АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6336/15-ц Номер провадження 22-ц/786/114/17Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2, як законного представника опікуна ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє як законний представник опікун від імені та в інтересах третьої особи -недієздатного ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, про визначення частки, встановлення частки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом, неодноразово уточненим у ході розгляду справи, до відповідача, посилаючись на те, що нотаріусом державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки будинок по провулку Крилова 9 у м. Полтава не має одиниці розміру, у зв»язку з тим, що про розподіл частки в 1992 році ОСОБА_8 не знала, на засіданні суду не була присутня, тому і не зареєструвала належні їй 3/50 частини домоволодіння. Позивачці про дані обставини стало відомо лише в 2013 році, після отримання копії рішення Октябрського районного народного суду м. Полтави від 05.02.1992 року та ухвали Полтавського обласного суду від 23.07.1992 року, згідно яких ОСОБА_8 належить 3/50 частки в будинку по провулку Крилова 9 в м. Полтава.

З урахуванням наведеного прохала визначити, що частка померлої ОСОБА_8 в праві спільної часткової власності на будинок по провулку Крилова 9, у м. Полтаві становила 3/50 частини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 до Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9, про визначення частки, встановлення частки задоволено.

Визначено, що частка померлої ОСОБА_8 в праві спільної часткової власності на будинок по провулку Крилова, 9, у м. Полтаві становила 3/50.

У поданій апеляційній скарзі на рішення суду представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за безпідставністю, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування доводів скарги посилалась на те, що позивачем безпідставно було зазначено, що житловий будинок по вулиці Крилова, 9 у м. Полтаві належав ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, оскільки даний будинок належав, зокрема, ОСОБА_8, з часу набуття нею права власності на нього, на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.1980 року, на праві спільної часткової власності, а саме 9/25 частини. Також вказує, що в подальшому, у звязку з добудовами, здійсненими іншими власниками даного будинку, рішенням Октябрського районного народного суду м. Полтави від 05.02.1992 року розмір ідеальних часток співвласників змінено та, зокрема, визначено розмір частки ОСОБА_8 в праві власності на вказаний будинок, а саме 3/50 частини.

Вказує, що рішення Октябрського районного народного суду м. Полтави від 05.02.1992 року, яким визначено розмір частки ОСОБА_8 у спірному домоволодінні 3/50 частини, є чинним, ніким не скасоване, а тому відсутні законні підстави для повторного її визначення.

На думку апелянта, позов є необґрунтованим, оскільки факт того, що за життя ОСОБА_8 не зареєструвала своє право власності на належну їй частину домоволодіння, не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про визнання за ОСОБА_5 права власності на 3/50 частини житлового будинку по пров. Крилова, 9 у м. Полтаві в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_8 Вказує, що даним правом ОСОБА_5 скористалась і така справа перебуває на даний час у провадженні місцевого суду.

Окрім того, зазначає, що наявні в матеріалах справи висновки експертиз не мають ніякого доказового значення по даній справі.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала та прохала її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, а рішення місцевого суду прохала залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, відповідно до дублікату договору купівлі-продажу від 15.04.1980 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, яка діяла від імені ОСОБА_8, уклали цей договір про те, що ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_8 купила 9/25 частин жилого будинку, що знаходиться в м. Полтаві по провулку Крилова, 9 та складається в цілому з жилого будинку літ. «А-1», загальною жилою площею 38,2 кв.м., розташованого на земельній ділянці 725 кв.м., договір зареєстровано в реєстрі за №1-2456 (т.1, а.с.10).

Рішенням Октябрського районного народного суду м. Полтави від 17.04.1986 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11, ОСОБА_8, про розподіл домоволодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання порядку користування земельною ділянкою, виділено в користування ОСОБА_6 в домоволодінні по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві: веранду2-І пл. 8,6 кв.м., веранду 2-2 пл. 3,4 кв.м., кухню 2-3 пл. 7,1 кв.м., кімнату 2-4 пл. 11,8 кв.м., що складає, 2/5 частини, як зазначено на схемі №1 варіанту №1 зеленим кольором у висновку технічної експертизи від 15.09.1980 року.

Виділено в користування ОСОБА_11 в домоволодінні по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві: веранду 1-3 пл. 3,40 кв.м., кухню 1-4 пл. 6,4 кв.м., кімнату 1-5 пл. 8,80 кв.м., що складає 6/25 частини, як зазначено на схемі 1 у висновку технічної експертизи від 15.09.1980 року.

Виділено ОСОБА_8 в цьому домоволодінні веранду 1-1пл. 6,0 кв.м., кімнату 1-6 пл. 7,10 кв.м., кімнату 1-7 пл. 10,9 кв.м., кладову 1-2 пл. 2,4 кв.м., що становить 9/25 частини, як показано на схемі варіанту 1 висновку технічної експертизи від 15.09.1980 року.

Земельну ділянку в домоволодінні по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві розділено згідно фактичного користування, виділено ОСОБА_11 земельну ділянку пл. 451 кв.м., що зазначено на схемі синім кольором згідно варіанту 1 висновку технічної експертизи від 03.11.1982 року.

Під двором та будинком земельну ділянку пл. 191 кв.м., що на цій схемі позначено, залишено в спільному користуванні ОСОБА_11 та ОСОБА_8

Виділено ОСОБА_6 земельну ділянку пл. 188 кв.м., що позначено на схемі жовтим кольором.

Загальний двір пл. 55 кв.м., що на схемі позначено жовтим кольором, залишено в спільному користуванні всіх співвласників - ОСОБА_8. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 (т.1, а.с.105).

Рішенням Октябрського районного народного суду м. Полтави від 05.02.1992 року по справі за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11, ОСОБА_8 про зміну ідеальних часток в домоволодінні, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11, ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 - 848 руб. 38 коп., та на користь ОСОБА_8 474 руб. 50 коп.

В домоволодінні, що знаходиться по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві ідеальні частки змінено.

Визнано за ОСОБА_6 1/2 частини в домоволодінні, що знаходиться по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві.

Визнано за ОСОБА_11 11/25 частини в домоволодінні, що знаходиться по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві.

Визнано за ОСОБА_8 3/50 частини будинку в домоволодінні, що знаходиться по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві (т.1, а.с.5).

Ухвалою судової колегії по цивільних справах Полтавського обласного суду від 23.07.1992 року касаційну скаргу ОСОБА_11, ОСОБА_8 та касаційне подання прокурора Окбярського району м. Полтави частково задоволено.

Рішення Октябрського районного народного суду м. Полтави від 05.02.1992 року в частині стягнення шкоди з ОСОБА_6 848 руб. 38 коп. на користь ОСОБА_11 та 474 руб. 50 коп. на користь ОСОБА_8 відмінено, а справу направлено до Октябрського районного народного суду м. Полтави для нового розгляду у вказаній частині (т.1, а.с.6-8).

04.01.2005 року ОСОБА_8 було складено заповіт, яким вона на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй земельну частку /пай/, розміром 9 га., присадибну земельну ділянку, житловий будинок в селі Василівці з надвірними будівлями і взагалі все те, на що вона за законом матиме право та усе майно. де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_5, 04.01.1943 року. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №1 (т.1, а.с.9).

11.04.2014 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, згідно якого ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 9/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в місті Полтаві по провулку Крилова, 9, в порядку спадкування після померлої 27.01.2005 року ОСОБА_8, за відсутності належним чином документа, який засвідчує її право власності на цю частину житлового будинку та державної реєстрації цього права (т.1, а.с.19).

Згідно висновку №53 судової будівельно-технічної експертизи від 20.07.2016 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_13, приміщення житлового будинку літ. «А-1» по пров.Крилова 9, у м.Полтаві, а саме: кімната 1-6 площею 7.10 м2, кімната 1-7 площею 10.0 м.2, кладова 1-2 площею 2.40 м.2, веренда 1-1 площею 6.0 м.2 та погріб літ. «А3» відповідають 3/50 часткам домоволодіння, зазначеним у рішенні Октябрського районного народного суду від 05.02.1992 року, від 17.04.86 року та експертизі Полтавського бюро технічної інвентаризації від 18.12.88 р., які належали померлій ОСОБА_8 (т.1, а.с.171-175).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що, висновком №53 судової будівельно-технічної експертизи, виконаним судовим експертом ОСОБА_13, підтверджено, що приміщення житлового будинку літ. «А-1» по пров. Крилова 9, у м. Полтаві, які належали померлій ОСОБА_8, відповідають 3/50 часткам домоволодіння, зазначеним у рішенні Октябрського районного народного суду від 05.02.1992 року, у рішенні Октябрського районного народного суду м. Полтави від 17.04.1986 року та в експертизі Полтавського бюро технічної інвентаризації від 18.12.1988 р.

Такі висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст.328 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи.

За змістом ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст.14 ст.212 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

26.12.2016 року апеляційним судом Полтавської області було зроблено запит та витребувано з Октябрського районного суду м. Полтави справу № 2-1561/08 (2-1637/06) за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади міста в особі виконкому Полтавської міської ради, третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на відновлення будинку (т.2, а.с.17).

З матеріалів даної справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.09.2006 року позов ОСОБА_5 до Територіальної громади міста в особі виконкому Полтавської міської ради, третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_5 спадщини у вигляді 3/50 частини домоволодіння №9 по провулку Крилова в м. Полтаві, що складається з веранди 1-1 пл. 6,0 кв.м., кімнати 1-5 пл. 7,10 кв.м., кімнати 1-7 пл. 10,9 кв.м., 1-2 пл. 2,4 кв.м., що залишились після померлої 27.01.2005 року ОСОБА_8.

Визнано за ОСОБА_5 прво власності на 3/50 частини домоволодіння № 9 по провулку Крилова в м. Полтаві, що складається з веранди 1-1 пл. 6,0 кв.м., кімнати 1-5 пл. 7,10 кв.м., кімнати 1-7 пл. 10,9 кв.м., 1-2 пл. 2,4 кв.м., як спадкове майно, що лишились після померлої 27.01.2005 року ОСОБА_8 (а.с.50 справи № 2-1561/08 (2-1637/06).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.10.2006 року по даній справі внесено виправлення в рішення суду від 28.09.2006 року та вказано, що ОСОБА_8, згідно договору купівлі-продажу від 15.04.1980 року на праві приватної власності належало 9/25 частини домоволодіння по провулку Крилова, 9 в м. Полтаві. В описовій частині рішення вказано, що, згідно рішення суду від 5.02.1992 року, за ОСОБА_8 було визначено 3/50 частини домоволодіння по провулку Крилова 9, в м. Полтава. Встановлено факт прийняття ОСОБА_5 спадщини у вигляді 3/50 частини домоволодіння № 9 по провулку Крилова в м. Полтаві, що складається з веранди 1-1 пл. 6,0 кв.м., кімнати 1-5 пл. 7,10 кв.м., кімнати 1-7 пл. 10,9 кв.м., кладової 1-2 пл. 2,4 кв.м., що лишилась після померлої 27.01.2005 року ОСОБА_8. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/50 частини домоволодіння № 9 по провулку Крилова в м. Полтаві, що складається з веранди 1-1 пл. 6,0 кв.м., кімнати 1-5 пл. 7,10 кв.м., кімнати 1-7 пл. 10,9 кв.м., кладової 1-2 пл. 2,4 кв.м., як на спадкове майно, що лишилась після померлої 27.01.2005 року ОСОБА_8 (а.с.54 справи № 2-1561/08 (2-1637/06).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2007 року заяву ОСОБА_15 про перегляд рішення та ухвали суду за ново виявленими обставинами задоволено.

Скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28.09.2006 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади міста в особі виконкому Полтавської міської ради, третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25.10.2006 року по вищевказаній цивільній справі, згідно якої внесені виправлення в рішенні суду від 28.09.2006 року (а.с.70 справи № 2-1561/08 (2-1637/06).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 травня 2008 року залишено без розгляду справу за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади міста в особі виконкому Полтавської міської ради, третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на відновлення будинку (а.с.117).

Відповідно до довідки від 30.03.2011 року №31237, виданої ПП ПБТІ «Інгвентаризатор», за ОСОБА_5 припинено право власності та скасовано запис в реєстрі прав власності на 3/50 частин домоволодіння, розташованого по пров. Крилова, 9 у м. Полтаві, на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2007 року (т.1, а.с.42).

Згідно статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Частиною 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За змістом п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У позовній заяві ОСОБА_5 прохала визначити, що частка померлої ОСОБА_8 в праві спільної часткової власності на будинок по провулку Крилова 9, у м. Полтаві становила 3/50 частки, проте з матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного народного суду м. Полтави від 05.02.1992 року за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11, ОСОБА_8 про зміну ідеальних часток в домоволодінні, зокрема за ОСОБА_8 вже було визнано, 3/50 частини будинку в домоволодінні, що знаходиться по пров. Крилова, 9 в м. Полтаві (т.1, а.с.5).

Окрім того, за змістом ст.ст.28, 29 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно із ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

З наведеного вбачається. що позивач просить повторно визнати розмір частки особи, що, відповідно до вимог ст.14 ЦПК України, є неприпустимим. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 померла 27.01.2005 року, а тому суд позбавлений можливості вчиняти дії, щодо прав та обовязків померлої особи, так як її правоздатність, відповідно до вимог ч.4 ст.25 ЦК України, припинена.

Відповідно до довідки №1868 від 12.03.2014 року, виданої ПП ПБТІ «Інвентаризатор», за ОСОБА_8, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю Полтавською ДНК від 15.04.1980 року за №1-2456, зареєстровано в ПБТІ «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №40 під реєстровим №45, право власності на 9/25 частини спірного домоволодіння (т.1, а.с.35).

Посилання позивача на неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої 27.01.2005 року ОСОБА_8, оскільки відсутні належним чином засвідчені документи, які підтверджують її право власності на цю частину житлового будинку та державної реєстрації цього права, не заслуговують на увагу, оскільки право власності ОСОБА_8 на вказану частину будинку визначене рішенням Октябрського районного народного суду м. Полтави від 05.02.1992 року, а повторне її встановлення не підмінить факту відсутності вчинення ОСОБА_8 державної реєстрації її права власності на 3/50 частини спірного домоволодіння.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є слушними та такими, що заслуговують на увагу, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області про визначення частки, встановлення частки необхідно відмовити.

За змістом ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 1378,00 грн., з 1 травня 1450,00 грн., з 1 грудня 1600,00 грн.

З наведеного вбачається, що станом на момент подачі апеляційної скарги граничний розмір компенсації за одну годину роботи адвоката становить 580,00 грн. (1450*40/100).

Відповідно до квитанції № 4/11/16 від 04.11.2016 року ОСОБА_2 було сплачено адвокату ОСОБА_16 за складання апеляційної скарги по даній справи 600,00 грн. (т.1, а.с.246).

Згідно довідки-розрахунку витрат часту на надання правової допомоги та суми гонорару за надану правову допомогу ОСОБА_2 по даній цивільній справи, адвокатом ОСОБА_16 на складання апеляційної скарги було затрачено 5 годин робочого часу (т.1, а.с.247-248).

З урахуванням наведеного, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, яка діє як законний представник опікун від імені та в інтересах третьої особи недієздатного ОСОБА_3, підлягають стягненню судові витрати у розмірі 600,00 грн.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог або змінити рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє як законний представник опікун від імені та в інтересах третьої особи недієздатного ОСОБА_3, - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, про визначення частки, встановлення частки, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 600,00 (шістсот) грн. судових витрат за надання правової допомоги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_17

/підпис/ ОСОБА_18

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1