Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради Сумської області про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради Сумської області про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку, який мотивував тим, що у 1998 році він на підставі ордеру вселився у кімнату АДРЕСА_1, де був зареєстрований з 17 лютого 1998 року. З цього часу позивач став там проживати та оплачувати комунальні платежі за користування даним житлом. Виданий ОСОБА_4 ордер на кімнату для вселення при поселенні був переданий комендантові гуртожитку. Фактичне проживання в гуртожитку триває понині з реєстрацією місця проживання в даній кімнаті.

В теперішній час позивач бажає приватизувати надану йому у користування кімнату, для чого звернувся до Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради, однак листом від 04 грудня 2015 року позивачу було відмовлено в приватизації кімнати через відсутність копії ордеру на житло.

Позивач зазначав, що має договір оренди житлового приміщення в гуртожитку, що підтверджує користування кімнатою на умовах найму, тому він має законне право на її приватизацію, а відсутність у нього ордеру не впливає на можливість реалізації його права.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним право на приватизацію кімнати АДРЕСА_1; зобов'язати Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради вчинити дії по приватизації позивачем кімнати АДРЕСА_1 та видачі свідоцтва про право власності на житло на його ім'я.

У березні 2016 року позивач збільшив позовні вимоги та просив зобов'язати виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області вчинити дії по приватизації позивачем кімнати АДРЕСА_1, а Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради видати свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_4 на вищевказану кімнату.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року, були залишені без розгляду на підставі ст. 207 ч. 1 п. 5 ЦПК України позовні вимоги ОСОБА_4 в частині зобов'язання ВК Охтирської міської ради Сумської області вчинити дії по приватизації спірної кімнати, а Управління ЖКГ Охтирської міської ради видати свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_4 на вказану кімнату.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства 3 групи безстроково. Він зареєстрований 17 лютого 1998 року в кімнаті АДРЕСА_1, яка згідно довідки КП «Охтирське МБТІ» від 03 листопада 2015 року є ізольованою кімнатою в гуртожитку житловою площею 12.7 кв. м, загальною площею 12.7 кв. м.

04 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до виконавчого комітету Охтирської міської ради із заявою про передачу у приватну власність приміщення у гуртожитку, яке він займає.

До заяви ОСОБА_4 додав довідку ОСББ «Зв'язківець» від 17 листопада 2015 року про те, що він один мешкає і зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_1.

З довідки, виданої виконкомом Бугруватської сільської ради Охтирського району від 18 листопада 2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 з 1992 року по 14 лютого 1998 року дійсно проживав в с. Восьме Березня Охтирськогорайону Сумської області. Своє право на приватизацію житла на території Бугруватської сільської ради не використав.

З довідки, виданої ТВБВ № 10018/050 філії Сумське обласне Управління АТ «Ощадбанк» від 04 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 по м. Охтирка в списках на приватизацію не значиться.

З трудової книжки ОСОБА_4 убачається, що з 11 березня 1997 року по 07 серпня 2009 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Нафтопроммаш».

З довідки № 04-03/27, виданої архівним відділом Охтирської міської ради 01 лютого 2016 року, вбачається, що у протоколах профспілкового комітету ВАТ «Нафтопроммаш» м. Охтирка за 1997, 1998 роки не приймались рішення про надання кімнати АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4

Листом управління житлово-комунального господарства від 04 грудня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у приватизації кімнати АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю ордера на вселення до цього жилого приміщення.

Статтями 1, 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», зокрема, передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, а також членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2010 року № 109/17404, громадянином до органу приватизації обов'язково подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Згідно зі ст. 127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Статтею 129 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що за тих обставин, що позивачем не надано до суду належних письмових доказів, а саме: спільного рішення адміністрації підприємства чи ордеру або договору найму жилої площі у гуртожитку зі строком дії понад 5 років, то сам факт реєстрації позивача в гуртожитку 17 лютого 1998 року та факт його роботи на підприємстві ПАТ «Нафтопроммаш» з 11 березня 1997 року по 07 серпня 2009 року, якому належав вищезгаданий гуртожиток, та факт укладення двох договорів оренди у 2006 та 2009 році, предметом яких була кімната АДРЕСА_1, строком на 1 рік, не дають правових підстав для висновку про те, що у позивача виникло право на приватизацію вищезгаданої кімнати у гуртожитку, а відповідачі зазначене право порушили чи протиправно не визнали.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, а фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова