Справа № 265/2061/15-ц
Провадження № 6/265/19/17
У Х В А Л А

16 січня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про примусове входження до житлового приміщення боржника ОСОБА_1,

заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, - , -

В С Т А Н О В И В :

13 січня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшло подання державного виконавця Лівобережного ВДВС ОСОБА_3 про примусове входження до житлового приміщення боржника ОСОБА_1. В обґрунтування заявлених вимог державний виконавець посилалась на те, що на виконанні у Лівобережному ВДВС перебуває виконавчий лист № 2/265/1177/15 від 01.10.2015 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/2-69, на користь ОСОБА_2, заборгованості за договором купівлі-продажу від 16.07.2013 року та від 19.08.2014 року в сумі 9240,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень, а всього 9483,60 гривень.

02.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

09.10.2015 року винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника.

Згідно відповіді з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржницею не зареєстровано нерухоме майно.

Згідно відповіді з Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Маріуполь при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за боржницею не зареєстровані транспортні засоби.

24.12.2015 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою реєстрації боржника та встановлено зі слів сусідки з кв. № 70, що боржниця ОСОБА_1 за адресою вул. 9 травня 19/2-69 мешкає. Державним виконавцем складено акт та залишено повістку з викликом до відділу ДВС на 29.12.2015 року, але 29.12.2015 року боржниця до відділу ДВС не зявилась. До цього державним виконавцем були також здійснені виходи за адресою вул. 9 Травня, 19/2-69 та залишались повістки з викликом до відділу ДВС на 15.12.2015 року та на 22.12.2015 року, але жодного разу боржниця двері не відчиняла та за повістками до відділу ДВС не зявлялась.

14.01.2016 року державним виконавцем зроблено запити до Державної податкової служби України про надання інформації щодо наявності відкритих розрахункових рахунків, відкритих в установах банків. Згідно відповіді від 15.01.2016 р. боржник не має відкритих рахунків в установах банків.

Також 14.01.2016 року державним виконавцем було зроблено запити до Пенсійного фонду України про надання інформації щодо отримання пенсії боржником та про місце отримання доходів боржником. Згідно відповіді на який, боржник пенсію не отримує та не працює.

14.01.2016 року державним виконавцем на підставі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України, від 25.06.2002 року № 607/56/5 винесено постанову про привід боржниці ОСОБА_1 до відділу ДВС на 09.02.2016 року, та направлено до виконання до Орджонікідзевського відділу поліції.

Станом на 03.01.2017 року, привід боржниці на 09.02.2016 року робітниками поліції не здійснено, відповідь з відділу поліції про виконання чи не виконання приводу до відділу ДВС не надходила.

20.01.2016 року згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п.2 Указу Президента «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року № 261/2008, Закону України «Про порядок виїзду з України громадян країни» до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя направлено подання про обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду № 6/265/13/16 від 26.01.2016 року у задоволенні подання державного виконавця у обмеженні у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 відмовлено.

12.03.2016 року державним виконавцем на підставі ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження, ст. 382 КК України, до Орджонікідзевського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП у Донецькій області направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України ОСОБА_1

Згідно відповіді з Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 19.12.16 року у порушені кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 за ст. 382 КК України відмовлено, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження 23.08.2016 року.

Таким чином, в ході примусового виконання, боржником виконавчий лист, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя не виконується, сума заборгованості на користь стягувача не сплачується.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець за наявності рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Просила суд дозволити примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1, за адресою: місто Маріуполь вулиця 9 Травня, 19/2-69.

Державний виконавець Маслова М.О., діюча на підставі довіреності, до суду не з'явилась, яка у поданні просила суд розглянути клопотання за її відсутності, та задовольнити подання у повному обсязі.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

За зверненням державного виконавця в порядку п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» за поданням, погодженим з начальником державної виконавчої служби, суд на підставі ст.376 ЦПК України вирішує питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконання судових рішень.

Зокрема, пунктом 15 ч.3 ст.11 Закону встановлено, що при виконанні судових рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Крім того, пунктом 11 ч.3 ст.11 Закону встановлено, що державний виконавець при виконанні судових рішень має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Статтею 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Право на недоторканість житла, закріплене у положеннях ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Крім того, право на недоторканість житла бере свої початки в ст.12 Загальної декларації прав людини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР №2148-VIII від 19 жовтня 1973 року).

Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

На думку суду, державним виконавецем не надано доказів про умисне невиконання боржником покладених на нього обовязків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що за період з 12 березня 2016 року до звернення до суду з даним поданням, державним виконавцем вживались будь-які заходи в рамках виконавчого провадження, яке є предметом розгляду, у тому числі щодо виклику боржника ОСОБА_1 до ВДВС.

Крім того, з матеріалів подання вбачається, що квартира № 69, розташована в будинку 19/2 по вулиці 9 Травня в місті Маріуполі, до якої державний виконавець просить дозволити примусове входження, не є власністю боржника ОСОБА_1 Водночас, не надано відомостей станом на день звернення до суду, що ОСОБА_1 взагалі на даний час проживає в цій квартирі, оскільки акт державного виконавця про її проживання за цією адресою датований 24 грудня 2015 року.

Таким чином, суд не знаходить законних підстав для надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, оскільки державним виконавцем не підтверджено юридичного звязку боржника з цією квартирою, що відповідно буде порушувати конституційне право власника цієї квартири на недоторканість житла.

З урахуванням викладених обставин, на підставі ст.ст.8, 22, 30 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», керуючись ст.ст. 293, 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про примусове входження до житлового приміщення боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Адамова Т.С.