Справа № 379/999/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Василенка О.М.

при секретарі: Сальник О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просить суд визнати недійсним договір оренди землі укладений між сторонами по справі від 05.06.2012 року і зареєстрованим в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області 29.12.2012 року. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 900,48 грн..

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в грудні 2010 року між сторонами по справі укладено договір оренди земелі, згідно якого позивач передав відповідачеві належну йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 432178 від 22.12.2011 року земельну ділянку загальною площею 3,0046 га з кадастровим номером :02:006:0008 в оренду строком на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі встановленому цим договором.

В серпні 2016 року позивач звернувся до відповідача з приводу припинення договору оренди землі після закінчення його дії.

У відповідь на звернення останній надав йому один з примірників договору оренди земельної ділянки, що відрізнявся від того, що він підписував наприкінці 2010 року без дати його укладання і не його підписом в графі «Орендодавець». Зі змісту даного договору йому (позивачеві) стало зрозуміло, що строк дії договору було продовжено ще на два роки та вказаний строк почав свій перебіг з моменту реєстрації даного договору оренди земельної ділянки в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області, а саме з 29.12.2012 року.

Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надавши відповідне заперечення в обґрунтування якого зазначила наступне.

В грудні 2010 року позивач уклав з відповідачем договір оренди землі, згідно якого передав останньому належну йому земельну ділянку площею 3,0046 га ( кадастровий номер :02:006:0008), що знаходиться на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, в оренду строком на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі, встановленому договором. Дана обставина, а саме дата укладення договору позивачем не підтверджена.

Але з огляду на матеріали справи, даний факт заперечується наявним у справі правовстановлюючим документом - державним актом на імя позивача, який виданий на підставі рішення Таращанського районного суду від 03.12.2010 року Таращанською районною державною адміністрацією 22 грудня 2011 року та зареєстрований 24 січня 2012 року. Це свідчить про те, що укласти договір з ТОВ «Ківшовата Агро» раніше 2012 року ОСОБА_1 не мав змоги через відсутність у нього документа про право власності на земельну ділянку(пай).

За весь час дії договору оренди землі позивач жодного разу не звертався до ТОВ «Ківшовата Агро» із заявою чи пропозицією про свій намір не продовжувати строк дії договору після його спливу. Тільки у вересні поточного року на його усне звернення про отримання свого примірнику даного договору, такий невідкладно йому був виданий під розписку.

Під час дії даного договору протягом 2013-2015 року позивач отримував орендну плату в повному обсязі, що підтверджено відомостями про отримання продукції в рахунок плати за використання землі.

З вищезазначеного робить висновок, що договір укладений і реалізовувся без порушень вимог ч.З ст203 Цивільного кодексу України. Дії сторін даного договору весь цей час свідчили про визнання його законності, і спрямований він був на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Даний договір містить дату його підписання та передбачені законом істотні умови.

Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений статтею 256 Цивільного кодексу України, що є підставою для відмови у позові та просить суд застосувати її, оскільки з моменту укладення договору до моменту звернення позивача до суду пройшло більше трьох років.

Судом встановлено, що договором оренди землі від 05.06.2012 року його сторонами зазначено позивача по справі як Орендодавця, що передав відповідачеві ОСОБА_2 належну йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯМ № 432178 від 22.12.2011 року земельну ділянку загальною площею 3,0046 га з кадастровим номером :02:006:0008 в оренду строком на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі встановленому цим договором.

В серпні 2016 року позивач звернувся до відповідача з приводу припинення договору оренди землі укладеного, з його слів, наприкінці 2010 року після закінчення строку його дії.

У відповідь на його звернення відповідач надав йому один з примірників договору оренди земельної ділянки від 05.06.2012 року, що зареєстрований управлінням Держкомзему у Таращанському районі Київської області 29.12.2012 року. Зі змісту даного договору йому (позивачеві) стало відомо, що строк дії даного договору було продовжено ще на два роки та вказаний строк почав свій перебіг з моменту його реєстрації, а саме з 29.12.2012 року.

Позивач категорично наполягає на тому, що не підписував даного договору оренди земельної ділянки, не мав наміру його укладати та не може допустити, щоб таким чином порушувались його законні права як землевласника, тому звернувся до суду з метою захисту свого права на вільне розпорядження належної йому на праві приватної власності земельної ділянки.

Згідно висновку експертів Науково-дослідного експертного криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи за №328 від 06.01.2017 року підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 05.06.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Ківшовата Агро», - виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вказані обставини встановлені з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Представниця відповідача стверджує, що договір укладався, оскільки позивач своєчасно отримував всі ці роки орендну плату, а відповідач використовув його земельну ділянку, тому його сторонами виконувалися передбачені ним умови.

Суд не сприймає цю обставину як підставу відмови у задоволенні позову, в звязку з тим, що даний договір підписувався не позивачем, а тому у момент його укладення було відсутнє його вільне волевиявлення щодо укладення договору, яке б відповідало його внутрішній волі, що є обовязковою умовою укладення договору оренди земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Поряд з цим, представниця відповідача просила суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Суд констатує, що ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Проте судом встановлено, що позивач довідався про порушене своє право в серпні 2016 року, отримавши від працівників ТОВ «Ківшовата Агро» (відповідача) один з примірників спірного договору оренди земельної ділянки. До цього часу йому не відомий був зміст даного договору, а тому строк позовної давності починає свій перебіг з моменту, коли особа дізналася про порушене право, в даному випадку з серпня 2016 року, а тому строк позовної давності позивачем не пропущений.

Крім того, вказане вище знайшло своє відображення в правововій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи № 6-48цс15 (постанова Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року), згідно, якої «Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, суди апеляційної та касаційної інстанцій обґрунтовано визнали таким, що суперечить нормам статті 261 ЦК України.».

Судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 218, 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, правововою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-48цс15 (постанова Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року), суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» від 05.06.2012 року і зареєстрованим в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області 29.12.2012 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 900,48 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 02.02.2017 року

Головуючий:ОСОБА_3