РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Райчук Б.А.,

відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за позовною заявою ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу удаваним в частині вартості обєкту нерухомості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу житлового будинку від 08.08.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1899, удаваним в частині пункту 10: «Продаж зазначеного житлового будинку за домовленістю сторін вчиняється за 30000 гривень», визнати, що за п.10 договору купівлі-продажу житлового будинку від року, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1899 «Продаж зазначеного житлового будинку за домовленістю сторін вчиняється за еквівалент 10000 доларів». Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за позивачем ОСОБА_4 було зареєстровано право власності в цілому на житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями по вул.Космонавтів,15 в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області. Позивач є громадянкою ОСОБА_7 Федерації та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, тому у неї не було можливості доглядати та підтримувати у належному стані будинок отриманий у спадщину і тому ОСОБА_4 вирішила його продати. З метою продажу будинку та вчинення необхідних для цього дій 29.11.2011 року позивач надала своєму брату ОСОБА_3 довіреність з правом розпоряджатись (продати по ціні та на умовах на його розсуд, обміняти, здати в оренду) належним їй будинком, для цього, зокрема, сплачувати належні з неї платежі та одержувати належні позивачу гроші. ОСОБА_3 діючи як її представник 08.08.2016 року, уклав з відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. В п.9 цього договору зазначено, що відповідно до висновку про вартість обєкта оцінки - житлового будинку, який виготовлений 14.04.2016 року ТОВ «Подільський експертний центр», на підставі замовлення власника про проведення незалежної оцінки майна, ринкова вартість відчужуваного житлового будинку становить 27831 грн. Відповідно до п.10 продаж житлового будинку за домовленістю сторін вчиняється за 30000 грн. Однак, позивачу достеменно відомо, що фактично сума продажу будинку становила 10000 доларів США, що підтверджується доказами, а саме ОСОБА_3 подав 17.10.2016 року до прокуратури Вінницької області заяву про вчинення кримінального правопорушення, де вказав, що отримав від продажу будинку 10000 доларів США; під час проведення перевірки фактів викладених в заяві ОСОБА_3 від 17.10.2016 року, старшим інспектором Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 відібрано пояснення у ріелтора, що супроводжував та готував документи до договору купівлі-продажу від 08.08.2016 року - ОСОБА_9, який зазначив, що договір купівлі-продажу було укладено за ціною 10000 доларів США. 14.03.2017 року в Вінницькому міському суді Вінницької області під час слухання справи №127/210/17-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - було допитано свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (відповідачів за даним позовом), які підтвердили факт придбання житлового будинку по договору купівлі-продажу від 08.08.2016 року за ціною 10000 доларів США. Очевидно, що у даному випадку у сторін правочину був відсутній намір створити ті правові наслідки, які задекларовані у правочині. Тобто волевиявлення учасників правочину викладене у договорі не відповідало їх дійсній волі. Вважає доведеним, що на відміну від вартості 30000 грн. обєкта оцінки житлового будинку за договором купівлі-продажу від 08.08.2016 року, насправді між сторонами досягнуто згоди щодо проведення розрахунку за даним договором в сумі 10000 доларів США, яку відповідачі передали ОСОБА_3 відразу після підписання договору в кабінеті нотаріуса ОСОБА_6, тому встановлення вищенаведених фактів свідчить про те, що укладений договір купівлі-продажу житлового будинку в частині вартості обєкта договору є удаваним. Позивачем ОСОБА_4 не заперечується факт укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.08.2016 року та перехід права власності на останній до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вказаного позовною вимогою позивач бажає встановити факт продажу належного їй будинку за ціною 10000 доларів США з наступною метою. стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, які були отримані ним від відповідачів як представником, діючим на підставі довіреності від 29.11.2011 року. За таких обставин ОСОБА_3, який був представником ОСОБА_4 укладаючи договір купівлі-продажу від 08.08.2016 року в даній позовній заяві вказаний як третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, адже рішення суду у цій справі впливає на його права та обовязки щодо сторін, в т.ч. на обовязок повернути ОСОБА_4 все одержане у звязку з виконанням доручення тобто 10000 доларів США, що може бути встановлено рішенням суду у цій справі.

07.09.2017 року в судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. В судовому засіданні 22.06.2017 року підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, позивач ОСОБА_4 являлась власником будинку по вул.Космонавтів,15 смт.Браїлів Жмеринського району. Однак, вона проживає в ОСОБА_10, а тому знайти покупців та продати цей будинок в неї не було можливості, а тому для цих цілей вона надала доручення на продаж своєму брату ОСОБА_3, який вказаний будинок продав, але кошти дійсному розмірі не передав, тому позивач звернулася до суду з позовною заяво. Отже, під час розгляду справи у Вінницькому міському суді за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, одержаних у звязку з виконанням доручення від 29.11.2011 року в якості свідків були допитані свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є відповідачами у даній цивільній справі, які підтвердили, що за вказаним договором дійсності було передано не 30000 грн., а 10000 доларів США. У 2005 році ОСОБА_3 звертався до суду щодо неправильності оформлення спадщини позивачем ОСОБА_4, однак це нічого не дало. Їх спільний знайомий ОСОБА_11 порадив їм, знайти спільну мову та продати вказаний будинок. Його зять ОСОБА_9, який має своє агентство нерухомості в м.Вінниці, займався продажем вказаного будинку, підготував їм всі належні документи та знайшов покупців та узгоджено всі моменти продажу. Те, що договір був укладений за 10000 доларів США також підтверджується тим, що ОСОБА_3 звертався до поліції, оскільки вважав, що неправомірно він змушений платити якісь платежі та податки, оскільки ними узгоджена ціна продажу в сумі 10000 доларів США і він не повинен нести якісь витрати. Під час укладання договору був присутній ріелтер ОСОБА_9, який може підтвердити, що ОСОБА_3 в якості завдатку до заключення договору купівлі-продажу будинку було надано 700 доларів США завдатку, а під час заключення решта сума, а всього 10000 доларів США. ОСОБА_3 мав повідомити сестру про продаж вказаного будинку, однак це ним не було зроблено, а тому нею був поданий позов про відшкодування. При зустрічі сторін в офісі представника позивача на запитання чому ОСОБА_3 не повернув всі отримані кошти в сумі 10000 доларів США, останній відповів, що це є їхня з сестрою батьківщина, крім того ріелтер ОСОБА_9 взяв значні кошти за оформлення, з яким ОСОБА_3 не може погодитися і після того як все вияснить, то одразу поверне та зазначив, що у нього є лише 9300 доларів США, а решта 700 доларів США пішло на оформлення тобто на послуги ОСОБА_9 Знайомий ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_3 отримані кошти поклав на депозитний рахунок, а так як судитися з ним можуть роками, то він зможе отримувати кошти з цього депозиту. При укладенні договору купівлі продажу суму 30000 грн. сторони не догледіли, що там має бути зазначений ще один нуль у вказаній сумі, тобто має бути зазначено 300000 грн. Крім того, ОСОБА_3 особисто звертався до правоохоронних органів з заявою щодо вчиненого правопорушення ОСОБА_9, де чітко зазначив умови та ціну договору купівлі-продажу у сумі 10000 доларів США, тобто він сам визнає суму в розмірі 10000 доларів США. На підставі наведеного вважає договір купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині п.10 «продаж зазначеного житлового будинку за домовленістю сторін вчиняється в сумі 30000 грн., а має бути «продаж вчиняється за еквівалент 10000 доларів США.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1, заявлені позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи тим, що вони зі свої сторони діяли порядно при укладанні договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 та виконали всі вимоги та набули у власність будинок,яким користуються та обробляють земельну ділянку. В договорі помилково була зазначена сума 30000 грн., а насправді має бути 300000 грн. з їхніми фактичними витратами. Вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні між собою та без них вияснити всі свої питання та претензії один до одного. Просив відмовити в задоволенні позові.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, з підстав того, що вони законно набули у власність будинок, яким користуються та обробляють земельну ділянку. В договорі помилково була зазначена сума 30000 грн., а насправді має бути 300000 грн. з їхніми фактичними витратами. .

Третя особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 заперечив, щодо задоволення заявлених позовних вимог та пояснив, що під час підписання першого договору, а саме договору про наміри були присутні він, ОСОБА_1, ОСОБА_9, який перед цим повідомив йому взяти паспорт, код та 1000 грн, а ОСОБА_1 1000 доларів США. Вони уклали договір про наміри та ОСОБА_1 дав йому завдаток 1000 доларів, які він за вказівкою ОСОБА_9 передав дівчині, яка знаходилась за компютером та дала розписку про отримання нею від ОСОБА_12 1000 доларів завдатку. В цьому договорі про попередні наміри було вказано про завдаток, який повертається, однак 500 доларів залишається ріелтеру за його послуги. ОСОБА_9 збирав документи для оформлення договору купівлі-продажу будинку. У нотаріуса їм давали читати та підписувати черновик, але там було написано 10000 доларів США. Потім вони підписали договір, який їм давав ОСОБА_9 В машині ОСОБА_9 дав йому дублікат договору купівлі-продажу, забрав в нього договір про наміри, як і у ОСОБА_1, забрав розписку про отримання завдатку у сумі 1000 доларів США та повернув 300 доларів США. За будинок він отримав 9000 доларів від ОСОБА_1 , 300 доларів із завдатку, а всього 9300 доларів США, а 700 доларів США незаконно відійшло ОСОБА_9 Всі витрати по підготовці документів ніс ОСОБА_9 Коштів у сумі 9300 доларів США ОСОБА_4 не повернув з підстав наведених у запереченнях проти позову, де зазначив, що спірний будинок по вул.Космонавтів,15 смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області це батьківській маєток ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_4 постійно проживає в ОСОБА_10, а він з 1989 року з часу повернення з ОСОБА_10 став проживати в матірю в смт.Браїлів Жмеринського району. В 2003 року померла мати. Спочатку позивач мала намір поселитися у спадковому будинку, тому було вирішено, що тільки вона приймає спадщину, що було зроблено у 2004 році. Однак, її плани змінилися. Будинок та садиба запустилися, тому ОСОБА_3 за свої кошти здійснював поточний ремонт та інший ремонт, побудував літню кухню, сарай, баню. У 2011 році під час приїзду ОСОБА_4, вона виразила бажання передати йому, він відмовився із за стану здоровя, а тому вона повідомила, що він може робити з будинком все що завгодно,а якщо і продасть то і буде мати відшкодування за свою участь, а їй нічого не потрібно, тому вона і надала довіреність на його імя. Будинок був проданий за 30000 грн., ці кошти це його реальна вартість, бо більше він не коштує, тим більше не 10000 доларів США. Крім того, він не звертався 17.10.2016 року з заявою до прокуратури та будь-якої подібної заяви не підписував. Матеріалів поліцейської перевірки не отримував. Крім того, згідно чинного законодавства не допускається зміна ціни договору після його виконання, а тому вважає що вказаний договір не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину і не є правочином зловмисним. 30000 грн. за будинок не отримував, крім того нотаріусом неправильно визначено розмір податку, бо ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_10. Договір про наміри підписував добровільно. Яку саме суму 9300 доларів США чи 30000 грн. він має повернути ОСОБА_4 він вже не знає. Просив відмовити у задоволені позову.

Свідок ОСОБА_1 суду пояснив, що він з дружиною виявили бажання придбати будинок у селі. Якось вони зустріли свого знайомого ОСОБА_11, який надав їм телефон ОСОБА_3, з яким при зустрічі вони домовилися за купівлю-продаж будинку по вул.Космонавтів,15 смт.Браїлова Жмеринського району за 10000 доларів США. Оформити будинок їм допомагав ОСОБА_9 Однак, оскільки не були готові всі документи, а тому укладання договору купівлі-продажу затягнулося на три місяці. Сума мала бути 10000 доларів США, витрати на оформлення сторони мали нести порівну. 1000 доларів були надано в якості завдатку до підписання договору, а решта 9000 доларів США вже при укладенні самого договору. Крім того, з цієї суми мала бути сплачена сума в розмірі 700 доларів США за послуги ріелтера ОСОБА_9 Гроші були перераховані сторонами. Під час самого укладання договору вони не звернули увагу, що зазначена сума договору в розмірі 30000 грн., а мала би бути 10000 доларів США. Звернувшись на наступний день до нотаріуса з метою заключення додаткової угоди, їм стало відомо, що змінити суму вже неможливо. Пізніше ОСОБА_3 повідомив йому та показав заяву до правоохоронних органів про вчинення злочину ОСОБА_9 Надати розписку про отримання коштів ОСОБА_3 відмовився. Загальна сума договору купівлі-продажу складає 10000 доларів США, а не 30000 грн. Йому відомо, що ОСОБА_3 при приїзді позивача ОСОБА_4, ніяких коштів їй не передавав. З ОСОБА_4 до нотаріуса про укладання додаткової угоди не звертався. Він здійснив належний розрахунок у сумі 10000 доларів США за будинок. Під час укладання договору купівлі-продажу вони спочатку читали черновик і погодились з ним, а потім їм принесли вже роздрукований оригінал, але вони випадково не додивились що там має бути зазначена сума 10000 доларів США, а не 30000 грн. За послуги ріелтера ОСОБА_9 він сплатив 700 доларів США, також 700 доларів США мав сплатити ОСОБА_3 Мабуть він їх сплатив, бо йому стало відомо, що в нього залишилося 9000 доларів США, який він тримає на депозиті. В суму 700 доларів США ріелтеру входило оплата всіх податків та платежів необхідних для оформлення договору купівлі-продажу.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_1 на початку літа 2016 року домовився з ОСОБА_3 та ріелтером ОСОБА_9 про оформлення договору купівлі продажу будинку по вул.Космонавтів,15 смт.Браїлів Жмеринського району та дав завдаток у сумі 1000 доларів США. Підготовка документів зайняла тривалий час і тому на початку серпня 2016 року вони були запрошені до нотаріусу для укладання договору. Загальна сума договору склала 10000 доларів США, крім того 700 доларів вони сплатили ріелтеру ОСОБА_9 за його послуги та сплату всіх необхідних витрат та податків. Причини відмови ОСОБА_3 про надання їм розписки про отримання ним коштів від них в сумі 10000 доларів США їй не відомо. Під час укладання договору купівлі-продажу ні в черновику ні в оригіналі вони випадково не звернули увагу на те, що в договорі не правильно зазначена сума 30000 грн., а має бути 300000 грн., оскільки сума була не тільки 10000 доларів США, а ще й інші витрати (послуги ріелтера). Якесь прізвище вони виправляли в черновику, а на суму договору не звернули уваги. Позов не визнає з тих підстав, що у разі задоволення позову і будинок буде повернутий і кошти їм ніхто не поверне, бо немає розписки. На теперішній час вони користуються придбаним будинком, роблять ремонт, провели воду, обробляють земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що ОСОБА_3 являється йому непрямим родичем, а саме мати ОСОБА_3 та бабка дружини свідка є рідними. Він допомагав ОСОБА_3 продати будинок. Його знайомий ОСОБА_13 повідомив, що родина ОСОБА_1 підшукує для придбання будинок. ОСОБА_14 та ОСОБА_3 за десять тисяч доларів США погодилися укласти договір купівлі будинку в смт.Браїлів Жмеринського району, який він продавав за дорученням своєї сестри. Ця ціна була визначена, оскільки рік назад йому давали ціну 10000 доларів США. Його зять ОСОБА_9, який особисто знайомий з ОСОБА_3 допомагав їм оформляти вказаний договір. ОСОБА_9 неодноразово приїжджав в Жмеринку, оскільки готував документи для оформлення цього договору купівлі-продажу. Домовленість була в травні,а в серпні вже уклали договір. ОСОБА_3 повідомляв, що ОСОБА_9 визначив занадто велику суму за свої послуги і навіть показував заяву, яку він написав у прокуратуру на нього. Під час приїду позивача ОСОБА_4 вона неодноразово зверталася до ОСОБА_3 щодо повернення коштів, однак той відмовив їй у цьому та повідомив, що ще не готовий з нею розмовляти. Вона була змушена звернутися до суду з позовом, однак це довгий процес, а в неї виникли проблеми із здоровям і тому вона повернулася додому. Під час розмови з ОСОБА_3 на прохання свідка позичити йому кошти в сумі 3000-3500 доларів США на придбання автомобіля, ОСОБА_3 повідомив, що пізно, бо кошти він поклав на депозит, а в якому банку і на яких умовах не зазначив. Йому відомо, що в договорі була зазначена сума в заниженому розмірі, приблизно 30000 грн. Особисто при укладанні договору купівлі-продажу присутнім не був.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта позивач ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_7 Федерації (а.с.7-8).

Згідно копії довіреності від 29.11.2011 року позивач ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатись (продати по ціні та на умовах на його розсуд, обміняти, здати в оренду) належній їй будинок по вул.Космонавтів,15 смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області (а.с.10)

Відповідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.08.2016 року ОСОБА_3І продав, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали житловий будинок по вул.Космонавтів,15 смт.Браїлів Жмеринського району (а.с.11-12).

В п.9 даного договору зазначено, що відповідно до висновку про вартість обєкта оцінки - житлового будинку, який виготовлений 14.04.2016 року ТОВ «Подільський експертний центр», на підставі замовлення власника про проведення незалежної оцінки майна, ринкова вартість відчужуваного житлового будинку становить 27831 грн.

