11 вересня 2017 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/7487/17
Провадження № 2/243/3715/2017
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.,
при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
21.08.2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником будинку № 6 по пров. Матросова м. Словянська Донецької області. Окрім позивача, у належному їй будинку зареєстровані син ОСОБА_5, колишня невістка ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Після того, як її син ОСОБА_5 розірвав шлюб з її невісткою ОСОБА_2, вона разом з обома онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виїхала з вказаного будинку. Відповідачі не мешкають за адресою: м. Словянськ, пров. Матросова, 6 більше ніж сім років, комунальні платежі не сплачують, власних речей у належному позивачу жилому приміщенні не мають. Де відповідачі мешкають на теперішній час їй не відомо, звязок з відповідачами не підтримує, за останньої інформації вони виїхали до Російської Федерації. Позивач має намір розпоряджатися своєю власністю, але реєстрація місця проживання відповідачів їй заважає.
Позивач зазначає, що оскільки відповідачі не проживають у належному їй будинку більш ніж сім років та не проживають в ньому по теперішній час, то відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, вони втратили право користування вказаним житловим приміщенням, та просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме буд. № 6 по пров. Матросова м. Словянська Донецької області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не надали.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9852682 від 15.02.2006 року, ОСОБА_1 є власником буд. 6 по пров. Матросова м. Словянська. (а. с. 9)
З домової книги для приписки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що за даною адресою зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а. с. 10-12)
У відповідності до довідки № 1294 від 14.08.2017 року, складеною керівником комітету м-на «Словважмаш» ОСОБА_6 у присутності сусідів ОСОБА_7, що мешкає по пров. Матросова, 4, м. Словянська, та ОСОБА_8, що мешкає по пров. Матросова, 5, м. Словянська, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, не проживають у вказаному буд. № 6 по пров. Матросова більше семи років по теперішній час. (а. с. 13)
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.
Частинами першою та другою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї, на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 більше ніж сім років, відповідачі самостійно покинули зазначений будинок та перестали в ньому проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають бути визнаними такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування буд. № 6 по пров. Матросова м. Словянська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд, а тому з відповідачів на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України потрібно стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн.
На підставі абзацу шостого п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1сплатила судовий збір у сумі 640,00 грн. (а. с. 1), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останньої та вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_1понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., в рівних частках з кожного, тобто по 213,33 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 6 по провулку Матросова міста Словянська Донецької області.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії ВК № 352538, виданий Словянським МВ УМВС України в Донецькій області 10.02.2007 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 6 по провулку Матросова міста Словянська Донецької області.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, свідоцтво про народження серії І-НО № 413563, видане Словянським РАЦС 21.01.1997 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 6 по провулку Матросова міста Словянська Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії ВК № 352538, виданий Словянським МВ УМВС України в Донецькій області 10.02.2007 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, свідоцтво про народження серії І-НО № 413563, видане Словянським РАЦС 21.01.1997 року, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН: НОМЕР_2,судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) в рівних частках з кожного, а саме по 213,33 грн. (двісті тринадцять грн. 33 коп.) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_9