Справа № 496/964/17
Провадження № 2/496/964/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Ткаченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 48-50), просить встановити факт постійного проживання його разом з матір'ю ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на день її смерті, а також визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_2 склала на його ім'я заповіт, посвідчений головою Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області. Після смерті матері він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, однак, листом № 29/02-31 від 13.07.2017 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою, і рекомендував звернутися до суду, так як ним пропущений строк на прийняття спадщини. У зв'язку з викладеним він звернувся з позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Граденицької сільської ради до судового засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, позов ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2 - мати позивача, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.10.2002 року (а.с. 8).

29 жовтня 2002 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, що посвідчений головою Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 263 (а.с. 9).

Таким чином, відповідно до заповіту від 29 жовтня 2002 року, який не змінений і не відмінений, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2, згідно ст. 1223 ЦК України.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, однак листом № 29/02-31 від 13.07.2017 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Градениці Біляївського району Одеської області по вул. Широка, 2 і рекомендував звернутися до суду, так як ним пропущений строк на прийняття спадщини (а.с. 7).

Відповідно до довідки виконкому Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 60 від 16.01.2016 року ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, згідно запису в погосподарській книзі була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1. На даній житловій площі на день смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, проживав без реєстрації її син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Згідно довідки виконкому Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 1157 від 06.07.2017 року ОСОБА_1 постійно проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року і він з нею спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 43).

Ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

На підставі зазначених положень закону та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Цей факт має для позивача юридичне значення і ніким не оспорюється та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки на підставі наданих доказів позивачем достовірно доведено, що він постійно проживав разом з матір'ю ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на день її смерті, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст.ст. 1218, 1221, 1222, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір'ю ОСОБА_2 померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на день її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: Трушина О.І.