Справа №345/4550/16-ц
Провадження № 2/345/214/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2017 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Бабійчук Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 будинковолодіння, визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, і, після зміни позовних вимог, просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Голинь по вул.Молодіжна,24, Калуського району, Івано-Франківської області спільною сумісною власністю подружжя; провести розподіл будинковолодіння в с.Голинь по вул.Молодіжна,24, Калуського району, Івано-Франківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, по 1/2 частині майна, визнавши за нею право власності на 1/2 частини будинковолодіння в с.Голинь по вул.Молодіжна,24, Калуського району, Івано-Франківської області; визнати свідоцтво про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 року, видане Голинською сільською радою на імя ОСОБА_3, недійсним та скасувати.

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.1976 року по 08.07.2010 року, шлюб між ними розірвано. Під час спільного проживання у шлюбі сторони побудували з відповідачем житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Молодіжній,24 в с. Голинь Калуського району. Позивачці, як подружжю та співвласнику, належить 1/2 частина даного будинковолодіння.

На даний час відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.02.1998 року дане будинковолодіння належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Голинської сільської ради народних депутатів від 27.04.1978 року позивачу було надано дозвіл на право виконання будівельних робіт та видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах реєстраційний №322 від 27.05.1978р. Всі документи на будівництво домоволодіння по вул. Молодіжній,24 в с. Голинь Калуського району було видано на дівоче прізвище позивача ОСОБА_4

Проте в 2010р. позивачу стало відомо, єдиним власником даного будинковолодіння являється відповідач ОСОБА_3. Відповідач без згоди позивача оформив право власності лише на себе. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був побудований спільно позивачем та відповідачем в шлюбі за спільні кошти. Тому позивачу, як одному з подружжя, належить 1/2 частина будинковолодіння. Відповідач, заздалегідь знаючи, що земельна ділянка виділялась на позивача, свідоцтво про забудову садиби було також оформлено на імя позивача, не мав право оформляти будинковолодіння лише на своє імя, а тому свідоцтво про право власності на житло є недійсним.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з вищенаведених підстав. Просять суд його задоволити в повному обсязі, з урахуванням змінених позовних вимог. Також позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що спірне будинковолодіння було дійсно побудовано в шлюбі, за спільні з позивачкою кошти, а тому не заперечив щодо поділу домоволодіння по вул. Молодіжній,24 в с. Голинь Калуського району.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні з'ясовано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.1976 року (а.с.30). Рішенням Калуського міськрайоного суду від 11.01.2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.30-31).

За час спільного проживання сторонами було побудовано будинковолодіння в с.Голинь Калуського району по вул.Молодіжна,24, проте право власності на дане будинковолодіння було зареєстровано за відповідачем. Так, зі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 року (а.с.16) вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Голинської сільської ради народних депутатів від 26.11.1987 року №63, на підставі рішення виконкому Калуської районної ради народних депутатів №13 від 13.01.1988 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в с.Голинь Калуського району по вул.Молодіжна,24.

Згідно технічного паспорта (а.с.21-23), загальна інвентаризаційна вартість домоволодіння в с.Голинь Калуського району по вул.Молодіжна,24 становить 386 001,00 грн.

Згідно зі ст.22 КпШС України, який діяв до 2004р. та відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, нормами цивільного та сімейного законодавства встановлена презумпція належності подружжю на праві спільної сумісної власності будь-якого майна, набутого під час шлюбу. А тому, незалежно від того, на кого із сторін подружжя було фактично оформлене право власності на майно, воно апріорі належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи, що право власності на домоволодіння в с.Голинь Калуського району по вул.Молодіжна,24, було набуте сторонами за час шлюбу, то дане будинковолодіння належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що право власності на дане майно було зареєстровано лише за відповідачем.

За таких обставин вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 року, виданого Голинською сільською радою на імя відповідача ОСОБА_3, є безпідставними, оскільки в такому разі ставиться під сумнів правомірність виникнення права власності на дане будинковолодіння і подальший його поділ є неможливим.

А тому вимоги позивача про поділ домоволодіння в с.Голинь Калуського району по вул.Молодіжна,24 та визнання недійсним свідоцтва про право власності на дане будинковолодіння є взаємовиключними. Отже, в частині позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 року, виданого Голинською сільською радою на імя ОСОБА_3, слід відмовити.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Як роз'яснено у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 27.12.2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як роз`яснено в п 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя при наявності спору, суд має право призначити ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Виходячи з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд приходить до висновку, що слід визначити ідеальні частки подружжя в спільному майні без його реального поділу, залишити у спільній сумісній власності сторін домоволодіння в с. Голинь по вул.Молодіжна,24, Калуського району, й визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння, залишивши 1/2 частку домолодіння у власності відповідача ОСОБА_3

На підставі ст.22 КпШС України, ст. 325, 365, 368, 372 ЦК України, ст.60-71 СК України, керуючись ст. 208, 210,213-215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Голинь по вул.Молодіжна,24, Калуського району, Івано-Франківської області спільною сумісною власністю подружжя.

Провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Голинь по вул.Молодіжна,24, Калуського району, Івано-Франківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, по 1/2 частині майна, визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Голинь по вул.Молодіжна,24, Калуського району, Івано-Франківської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий: