Справа № 489/5192/16-ц
Номер провадження 2/489/330/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17 січня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (далі-позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг Групп" (далі-відповідач 1), Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області (далі-відповідач 2), ОСОБА_1 (далі-відповідач 3), третя особа - ОСОБА_2 про визнання недійсними протоколу прилюдних торгів та акту реалізації,

встановив

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням суду першої інстанції, залишеним в силі судовим рішенням апеляційної інстанції визнано недійсними прилюдні торги. За таких обставин, вважає, що договір купівлі - продажу нежитлового приміщення та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки укладені за наслідками укладення недійсного правочину, а від так мають бути визнані також недійсними.

Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі - продажу від 26.04.2013 а саме протокол прилюдних торгів та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 30.04.2013.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач 1 в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином.

Відповідач 2 в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином.

Відповідач 3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не відомо.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не відомо.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.06.2016 визнано недійсними результати третіх прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі-магазину, загальною площею 314,2 кв. м., розташованої за адресою: м. Миколаїв, проспект Миру, 16-В, проведені 26.04.2013 Миколаївською філією Товариства з обмеженою відповідальністю Укрспецторг Групп на виконання судового рішення за виконавчим листом №2-351/11, виданим 12.07.2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва.

Разом з тим, у вказаному рішенні судом роз'яснено, що позивач своїм правом подати заяву про збільшення позовних вимог не скористався, а суд, розглядаючи справу не може вийти за межі заявлених вимог, то визнати недійсними протокол з проведення прилюдних торгів від 26.04.2013 №15-0171/13(Н)-1 та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 30.04.2013 не є можливим.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07.07.2016 вище вказане рішення залишено без змін.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За змістом ст. 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст.11 ЦПК України.

Відповідно до п.п.5,10 вказаної Постанови вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Визнання правочину недійсним пов'язане з анулюванням майнових наслідків його вчинення і встановленням наслідків, передбачених законом.

Визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом.

Застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину можливе лише за наявності рішення про визнання такого правочину недійсним.

Враховуючи те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.06.2016, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07.07.2016 визнано недійсними результати третіх прилюдних, проведені 26.04.2013, то складені за їх результатами протокол проведення прилюдних торгів від 26.04.2013 та акт державного виконавця про реалізації предмета іпотеки від 30.04.2013 також є недійсними в силу положень ст. 216 ЦК України.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг Групп", Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області, ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про визнання недійсними протоколу прилюдних торгів та акту реалізації - задовольнити.

Визнати недійсним Протокол № 15-0171/13(Н)-1 від 26.04.2013 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, складений Миколаївською філією Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг Групп".

Визнати недійсним Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 30.04.2013, складеного головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_3 з реалізації нежитлової будівлі - магазину, загальною площею 314,2 кв. м., розташованої за адресою: пр. Миру, 16-В в м. Миколаєві.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг Групп", Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" судовий збір у розмірі 918,67 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв