Провадження № 2-о/761/28/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: відділ ДРАЦС Шевченківського РУЮ у м.Києві, про встановлення факту смерті її двоюрідного брата ОСОБА_2

Заявлені вимоги заявниця обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла її тітка ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилась спадщина. Враховуючи, що заявниця є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3, у встановлений законом строк вона звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Під час звернення до Першої київської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, заявницю повідомили про наявності спадкоємця першої черги, а саме сина померлої ОСОБА_2, тобто її двоюрідного брата. Заявниця зазначає, що ОСОБА_2 тривалий час перебував у розшуку як безвісно зниклий з 10.10.2011 року. Разом з тим, 16.10.2013 року ОСОБА_2 був знятий з обліку як безвісно зниклий, оскільки його тіло було ідентифіковано за протоколом впізнання від 17.09.2013 року. За своє життя ОСОБА_3 свідоцтво про смерть свого сина ОСОБА_2 не отримувала. При цьому, Дніпровським УП ГУНП у м.Києві на звернення заявниці було повідомлено, що протокол впізнання ОСОБА_2 від 17.09.2013 року, який зберігався в архіві, був знищений у зв'язку з реорганізацією Лінійного відділу на станції Жмеринка УМВС України. Таким чином, оскільки, документ, що є підставою для видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2, а саме протоколом впізнання від 17.09.2013 року знищений, а також з метою прийняття спадщини, заявниця звернулась до суду із заявою встановлення факту смерті її двоюрідного брата ОСОБА_2

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, просив суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, у якій проти задоволення заяви не заперечив, просив розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторони заявника, дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234, ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно є двоюрідною сестрою ОСОБА_2, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи.

Відповідно до повідомлення Першої київської державної нотаріальної контори від 06.07.2016 року, в наданих документах для оформлення спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року тітки заявниці ОСОБА_3 значиться спадкоємцем першої черги син померлої ОСОБА_2, який перебував у розшуку як безвісно зниклий та вважається померлим.

Згідно з відповідями Дніпровського УП ГУНП у м.Києві, громадянин України ОСОБА_2, 1963 року народження, вважається померлим та 16.10.2013 року знятий з обліку як безвісно зниклий. Крім того, громадянин України ОСОБА_2, 1963 року народження, перебував на обліку невпізнаних трупів з ІНФОРМАЦІЯ_7 року за ЛВВС на станції Жмеринка УМВС України, та ідентифікований за протоколом впізнання від 17.09.2013 року та знятий з обліку невпізнаних трупів з 30.09.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Разом з тим, судом встановлено, що документ на підставі якого можлива державна реєстрація смерті ОСОБА_2 органом ДРАЦС, а саме протокол впізнання від 17.09.2013 року, який зберігався в архіві, був знищений у зв'язку з реорганізацією Лінійного відділу на станції Жмеринка УМВС України.

При цьому, з викладених у заяві обставин, письмових доказів по справі, достовірно встановлено факт смерті ОСОБА_2, 1963 року народження, уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Враховуючи, що встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Крім того, заявниця не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини.

Суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, за можливе встановити факт смерті ОСОБА_2, 1963 року народження, уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256, 259, 293, 294, 296 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, 1963 року народження, уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: