У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Дубенко Анастасія Олександрівна про визнання недійним заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Дубенко Анастасія Олександрівна про визнання недійним заповіту.

13 жовтня 2016 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року - скасовано і передано питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З матеріалів позовної заяви вбачається та підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в м. Києві, відповідач ОСОБА_2 станом на 26 жовтня 2016 року значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

В подальшому, відповідно до відомостей паспортних даних ОСОБА_2, останній 29 жовтня 2016 року змінив зареєстроване місце проживання на: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Як роз`яснено в п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: визнати недійсним заповіт, підписаний ОСОБА_4 29 березня 2016 року (номер в реєстрі нотаріальних дій: 5-272) посвідчений державним нотаріусом Дубенко А.О. Першої Київської державної нотаріальної контори.

Скасовуючи ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року про відкриття провадження у справі, Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 21 грудня 2016 року, становив, що предметом спору є визнання недійсним заповіту ОСОБА_4, який був посвідчений 29 березня 2016 року, номер в реєстрі нотаріальних дій: 5-272 до якого входить нерухоме майно (спадщина), а саме: квартира АДРЕСА_2, квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4. При цьому, судом зазначено, що виключна підсудність встановлена для позовів про будь-які права з приводу нерухомого майна. Таким чином, з огляду на вищевикладене, до спірних правовідносин застосується виключна підсудність за місцем розташування майна, що територіально знаходиться не у Дніпровському районі м. Києва.

Згідно ст. 115 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Відповідно до 4 ч. 3 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Дубенко Анастасія Олександрівна про визнання недійним заповіту необхідно повернути позивачу для подання її до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 115, 121, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Дубенко Анастасія Олександрівна про визнання недійним заповіту - повернути позивачу для подання її до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: