Справа №751/112/17
Провадження №2/751/319/17
Рішення

Іменем України

21 лютого 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

при секретарі Гвоздь К. Є.

за участю сторін: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - Волошина В.О., третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, -

встановив:

04 січня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Чернігівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просять: визнати право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1; визнати право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_6, відкрилась спадщина, що складається із нерухомого майна, а саме: будинок АДРЕСА_1 В березні 2014 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_7, діти померлого ОСОБА_6, в строки передбачені чинним законодавством, звернулись до державного нотаріуса другої Чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І. про прийняття спадщини від померлого. Була відкрита спадкова справа № 144/2014. Пояснюють, що цивільним законодавством України передбачено спадкування, а саме відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обов'язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. За життя ОСОБА_6 не оформив у відповідності до чинного на сьогодні законодавства, свої права на нерухоме майно. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1, 20.05.14 р. державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І., винесено постанову № 1592/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмовлено ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер спадкоємець за законом ОСОБА_7. Спадкоємцями ОСОБА_7 є: Дружина - ОСОБА_2 1952 р.н., Донька - ОСОБА_4, 1977 р.н., Донька - ОСОБА_5, 1977 р.н. Зазначають, що доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовляються від свого права прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, належної ОСОБА_7, їх батьку, на користь ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Пояснив, що право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями за позивачами не може бути визнано, оскільки спадкодавцем ОСОБА_6 право власності на житловий будинок за життя не зареєстровано. За позивачами може бути визнано права забудовника та власності на будівельні матеріали та обладнання, використанні в процесі будівництва житлового будинку.

Треті особи у судовому засіданні просили позов задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с. 44).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, спадковим майном у тому числі є житловий будинок АДРЕСА_1.

07 березня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 звернулись до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 43-43 на звороті).

Земельна ділянка по АДРЕСА_2 була виділена ОСОБА_6 на підставі договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 11.03.1953 року (а.с. 48).

Згідно інформаційної довідки Чернігівського МБТІ від 16.04.2014 № 22736 станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 48 на звороті).

Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І. від 12 травня 2014 року № 1592/02-31 відмовлено ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, оскільки право власності на зазначений будинок з надвірними будівлями не зареєстровано (а.с. 49 на звороті - 50).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер (а.с. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України передбачено, що, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно роз'яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо визнання за позивачами права власності на житловий будинок з надвірними спорудами і вважає за можливе задовольнити позов частково, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права забудовника на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожній.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 права забудовника та право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 права забудовника та право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю. К. Овсієнко