Ухвала іменем україни
13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ліквідатора Закритого акціонерного товариства «Київгума» Кудляка Євгена Васильовича, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко Оксани Сергіївни про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за касаційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Київгума», поданою представником Макаренком Святославом Володимировичем, на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року та за касаційною скаргою ліквідатора Закритого акціонерного товариства «Київгума» Кудляка Євгена Васильовича на додаткове рішення апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року,

вс т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ліквідатор Закритого акціонерного товариства «Київгума» (далі - ЗАТ «Київгума») Кудляк Є. В., ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Київської міської ради від 29 травня 2003 року № 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» оформлено ЗАТ «Київгума» право довгострокової оренди на 25 років земельної ділянки площею 9,42 га для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору на АДРЕСА_1 у Голосїївському районі м. Києва за рахунок частини земель, переданих відповідно до п. 17 рішення Київської міської ради від 07 лютого 2002 року № 240/1674 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею», у зв'язку з переходом права власності на майновий комплекс.

Згодом між позивачем ЗАТ «Київгума» та Київською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Щербаковим В.З. 20 серпня 2003 року за реєстровим № 830, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 04 вересня 2003 року за № 79-6-00140 у Книзі записів державної реєстрації договорів

Розпорядженням КМДА від 08 липня 2002 року № НОМЕР_1 «Київгума» було дозволено здійснити проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва. У подальшому ЗАТ «Київгума» виступило замовником реконструкції дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва (дозвіл на виконання будівельних робіт від 30 листопада 2004 pоку № 1260-Гл/Т та від 04 грудня 2008 року № 0973-Гл-Т).

Оскільки ЗАТ «Київгума» виступало замовником реконструкції, мало відповідні речові права щодо земельної ділянки, на якій здійснювалася реконструкція, не надавало ОСОБА_6, ОСОБА_7„ ОСОБА_8 ніяких прав ні щодо добудови відповідних об'єктів, ні щодо користування відповідною земельною ділянкою, вважали, що відповідачі не могли надати документи стосовно речових прав на земельну ділянку та документи, що підтверджують статус замовника будівництва.

З огляду на наведене просило: визнати незаконними та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24713602 від 24 вересня 2015 року та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1», загальною площею 36 кв. м в м. Києві, АДРЕСА_1; зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис № 11311940 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1», загальною площею 36 кв. м в м. Києві, АДРЕСА_1, реєстраційний № НОМЕР_3 об'єкта нерухомого майна; визнати незаконними та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24705401 від 24 вересня 2015 року та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) літ. «Г1», загальною площею 18,7 кв. м в м. Києві, АДРЕСА_1; зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис № 11308082 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_6 нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) літ. «1», загальною площею 18,7 кв. м в м, Києві, АДРЕСА_1, реєстраційний № НОМЕР_4 об'єкта нерухомого майна; визнати незаконними та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24711026 від 24 вересня 2015 року та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_7 на нежитлову будівлю літ. «Я1», загальною площею 511,6 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1, корп. 3; зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис № 11310891 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_7 на нежитлову будівлю літ. «Я1», загальною площею 511, 6 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1, корп. 3, реєстраційний № НОМЕР_5 об'єкта нерухомого майна; визнати незаконними та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24708685 від 24 вересня 2015 року та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_8 на нежитлову будівлю, загальною площею 629,1 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1, корп. 2; зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис № 11309680 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_8 на нежитлову будівлю, загальною площею 629,1 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1, реєстраційний № НОМЕР_6 об'єкта нерухомого майна.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. від 24 вересня 2015 року № 24713602 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24713602 від 24 вересня 2015 року та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія номер НОМЕР_7, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1», загальною площею 36 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_8).

Зобов'язано Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києві скасувати запис № 11311940 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1», загальною площею 36 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, реєстраційний № НОМЕР_3 об'єкта нерухомого майна.

Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. від 24 вересня 2015 року № 24705401 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 24705401 від 24 вересня 2015 року та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_10, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) літ. «Г1», загальною площею 18,7 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_9).

Зобов'язано Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис № 11308082 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) літ. «Г1», загальною площею 18, 7 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, реєстраційний № НОМЕР_4 об'єкта нерухомого майна.

Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. від 24 вересня 2015 року № 24711026 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24711026 від 24 вересня 2015 року та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_11, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_7 на нежитлову будівлю літ. «Я1», загальною площею 511,6 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, корп. 3 (свідоцтво про право власності НОМЕР_12).

Зобов'язано Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис № 11310891 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_7 на нежитлову будівлю літ. «Я1», загальною площею 511,6 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, корп. 3, реєстраційний № НОМЕР_5 об'єкта нерухомого майна.

Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. від 24 вересня 2015 року № 24708685 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24708685 від 24 вересня 2015 року та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_13, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_8 на нежитлову будівлю, загальною площею 629,1 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, корп. 2 (свідоцтво про право власності НОМЕР_14).

Зобов'язано Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис № 11309680 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_8 на нежитлову будівлю, загальною площею 629,1 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, корп. 2, реєстраційний № НОМЕР_6 об'єкта нерухомого майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року скасовано.

У частині вирішення позовних вимог ліквідатора ЗАТ «Київгума» Кудляка Є. В., ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_10, виданого 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) літ. «Г1», загальною площею 18,7 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_9); скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_11, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_7 на нежитлову будівлю літ. «Я1», загальною площею 511,6 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, корп. 3 (свідоцтво про право власності НОМЕР_12); скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_11, видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_7 на нежитлову будівлю літ. «Я1», загальною площею 511,6 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, корп. 3 (свідоцтво про право власності НОМЕР_12) - ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У частині позовних вимог ліквідатора ЗАТ «Київгума» Кудляка Є. В., ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О. С. про зобов'язання скасувати записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора - провадження в справі закрито.

Додатковим рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог ліквідатора ЗАТ «Київгума» Кудляка Є. В., ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_7, виданого 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1», загальною площею 36 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_8).

У касаційній скарзі представник ЗАТ «Київгума» Макаренко С.В. просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ліквідатор ЗАТ «Київгума» Кудляк Є. В. у касаційній скарзі просить скасувати додаткове рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київської міської ради від 29 травня 2003 року № 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» оформлено за ЗАТ «Київгума» право довгострокової оренди на 25 років земельної ділянки площею 9,42 га для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору на АДРЕСА_1 у Голосїївському районі м. Києва за рахунок частини земель, переданих відповідно до п. 17 рішення Київської міської ради від 07 лютого 2002 року № 240/1674 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею», у зв'язку з переходом права власності на майновий комплекс.

Згодом між позивачем ЗАТ «Київгума» та Київською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Щербаковим В.З. 20 серпня 2003 року за реєстровим № 830, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 04 вересня 2003 року за № 79-6-00140 у Книзі записів державної реєстрації договорів

Розпорядженням КМДА від 08 липня 2002 року № НОМЕР_1 «Київгума» було дозволено здійснити проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва.

У подальшому, ЗАТ «Київгума» виступило замовником реконструкції дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва (дозвіл на виконання будівельних робіт від 30 листопада 2004 pоку № 1260-Гл/Т та від 04 грудня 2008 року № 0973-Гл-Т).

Згідно із проектом реконструкції, ЗАТ «Київгума» здійснювало на наданій в оренду земельній ділянці будівництво дитячого оздоровчого комплексу сімейного типу, до складу якого входили житлові корпуси (згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 відносяться до підрозділу 12 «Будівля нежитлова» клас 1212 «Інші будівлі для тимчасового проживання», який включає туристичні бази, гірські притулки, дитячі та сімейні табори відпочинку, будинки відпочинку та інші будівлі для тимчасового проживання, не класифіковані раніше).

У матеріалах реєстраційних справ про реєстрацію права приватної власності на об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 містяться договори оренди земельної ділянки між Київською міською радою та ЗАТ «Київгума» від 20 серпня 2003 року.

Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко О.С. 24 вересня 2016 року прийняті наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- рішення від 24 вересня 2015 року № 24713602 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24713602 від 24 вересня 2015 року про проведення державної реєстрації по формі власності приватна за ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1», загальною площею 36 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1;

- рішення від 24 вересня 2015 року № 24705401 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24705401 від 24 вересня 2015 року про проведення державної реєстрації по формі власності приватна за ОСОБА_6 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) літ. «Г1», загальною площею 18,7 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1;

- рішення від 24 вересня 2015 року № 24711026 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24711026 від 24 вересня 2015 року про проведення державної реєстрації по формі власності приватна за ОСОБА_7 на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «Я1», загальною площею 511,6 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1, корп. 3;

- рішення від 24 вересня 2015 року № 24708685 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24708685 від 24 вересня 2015 року про проведення державної реєстрації по формі власності приватна за ОСОБА_8 на нерухоме майно -нежитлову будівлю, загальною площею 629,1 кв. м у м. Києві, АДРЕСА_1, корп. 2

