Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6243/16-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого Жигановської О.С.

Суддів Коломієць О.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Корольовський відділ державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі №1295, за яким з нього на користь ТОВ «Порше Мобіліті» стягнуто предмет застави автомобіль марки AUDI, модель А7 Sportback, кузов WAUZZZ4G5EN108338, 2014 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а саме:

-ТОВ «Порше Мобіліті» не зареєстровано відомості в Державному реєстрі про звернення стягнення на заставне майно ОСОБА_2;

-позивача не повідомлено про обраний відповідачем спосіб звернення на автомобіль;

-ОСОБА_2 не надіслано жодного розрахунку заборгованості;

-розрахунок на момент вимоги і на час складання виконавчого напису становив різні суми, у звязку із частковою оплатою заборгованості позивачем;

-відповідач не надав нотаріусу належного розрахунку заборгованості по кредиту, а відтак є незрозумілою нарахована грошова сума у розмірі 624157,92 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено та вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що ОСОБА_2 відповідно до приписів ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» належним чином повідомлений про порушення зобовязань за кредитним договором та про обраний відповідачем спосіб звернення стягнення на автомобіль, а нотаріусом, в свою чергу, повністю дотримані вимоги чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису. Проте, вказані обставини залишились поза увагою та оцінкою суду першої інстанції, який послався в рішенні на Інструкцію, що втратила чинність і наведене призвело до помилкових висновків.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.10.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №50012505 на придбання автомобіля марки AUDI, модель А7 Sportback, кузов WAUZZZ4G5EN108338, 2014 року випуску, на суму кредиту 772200,00 грн., сума додаткового кредиту 329670,00 грн. зі сплатою 19,9% змінної ставки на строк 60 місяців (а.с.6).

В забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором 01.10.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу №50012505, відповідно до якого заставним майном є згаданий автомобіль (а.с.7-10).

У звязку із неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_2 перед ТОВ «Порше Мобіліті» утворилася заборгованість, тому 05.05.2016 року останнє, скориставшись своїм правом вимоги дострокового погашення кредиту, надіслало боржнику вимогу (повідомлення), в якій зазначено, що розмір заборгованості станом на 05.05.2016 року складає 690236,20 грн., яка складається з дострокового повернення невиплаченої суми кредиту 624157,92 грн., несплачених чергових платежів - 52002,50 грн., дострокового повернення наданих та несплачених всіх та будь-яких сум додаткового кредиту 5494,50 грн., штрафних санкцій 2101,94 грн., витрат, понесених Компанією з метою повернення простроченої заборгованості Позичальника 6479,34 грн.. При цьому ОСОБА_2 запропоновано у 30-ти денний термін повернути кредит та сплатити визначену заборгованість, а у разі невиконання цих вимог боржник попереджений про примусове стягнення вказаних коштів (а.с.12-13).

Протягом травня 2015 року ОСОБА_2 частково сплатив суму заборгованості у розмірі 52002,25 грн. (а.с.15).

16.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі № 1295, про стягнення предмета застави - автомобіля марки AUDI, модель А7 Sportback, кузов WAUZZZ4G5EN108338, 2014 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» на суму 787179,45 грн. за період із 13.10.2014 року по 05.05.2016 року, що складається із : несплачені чергові платежі 3751, 98 грн., штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 797, 55 грн., витрати понесені Компанією з метою повернення простроченої заборгованості 4032,00 грн., штраф у розмірі 20% від суми кредиту 154440,00 грн., сума кредиту, що станом на 05.05.2016 року складала 624157, 92 грн. (а.с.11).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1)передача нерухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом;

2)продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;

3)відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;

4)переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери;

5)реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Умовами , укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу

№50012505 від 31.10.2014 року, передбачено задоволення вимог заставодержателя шляхом звернення стягнення на предмет застави /п.5.2 договору/. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса /п.5.4 договору/.

Відповідно до ч.3 ст.24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Процедура здійснення відповідної реєстрації та вимоги до заяви обтяжувача виписані у ч.4 ст.43 названого Закону.

Згідно із приписами ч.1 ст.27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на обтяжувача, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, покладається обовязок надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобовязання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Частиною 2 ст.27 названого Закону передбачена інформація, яка має міститись у повідомленні, зокрема, визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач та вимогу до боржника виконати порушене зобовязання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження /п.п.5,6 ч.2 ст.27 Закону/.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Порше Мобіліті» як обтяжувач, що ініціював звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження автомобіль позивача, не виконав вимоги вище наведеного законодавства, а саме не надіслав ОСОБА_2 повідомлення, яке би містило всю обовязкову інформацію, передбачену ч.2.ст.27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», не зареєстрував у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, як цього вимагає ч.3 ст.24 названого Закону та передчасно звернувся до нотаріуса з питання вчинення виконавчого напису.

Відповідно до вимог ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3 глави 16 розділу II, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи стверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

При здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен дотримуватись вимог Закону України «Про нотаріат», за якою вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від посадових осіб підприємств, установ і організацій або направлення документів на експертизу, а також відповідно до вимог вказаного Закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Однак нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису прийняв повідомлення надіслане обтяжувачем боржнику, яке не відповідає вимогам закону, не впевнився у відсутності заперечень проти вчинення цієї дії з боку ОСОБА_2, що в кінцевому результаті призвело до порушення прав останнього. Так, позивач не був обізнаний зі способом звернення стягнення на його автомобіль та сподівався, що це відбудеться за рішенням суду, що надасть йому можливість використовуючи процесуальні права, заперечити суму заборгованості, яку він вважає необґрунтованою і спірною.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, при винесенні рішення суд першої інстанції помилково застосував положення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 15.06.2009 року, яка втратила чинність. Проте, вказана помилка в контексті положень ч.2 ст.308 ЦПК України не впливає на правильність вирішення спору і не є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: