Справа № 415/4418/17
Провадження № 2/415/1630/17
05.09.17 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Коваленко Н.В.,
за участю: секретаря судового засідання Данько Л.С.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення перешкод у праві користування житловим приміщенням, -
До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_1, із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення перешкод у праві користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач з 2014 року не мешкає за вказаною адресою, його речі у будинку відсутні, комунальні послуги він не сплачує та фактично перешкоджає їй вільному здійсненню нею права власності щодо вказаного житла. На підставі викладеного просила суд позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що ОСОБА_2 не є її родичем, він є сином її цивільного чоловіка.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Ухвала про відкриття провадження та призначення справи до розгляду разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами, судова повістка були надіслані відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на адресу місця реєстрації, однак, ним не були отримані з незалежних від суду причин, про що свідчать конверти з позначкою "через незапит", які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Розглянувши відомості про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що вона є подругою позивача та проживає за адресою: АДРЕСА_2. Зазначила що до позивача вона приходить у гості майже кожного дня, позивач мешкає сама. ОСОБА_2 вона знає приблизно з 2009-2010 року, він був сином померлого цивільного чоловіка позивача. У 2014 році відповідач поїхав на заробітки у м. Київ, більше вона його не бачила, особистих речей відповідача у будинку не має, де зараз він перебуває не відомо.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що вона є кумою позивача та за адресою: АДРЕСА_3 у неї знаходиться дача де вона часто буває, це поблизу від місця проживання позивача. Зазначила, що приблизно один раз на тиждень вона приходить у гості до позивача. ОСОБА_2 був сином цивільного чоловіка позивача. Він ніколи не мешкав у будинку позивача, а тільки приходив у гості. У 2014 році ОСОБА_2 поїхав до м. Київ на заробітки, де зараз знаходиться не відомо, особистих його речей у будинку не має.

Вислухавши пояснення учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

З копії договору міни від 22.01.1996 року, зареєстрованому у Лисичанському державному малому комунальному підприємстві «Інвентаризатор» за №454, власниками майна за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ОСОБА_5.

Згідно копії довідки від 27.07.2017 року, виданої головою вуличного комітету, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкає з 2014 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В постанови ВСУ від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, суд дійшов висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно правової позиції ВСУ у справі №6-2931цс16, право особи на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, якщо така особа не являється членом сім"ї власника.

В порядку ч.2 ст.406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не є членом родини власника будинку, позивач надала йому право користування своїм майном, про те ОСОБА_2 до житлового будинку не вселявся, отже має інше місце проживання. Реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає реалізації її права власника, що є обставиною, яка має істотне значення.

Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 321, 391, 406 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення перешкод у праві користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 на праві власності житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11 вересня 2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко