У Х В А Л А

6 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Романюка Я.М.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання комісії за надання фінансового інструменту незаконною та повернення коштів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 6 вересня 2016 року, у задоволенні вищезазначених позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судового рішення касаційної інстанції та направлення справи на новий касаційний розгляд з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня, 1 червня, 14 вересня, 26 жовтня, 14 грудня 2016 року, 20 лютого 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що укладеним між ПАТ КБ «Приват Банк» та позивачкою 29 червня 2006 року кредитним договором, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 55 тис. дол. США строком до 29 червня 2021 року, було передбачено сплату щомісячно винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,35% на час сплати. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року, яке набуло чинності та є преюдиційним, з ОСОБА_4 стягнуто на користь банку заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в тому числі і заборгованість по винагороді за надання фінансового інструменту, яку просить визнати незаконною позивачка. При цьому спірне питання було предметом дослідження суду та встановлено, що умови договору відповідають вимогам закону. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Висновки щодо застосування вищезазначених норм матеріального права викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року та 20 лютого 2017 року не суперечать висновкам зробленим судом у справі про перегляд якої подано заяву, разом з тим в них встановленні інші фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня, 1 червня, 14 вересня, 26 жовтня 2016 року, надані заявником для порівняння не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судові рішення та передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання комісії за надання фінансового інструменту незаконною та повернення коштів до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Я.М. Романюк В.М. Сімоненко