Відповідно до п.10 продаж житлового будинку за домовленістю сторін (ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2В.) вчинено за 30000 грн.

21.12.2016 року ОСОБА_3 звернуся до прокуратури Вінницької області з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9(а.с13-14), на що останній надав пояснення (а.с.15).

Згідно копії позовної заяви позивач ОСОБА_4 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів (а.с.16-18), провадження в справі відкрито (а.с.19)

Відповідно копії свідоцтва про народження ЯИ №916366 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.88).

Згідно копій свідоцтв про смерть батько ОСОБА_15 помер 16.08.1966 року, а мати ОСОБА_17 померла 19.06.2003 року (а.с.89-90)

Згідно копії спадкової справи №592/2438 до майна померлої ОСОБА_16, спадщину, яка складається з житлового будинку №15 по вул. Космонавтів смтт.Браїлів Жмеринського та грошових внесків з нарахованими відсотками та компенсаціями після її смерті отримала позивач ОСОБА_18 (а.с.99-116).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів.

Згідно з п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"за удаваним правочином (ст.235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести:1)факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2)спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Оскільки згідно із ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору про спільну діяльність, а також з'ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Подібну правову позицію було висловлено Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1026цс16.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст.58-59,61,212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Отже, представник позивача при подачі позову, посилався на те, що насправді ОСОБА_3І та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали на увазі вчинення правочину, а саме укладання договору купівлі-продажу будинку за домовленістю за еквівалент 10000 доларів США, однак помилково в договорі зазначена сума 30000 грн. Позивачем ОСОБА_4 не заперечується факт укладання договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.08.2016 року та перехід права власності на останній ОСОБА_1 та ОСОБА_2, однак даною вимогою позивач має намір встановити факт продажу будинку за 10000 доларів США для того, щоб в іншій справі за позовною заявою ОСОБА_19 до ОСОБА_3 стягнути грошові кошти, які були отриманні ним від відповідачів, як представником на підставі довіреності, за якою він зобовязаний негайно повернути довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення. Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 уклали вказаний договір, за яким відповідачі придбали житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями по вул.Космонавтів,15 смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області. Разом з тим, вони вказали, що ними укладався договір купівлі-продажу, воля ОСОБА_3 була направлена на продаж, а ОСОБА_1О та ОСОБА_2 на купівлю спірного житлового приміщення. Натомість, представник позивача вказує, що договір купівлі-продажу є дійсним, однак договір є удаваним лише в частині ціни в сумі 30000 грн. Однак, згідно ч.2 п.10 вказаного договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 своїми підписами особисто стверджували, що розрахунок за житловий будинок був проведений до підписання цього договору Підписання представником продавця ОСОБА_3 свідчить про проведення продавцем розрахунку за продане нерухоме майно в повному в обсязі і відсутність з його боку будь-яких претензій фінансового характеру до покупців. На час підписання цього договору ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 не мали одна до одної жодних претензій щодо проведення проведених розрахунків. В п.14 зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, розуміючи значення та умови цього договору, його правові наслідки підтвердили дійсність намірів при його укладанні, а також те, що договір не носить характеру фіктивного або удаваного правочину і не є правочином зловмисним. Таким чином, при посвідченні вказаного договору купівлі-продажу текст правочину ними був прочитаний, нотаріусом розяснено правові наслідки укладення договору купівлі-продажу, а також вони не заперечили, що самостійно підписали оспорюваний договір та досягли згоди щодо всіх істотних умов необхідних для його заключення. В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтвердили, що укладення цього договору відповідало їх інтересам, волевиявлення було вільним і усвідомленим, цей договір не приховував іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому. Суду не надано достовірних доказів того, що вони, укладаючи договір купівлі-продажу, намагалися приховати інший договір, який вони уклали фактично. Представником позивача суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором купівлі-продажу і саме на виникнення цих правовідносин була спрямована їх воля. Крім того, в свою чергу вони не були позбавлені права укласти договір про зміну нотаріально посвідченого договору, в тому числі в частині ціни. ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 не оспорюється той факт, що вони мали намір та уклали саме договір купівлі-продажу житлового будинку, а договір має вказівку про те, за яку суму здійснюється його продаж.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 є безпідставними, через що в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,15,57,60,61,88,208,209,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу удаваним в частині вартості обєкту нерухомості - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, а особою відсутньою в судовому засіданні з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя