Справа № 219/6342/17
Провадження № 2/219/3361/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Брагіній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовною заявою, згідно якої вона просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, який був зареєстрований Часовоярською міською радою м. Артемівська Донецької області 26.10.2012 року, актовий запис № 48 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 26.10.2017 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутністю взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. На даний час проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, примирення та збереження сімї неможливе. З питань подальшого проживання дитини спору між ними не має, по домовленості син буде проживати з позивачкою. Крім того, позивач вказує, що працює лаборантом в КЗОЗ «Часовоярська міська лікарня № 3», щомісячно отримує заробітну плату, якої недостатньо для належного утримання та забезпечення всім необхіднім неповнолітнього сина. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, працює на ПАТ

«Часовоярський вогнетривкий комбінат», має стабільний офіційний дохід та щомісяця отримує заробітну плату. Просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь на утримання сина аліменти.

Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, від неї до суду надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити (а.с.22).

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с.23).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-НО № 297486, виданим 26.10.2012 року Часовоярською міською радою м. Артемівська Донецької області, згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрував шлюб з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, після реєстрації шлюбу «Мороз» залишила прізвище «Мороз», про що був складений відповідний актовий запис № 48 (а.с.14).

Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін.

Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки.

Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України).

Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на предявлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин.

При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Подружжя ОСОБА_2 - ОСОБА_1 шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя ОСОБА_2 - ОСОБА_1, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде проживати з матірю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 567255, виданого 7.02.2014 року Виконавчим комітетом Часовоярської міської ради м. Артемівська Донецької області ОСОБА_3 народився 1 лютого 2014 року, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що 7.02.2014 року був складений відповідний актовий запис (а.с.8).

Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У цьому випадку аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання рухомого або нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, в звязку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, але у період з 14 червня 2017 року до 7 липня 2017 року, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а починаючи з 8 липня 2017 року не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до моменту досягнення дитиною повноліття, оскільки Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-У111 були внесені зміни до статті 182 Сімейного кодексу України, зокрема, до частини 2 даної статті, згідно якої розмір аліментів на одну дитину має бути не меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дані зміни набули чинності з 8 липня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212- 215, 367 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 110, 112 180, 181, 182, 183,191 Сімейного Кодексу України, положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований Часовоярською міською радою м. Артемівська Донецької області 26.10.2012 року, актовий запис № 48.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "Мороз".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але у період з 14 червня 2017 року до 7 липня 2017 року, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а починаючи з 8 липня 2017 року не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 14 червня 2017 року до моменту досягнення дитиною повноліття з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховується дитина.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його отримання.

Суддя

ОСОБА_4