У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В. суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, секретар судового засідання Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2016 року за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору від 26.01.2012 року із застосуванням наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2016 року позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору від 26.01.2012 року із застосуванням наслідків недійсності правочину задоволено частково. Визнано недійсною додаткову угоду №1 від 26.01.2012 року до кредитного договору №ROMWGK00000017 від 20.09.2005 року, укладеного між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», без застосування наслідків недійсності правочину. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що в даному випадку суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки додаткова угода була підписана дружиною позивача ОСОБА_6, то вона є недійсною, оскільки позивач своїми діями по сплаті кредиту за умовами додаткової угоди підтвердив пропозицію банку. Зазначав, що платежі на погашення заборгованості по кредиту здійснювались з моменту підписання додаткової угоди до квітня 2015 року, а отже додаткова угода є дійсною.

Зазначав, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності його доводів про сплив строку позовної давності. Оскільки враховуючи, що додаткова угода до кредитного договору від 20.09.2005 року була укладена 26.01.2012 року, протягом трьох років здійснювалась оплата відповідно до умов додаткової угоди, були прийняті її умови до виконання, позивач не скористався правом відкликання своєї згоди на укладення зазначеної угоди, а отже погодився з нею на таких умовах, то відповідно момент коли позивач довідався про порушення свого права слід вважати 26.01.2012 року. Отже 26.01.2015 року сплинув строк позовної давності щодо оскарження додаткової угоди №1 від 26.01.2012 року. Вказане безпідставно не було враховано судом першої інстанції.

З цих підстав просив рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2016 року скасувати із застосуванням наслідків недійсності правочину і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник банку ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2005 року між ОСОБА_5 та відповідачем по справі в особі заступника директора Рівненської філії ЗАТ «Комерційний банк» ПриватБанк було укладено кредитний договір №ROMWGK00000017, відповідно до п.1.1 якого Банком надано позичальнику готівку в розмірі 19800,00 доларів США із строком повернення 18.09.2025 року включно на цілі : купівля житла у сумі 16000,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 3800,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,33% за місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісію за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору. Період сплати вважати з 20 по 27 число кожного місяця, а щомісячний платіж 250,38 доларів США.

26.01.2012 року ОСОБА_6 - дружиною ОСОБА_5, без відповідних наданих ним повноважень, замість нього з банком було підписано додаткову угоду №1 до кредитного договору №ROMWGK00000017 від 20.09.2005 року, якою змінено умови зазначеного вище кредитного договору. Пунктом 1 зазначено, що суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 446,46 доларів США, а саме відсотки в розмірі 0 доларів США, комісія в розмірі 0 доларів США, пеня в розмірі 446,46 доларів США.

Пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 20.09.2005 року по 18.09.2025 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії (далі Кредит) у розмірі 31535,02 доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 15535,02 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,33% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,00% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 20 по 27 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку :

- щомісяця в період сплати починаючи з 25.01.2012 року позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 451,11 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Та обставина, що оспорювана додаткова угода до кредитного договору укладена та підписана не позивачем, а його дружиною ОСОБА_6 підтверджується її поясненнями, позивача, а також висновком експерта № 1.1-48/16 від 03.03.2016 року, згідно якого, підпис від імені ОСОБА_5 розміщений на лицевій стороні другого аркушу додаткової угоди №1 від 26.01.2012 року до кредитного договору №ROMWGK00000017 від 20.09.2005 року в графі «Підпис» навпроти ОСОБА_5 виконаний не ним, а іншою особою. (а.с.95-98).

Тобто, вільного волевиявлення учасника правочину ОСОБА_5 спрямованого на реальне настання наслідків обумовлених ним не було.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як вірно встановлено місцевим судом, за укладеною від імені ОСОБА_5 та ПАТ КБ "ПриватБанк" додатковою угодою № 1 від 26.01.2012 року, позичальник фактично грошових коштів для сплати страхових платежів у розмірі 31535,02 доларів США не отримував. Не отримував він цих коштів і шляхом безготівкового перерахування на рахунки страховиків.

Це фактично відбулась реструктуризація виниклого боргу за кредитним договором.

Отже, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недійсність укладеної додаткової угоди від імені ОСОБА_5 без його на то згоди та відома та про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про застосування наслідків недійсності додаткової угоди до кредитного договору, шляхом повернення фактично одержаних за такою угодою грошових коштів.

Твердження апелянта про безпідставне не застосування судом першої інстанції наслідків пропуску строку позовної давності, що сплинув на його думку 26.01.2015 року не заслуговує на увагу.

Місцевий суд дав належну оцінку вказаній обставині, та вірно зазначив, що відповідно до показань свідка ОСОБА_6, які узгоджуються з поясненнями ОСОБА_5, про укладення угоди останній дізнався восени 2015 року, а сам факт сплати коштів, визначених оспорюваною додатковою угодою, не свідчить про те, що позивачу було відомо про укладення дружиною від його імені додаткової угоди №1 від 26.01.2012 року та здійснення нею погашення кредиту збільшеними щомісячними платежами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Судді: С.В. Боймиструк

ОСОБА_2

ОСОБА_1