АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/336/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Янчук Т.О.

секретар Кошельник В.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановлено:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунка, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції 3000грн. на користь ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 липня 2012 року зобовязано ОСОБА_4 надати ОСОБА_1 вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку №6, по вул.Соборній, у м.Хмельницькому. На підставі цього рішення 18 березня 2013 року судом видано виконавчий лист, який направлено на виконання до ОСОБА_3 міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Державний виконавець не організував виконання рішення відповідно до повноважень, наданих йому законом, і 18 листопада 2013 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2015 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року, неправомірною; скасовано постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 листопада 2013 року про ________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_6

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія - 30

закінчення виконавчого провадження (ВП№39176849); зобов'язано ОСОБА_3 міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист №2/2218/1508/2012, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 18 березня 2013 року та виконати рішення суду. Виконавче провадження було відновлено постановою державного виконавця від 27 квітня 2015 року. Наказом Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 22.09.2015 року №1057/04к за допущені порушення при виконанні рішення суду державному виконавцю Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції та начальнику цього відділу оголошено догану. Рішення суду до цього часу не виконано. Вважає, що такою бездіяльністю державного виконавця йому заподіяно моральну шкоду, оскільки він змушений добиватись виконання рішення суду більше трьох років, отримує нервові стреси, погіршується його самопочуття, він змушений додатково витрачати свій час, звертатись до суду та змінювати усталений спосіб свого життя. До позивача змінилось ставлення його керівництва, яке вважає, що він є сутяжником, що на його думку, заважає його професійному росту і роботі, впливає на його ділову репутацію. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у суму 3000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що фактичні обставини справи не зясовано належним чином. Судом не враховано, що причиною душевних страждань, яких зазнав позивач, була протиправна поведінка щодо нього з боку державної виконавчої служби, оскільки рішення суду не виконується тривалий час, а саме з серпня 2013 року. ОСОБА_1 завдаються неприємні переживання, погіршується самопочуття, він отримує стреси, змушений додатково витрачати свій час, звертаючись до суду та змінювати усталений спосіб свого життя. При цьому, чинне законодавство не визначає певних засобів доказування, якими можуть підтверджуватися перелічені обставини.

Апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідач- представник Державної казначейської служби України повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявився.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, її розміру, а також причинного звязку між шкодою та протиправною бездіяльністю державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 липня 2012 року, яке набрало законної сили 05.11.2012 року, задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та зобов'язано ОСОБА_4 надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку №6 по вул.Соборній в м.Хмельницькому.

На виконання вказаного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2012 року ОСОБА_1 18.03.2013 року видано виконавчий лист №2/2218/1508/2012 про зобов'язання ОСОБА_4 надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку №6 по вул.Соборній в м.Хмельницькому.

Постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 07.08.2013 року відкрито виконавче провадження за даним виконавчим листом (ВП№39176849).

18.11.2013 року державним виконавцем Першого міського відділу державної виконавчої служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 винесена постанова про закінчення вказаного виконавчого провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2015 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року, неправомірною; скасовано постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП№39176849); зобов'язано ОСОБА_3 міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист №2/2218/1508/2012, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 18 березня 2013 року, та виконати рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою державного виконавця Вепрука М.М. від 27 квітня 2015 року виконавче провадження з приводу виконання вищезазначеного виконавчого листа (ВП№39176849) було відновлено.

Згідно з наказом начальника Головного управління юстиції у Хмельницькій області №1037/04к від 22.09.2015 року державному виконавцю Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_9 за неналежне виконання посадових обовязків та порушення вимог чинного законодавства оголошено догану. Також оголошено догану ОСОБА_10, начальнику ОСОБА_3 міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, за неналежний контроль.

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що на виконанні у державного виконавця Вепрука М.М. перебуває три виконавчих провадження №31976849, №39289438, 340742696, з примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду №2/2218/1508. Зазначене рішення відноситься до категорії рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення. Однак, рішення суду та законні вимоги державного виконавця боржником не виконано. У звязку з цим, державним виконавцем 16.04.2014 року було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень, які ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.01.2015 року визнано незаконними. 29.04.2015 року відновлено дані виконавчі провадження, однак з 29.04.2015 року по 26.08.2015 року державним виконавцем Вепруком М.М. не проведено жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання вказаного рішення суду.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

При відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу».

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року №6-48цс13.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї частини 2 зазначеної статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. У разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (в редакції на час виникнення спірних відносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (абз.1 ч.2 ст.11 Закону №06-XIV).

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності на підставі ст.1176 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільно-правового правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст.1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між ними.

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2015 року бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року, визнано неправомірною.

Установивши, що бездіяльність державного виконавця судовим рішенням визнана неправомірною, суд першої інстанції не перевірив доводів позивача щодо заподіяння йому моральної шкоди та зробив передчасний висновок про те, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Бездіяльністю державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, яка полягала у невиконанні у встановлений законом термін рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 липня 2012 року, позивачу заподіяна моральна шкода.

Моральна шкода, заподіяна позивачу, виражалася у докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, змін усталеного способу життя, позивач був змушений звертатися до суду з приводу бездіяльності державного виконавця. Крім того, у зв'язку з невиконанням рішення суду позивач, як співвласник спірного підвального приміщення, позбавлений був можливості користуватися вказаним приміщенням.

Тому, з урахуванням вимог розумності, справедливості та виваженості, колегія суддів вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди у сумі 1000 грн.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_11

Судді: /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова