Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 20 серпня 2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50005589, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 347864,20 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 42925,00 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначення для придбання автомобіля марки VW, модель T5GP Caravelle, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, а відповідач зобовязався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно із графіком погашення кредиту, що становить невід'ємну частину договору.

Також, позивач зобов'язався надати відповідачу додатковий кредит у сумі 95590,84 грн. що є еквівалентом 11716,00 дол. США на дату укладання договору, строком на 60 місяців зі зміною процентною ставкою з цільовим призначення - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.6 Умов кредитування, виконання зобовязання за договором забезпечується заставою, у звязку з чим між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 50005589 від 22.08.2012 р., за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель T5GP Caravelle, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, д.н.з. НОМЕР_2, заставною вартістю 409 252,00 грн.

Починаючи з квітня місяця 2014 р. порушуючи чинне законодавство та умови договору, відповідач перестав виконувати свої зобовязання за договором, не сплативши кредитні платежі за квітень, травень та червень 2014 р.

01.09.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави № 1437. Вимоги позивача станом на момент вчинення виконавчого напису мали бути задоволенні у розмірі 492397,65 грн.

За результатами виконавчого провадження та реалізації предмета застави 12.12.2014 р. на електронних торгах, з урахуванням витрат на вчинення виконавчих дій та сплати виконавчого збору, з відповідача було стягнуто на користь позивача 326185,08 грн.

Проте вказаних грошових коштів станом на 03.02.2015 р. було недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Позивач вказує, що на момент підготовки позовної заяви з урахування сплачених кредитних платежів, частково погашено заборгованість за договором за рахунок звернення стягнення на предмет застави в розмірі 326185,08 грн., а також з урахуванням чинного курсу валют станом на день подачі позову до суду, а саме 06.05.2015 р. сума кредиту яка підлягає сплаті становить 467 625,57 грн.

Також позивач просить стягнути проценти за користування кредитом, які становлять 8358,81 грн., понесені витрати з підготовки позовної заяви в розмірі 6000,00 грн., штраф за порушення зобовязань згідно п.3.3. договору в розмірі 69572,84 грн., 3 % за невиконання грошових зобовязань в розмірі 2498,27 грн. та розмір витрат від інфляційних процесів в сумі 50503,56 грн.

22 вересня 2015 р. та 29 березня 2016 р. позивач подав до суду заяви про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь основну суму боргу зі сплати кредиту за кредитним договором № 50005589 від 20.08.2012 р. у розмірі 454 357,70 грн., штраф у розмірі 69 572,84 грн., 3% річних у розмірі 2 384,76 грн., інфляційні витрати у розмірі 48 208,90 грн., всього на загальну суму 574 524,20 грн. та судові витрати.

В свою чергу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання кредитного договору недійсним, в якому просить визнати недійсним з дня його підписання кредитний договір № 50005589 від 20.08.2012 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1, вважаючи, що боргові зобов'язання в кредитному договорі за змістом визначено не відсотковою ставкою, не в грошовому виразі, а формулами, що порушує законодавство України про захист прав споживачів та діяльність у сфері фінансових послуг. Перекладення валютних ризиків у гривневому еквіваленті на позичальника порушує права споживача і є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

В судове засіданні представник ТОВ "Порше Мобіліті" за первісним позовом не зявився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги первісного позову підтримає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечує. Просить суд розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявились, будучи належним чином повідомлені про дату час і місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до слідуючих висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50005589, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 347864,20 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 42925,00 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначення для придбання автомобіля марки VW, модель T5GP Caravelle, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, а відповідач зобовзяався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно із графіком погашення кредиту, що становить невід'ємну частину договору.

Також, позивач зобов'язався надати відповідачу додатковий кредит у сумі 95590,84 грн. що є еквівалентом 11716,00 дол. США на дату укладання договору, строком на 60 місяців зі зміною процентною ставкою з цільовим призначення - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до положень п.1.3.1 загальних умов, що становлять невідємну частину кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графі погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Відповідно до п. 1.6 Умов кредитування, виконання зобовязання за договором забезпечується заставою, у звязку з чим між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 50005589 від 22.08.2012 р., за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель T5GP Caravelle, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, д.н.з. НОМЕР_2, заставною вартістю 409 252,00 грн.

Відповідно до п. 3.2.1 Умов кредитування, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення Кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць позивач мав право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

Як встановлено судом починаючи з квітня місяця 2014 р. порушуючи чинне законодавство та умови договору, відповідач перестав виконувати свої зобовязання за договором, не сплативши кредитні платежі за квітень, травень та червень 2014 р.

05.06.2014 р. відповідачу було направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором за вих. № 50005589, що підтверджується доданою до матеріалів справи вимогою.

Відповідно до п. 2.1.1 договору застави заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем зобовязань за договором, зазначеним у п. 1.3. цього договору - задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному в роздала 5 цього договору у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на от тримання предмету застави та його реалізацію.

Відповідно до п. 5.4 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису.

01.09.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави № 1437. Вимоги позивача станом на момент вчинення виконавчого напису мали бути задоволенні у розмірі 492397,65 грн., що підтверджується доданим до матеріалів справи виконавчим написом.

Відповідно до повідомлення від 03.02.2015 р. про нарахування ГУ ДКСУ у Київській області грошових коштів на користь позивача за результатами виконавчого провадження та реалізації предмета застави 12.12.2014 р. на електронних торгах, з урахуванням витрат на вчинення виконавчих дій та сплати виконавчого збору, з відповідача було стягнуто на користь позивача 326 185,08 грн.

Однак враховуючи те, що з моменту направлення вимоги відповідача до моменту пред'явлення позову, та те, що відповідно до умов договору сума кредиту, яка підлягає поверненню розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графі погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі, у відповідача продовжує існувати заборгованість з повернення суми кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 21.04.2015 р. із врахуванням коштів, які були отримані внаслідок звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню становить еквівалент в гривні 20102,62 дол. США.

Таким чином сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 446378,68 грн.

Крім цього, згідно умов кредитного договору № 50005589 від 20.08.2012 р. процента ставка становить 9,9%.

Виходячи з того, що сума кредиту що підлягає сплаті становить 446378,68 грн., кількість днів прострочення сплати суми кредиту становить (16.02.2015 р.-21.04.2015 р.) 65 днів, з урахуванням часткового погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за рахунок коштів від реалізації предмету застави, розмір процентів за користування кредитними коштами становить 7979,02 грн.

Таким чином загальна сума основного боргу становить 454 357,70 грн.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Разом з цим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" не надано належного обґрунтування та доказів на підтвердження заборгованості в сумі 48208,90 коп. інфляційних втрат та 69572,84 грн. штрафу.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Відповідно до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Відповідно, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня.

Оскільки в кредитному договорі № 50005589 від 20.08.2012 зобов'язання позичальника щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом були визначені в еквіваленті до іноземної валюти - долара США, а відтак відсутні підстави для стягнення інфляційної складової за прострочення сплати позичальником кредиту в розмірі 48208,90 грн.

Крім того, відсутні правові підстави до стягнення з відповідачів штрафу в сумі 69572,84 грн. за несвоєчасне повернення кредиту, передбаченого умовами договору, оскільки за порушення умов виконання договірних зобов'язань позивач просить стягнути з боржників пеню, в той час як покладення на особу додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, буде свідчити про порушення положень ст. 61 Конституції України й притягнення особи двічі до відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок погашення заборгованості, то суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню в межах суми 456742 грн. 46 коп.

Що стосується зустрічного позовної заяви ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним, то суд констатує наступне.

Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Надані суду документи свідчать про те, при укладенні кредитного договору № 50005589 позивача було проінформовано про всі істотні умови договору, про спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, умови дострокового розірвання договору тощо, що підтверджується підписом відповідача на кредитному договорі.

Таким чином, позивач був вільним в своєму виборі щодо укладення або не укладення вищевказаного кредитного договору на умовах визначених цим договором, а тому у задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Враховуючи, що первісний позов підлягає задоволенню, з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 3654 грн. 00 коп. у відшкодування витрат з оплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 554, 610, 612, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50005589 від 20.08.2012 року основну суму боргу в розмірі 454357,70 грн. та 3 % річних у розмірі 2384,76 грн., всього на загальну суму 456742,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті судовий збір в розмірі 3654 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Монич О.В.