Справа № 206/3325/17
Провадження № 2/206/943/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя: Маштак К.С.

за участю секретаря: Говтви Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2017 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.01.2006 між сторонами був зареєстрований шлюб. Сторони від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, 2006 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось через несхожість характерів. Фактичні відносини між сторонами припинені з листопада 2016 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спір про поділ майна, що є спільною власністю сторін відсутній, досягнуто згоди про утримання дитини. В зв'язку із чим, позивач просить шлюб розірвати.

Позивач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. При цьому повідомив, що на даний час ОСОБА_2 вагітна та те, що він не є біологічним батьком дитини (а.с.26, 27).

Відповідач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, зазначила, що вагітна від іншого чоловіка, ОСОБА_4 (а.с.28).

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 20.01.2006 сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 20.01.2006, серія НОМЕР_1, актовий запис № 11, шлюб зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 3).

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась донька, ОСОБА_3, відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, актовий запис № 281 (а.с.4).

Відповідно до заяви ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 20.05.2003 Амур - Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, останній сповістив, що ОСОБА_2, тобто відповідач за справою є вагітною від нього (а.с.29, 30).

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Судом було встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Відповідач на час подання відповідного позову про розірвання шлюбу є вагітною. Між сторонами досягнуто згоди про проживання дитини.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК) ( 2947-14 ).

Як вбачається із наданих документів/заяв відповідач за справою є вагітною, що не заперечував ні позивач ні ОСОБА_4, при цьому позивач не є біологічним батьком дитини, що носить відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, більш того відповідач вагітна від іншого чоловіка, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 61, 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-64, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 20.01.2006 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 11 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: К.С. Маштак