Справа № 463/983/17 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/3517/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про захист прав споживача,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.03.2017 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ПАТ «ВіЕс Банк», просить її скасувати з підстав недотримання правил підсудності справ та постановити нову ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві для подання до належного суду.

Апелянт вважає, що відповідно до вимог ст.109 ЦПК України, справа підлягає розгляду судом за місцезнаходженням відповідача, яким є: м.Львів, вул.Грабовського, 11, що є територіальною підсудністю Галицького районного суду м. Львова.

В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому справу розглянуто апеляційним судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

За загальним правилом статті 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Статтею 110 ЦПК України визначено альтернативну підсудність окремих категорій справ за вибором позивача.

У відповідності до ч.5 ст.110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть предявлятись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 року, зазначено, що, оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом про захист порушених прав, які випливають із кредитного договору, зокрема, про визнання припиненим договору застави та обтяження рухомого майна, зобовязання надати інформацію по рахунках, пославшись як на правову підставу своїх вимог, в тому числі, й на Закон України «Про захист прав споживачів», а тому, враховуючи наведені вище норми процесуального закону та розяснення, на стадії відкриття провадження у суду немає підстав для висновку про те, що спірні правовідносини не допускають застосування норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, суд першої інстанції, відкривши провадження у даній справі, не допустив порушення норм процесуального закону, які регулюють питання підсудності справ, оскільки позовна заява подана позивачем до суду за зареєстрованим місцем її проживання в порядку, визначеному частиною пятою статті 110 ЦПК України, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_4