Відповідач ОСОБА_6 24 вересня 2015 року отримав свідоцтво про право власності НОМЕР_8 та свідоцтво про право власності НОМЕР_9; відповідач ОСОБА_7 24 вересня 2015 року отримала свідоцтво про право власності НОМЕР_12; відповідач ОСОБА_8 24 вересня 2015 року отримала свідоцтво про право власності НОМЕР_14.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ЗАТ «Київгума» виступало замовником реконструкції дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 у Голосїївському районі м. Києва та мало відповідні речові права щодо земельної ділянки, на якій здійснювалася реконструкція; згода на передачу цих прав Київською міською радою, як власником земельної ділянки, фізичним особам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ні щодо будівництва та добудови відповідних об'єктів, ні щодо користування відповідною земельною ділянкою не надавалась.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державний реєстратор незаконно врахував фізичних осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 як осіб, що мають речові права щодо цієї земельної ділянки, та здійснив реєстрацію речових прав за ними, тоді як повинен був за наявності таких обставин відмовити в реєстрації.

При цьому суд вважав, що договір про передачу функцій замовника будівництва, інвестиційні договори між ТОВ «Укрінформсервіс» та фізичними особами: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не могли бути підставою для державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, оскільки право власності або інші речові права на майно, що набули відповідачі за цим позовом, не реєструвались за ТОВ «Укрінформсервіс» відповідно до вимог ст. 182 ЦК України.

Таким чином, суд вважав, що належною особою, за якою державним реєстратором 24 вересня 2015 року могла бути проведена державна реєстрація права власності, є ЗАТ «Київгума» як належний користувач земельною ділянкою відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України.

Оскільки свідоцтва про право власності від 24 вересня 2015 року НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_12, НОМЕР_14 отримані відповідачами на підставі незаконних рішень Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та є похідними від винесених рішень державного реєстратора, які визнаються судом незаконними та скасовуються, суд першої інстанції, посилаючись на п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, також вважав, що скасуванню підлягають і видані на підставі незаконних рішень відповідні свідоцтва про право власності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважав, що вимоги про зобов'язання скасувати записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора є публічно-правовими та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на що у вказаній частині провадження у справі закрив, а за відсутності доказів того, що дії та рішення державного реєстратора були визнані в законному порядку неправомірними - відмовив у задоволенні вимог щодо скасування свідоцтв про право власності.

З висновками апеляційного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Предметом спору у цій справі, як випливає зі змісту її фактичних обставин, були реєстраційні дії із державної реєстрації за відповідачами права приватної власності на нерухоме майно (нежитлові будинки) за вказаною вище адресою та видачі свідоцтв про право власності на нього.

Цей спір в частині вимог апеляційний суд визнав таким, що належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його суб'єктами, такий висновок не можна визнати правильним.

За ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі -Закон № 1952-IV) під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 46 Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у п. п. 28, 29, 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення), а також витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер).

Судом першої інстанції встановлено, що серед переліку документів, доданих відповідачами до заяв про державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомості, не було документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку, на якій розташовані такі об'єкти. Такі факти не спростовані апеляційним судом.

У постанові від 28 січня 2015 року у справі № 6-225цс14 про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва, дозвіл на проектування, реконструкцію та будівельні робіт, щодо яких отримувало ЗАТ «Київгума», Верховний Суд України зазначав наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво об'єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку ст. 331 ЦК України.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходили суди касаційної інстанції, ухвалюючи судові рішення, які надані заявником як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд України скасував ухвалу суду касаційної інстанції, якою було залишено в силі рішення суду першої інстанції про визнання права власності на об'єкти будівництва за вищевказаною адресою.

Аналіз зазначених фактичних обставин дає підстави вважати, що оспореним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право на конкретну земельну ділянку, її забудову та збудовані будівлі на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, і право власності на яку (будівлю, нерухоме майно) може бути визнане судом, якщо це не порушуватиме прав інших осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС Українидо адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

На вирішення суду в межах даної справи передано спір щодо реєстраційних дій, здійснених на підставіюридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого (за наявності для цього підстав) можуть бути вирішені й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлю. З огляду на таке, висновки апеляційного суду про порушення судом першої інстанції правил підвідомчості та наявності підстав для закриття проваження усправі є помилковими.

Оскільки вирішення позовних вимог щодо свідоцтв про право власності є взаємопов'язаними із вимогами щодо законності дії реєстратора, а висновки апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ґрунтуються саме на відсутності доказів визнання недійсними рішень реєстратора, ухвалене апеляційним судом рішення та додаткове рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, з огляду на що підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, визначених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Київгума», подану представником Макаренком СвятославомВолодимировичем, на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року та касаційну скаргу ліквідатора Закритого акціонерного товариства «Київгума» Кудляка Євгена Васильовича на додаткове рішення апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року та додаткове рішення апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Л. Ізмайлова

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова