УХВАЛА

про забезпечення позову

"01" лютого 2017 р. Київський районний суд у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.

при секретарі Коломойцеві М.М.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсними правочини щодо купівлі-продажу транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2016 року автоматизованою системою документообігу на суддю Якушу Н.В. було розподілено цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсними правочини щодо купівлі-продажу транспортних засобів.

Ухвалою суду від 24 січня 2017 року провадження у справі було відкрито.

31.01.2016 року позивачем через канцелярію суду була подана до суду заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, зареєстровані за відповідачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, заявлене позивачем, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що предметом позову є транспортні засоби, відчуження яких вона оскаржує, а тому є обґрунтоване припущення того, що в разі подальшого продажу рухомого майна, яке належить відповідачам на праві власності, буде утруднено або зробиться взагалі неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі статтею 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з обєкту, на який позивач просить накласти арешт на час розгляду справи, суд, дослідивши матеріали справи, що підтверджують право власності відповідачів на вказані транспортні засоби, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» , ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсними правочини щодо купівлі-продажу транспортних засобів - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки ACURA MDX, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3.

Накласти арешт на автомобіль марки DODG RAM 1500, 2008 р.в., д.н.з. АХ7827CE, який належить ОСОБА_3.

Накласти арешт на мотоцикл марки YAMAHA YZF R6, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3.

Накласти арешт на автомобіль марки ЗАЗTF69YO ЗНГ, 2011 р.в., д.н.з. АХ4837CК, який належить ОСОБА_4.

Копію ухвали для виконання направити до регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області, Харківської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Копію ухвали суду після її виконання направити ОСОБА_3, ОСОБА_4

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не скасовано судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Н.В. Якуша