказано, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Разом з тим, державним виконавцем не подано, а в суді не здобуто будь-яких доказів, що ОСОБА_1, з ціллю ухилення від сплати боргу, збирався покинути Україну, або ж що обмеження у виїзді за кордон не буде сприяти виконанню рішення.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для тимчасового обмеження такого у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 217, 209, 210, 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Закону України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції в 5-ти денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Журибіда Б. М.