Сквирський районний суд Київської області
Справа № 2-257/99
Провадження № 4-с/376/1/2017
У Х В А Л А

"15" вересня 2017 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Ярошенко С.М.,

при секретарі Шумак Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3,

встановив:

22.08.2017 року заявник звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2, при видачі довідки розрахунку заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1, № 406 від 11.08.2017 року; зобовязати головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2, визначити заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно виконавчого листа Сквирського районного суду Київської області № 2-257 від 04.06.1999 року з урахуванням вимог ч.1 ст.194 СК України, не більш як за три роки.

В обґрунтування скарги зазначає, що відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 04 червня 1999 року по справі № 2-257 з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підставі вищезазначеного рішення суду, Сквирським районним судом 04.06.1999 року видано виконавчий лист, який стягувачем було направлено на виконання до Сквирського відділу державної виконавчої служби, та 18.02.2005 року відкрито виконавче провадження № 4728917.

Згідно відмітки на виконавчому листі, зробленої бухгалтером ГУ МНС України в Київській області та довідки № 9/5/585 від 09.02.2005 року - аліменти були утримані з ОСОБА_1 по 31.01.2005 року (включно), а виконавчий лист повернутий державному виконавцю, оскільки боржник звільнився з цього місця роботи. Стягувалися аліменти і в період перебування боржника на обліку як безробітного в Сквирському районному центрі зайнятості по березень місяць 2006 року. Після зняття з обліку в Сквирському районному центрі зайнятості, ОСОБА_1 продовжив відкрито проживати у своїх батьків, місце прописки (реєстрації) не змінював та офіційно продовжував працювати з 15.03.2006 року по 21.01.2009 року за трудовим договором у приватного підприємця ОСОБА_6 і цей трудовий договір було зареєстровано у Сквирському районному центрі зайнятості.

З 03.05.2009 року по 03.06.2009 року Сквирським районним центром зайнятості ОСОБА_1 проводилася виплата по безробіттю.

Оскільки з березня 2006 року по березень 2017 року із ОСОБА_7 аліменти в примусовому порядку ніхто не стягував, ні з міліції (поліції), ні з виконавчої служби ніяким чином його не турбували, стягнення аліментів не відбувалося, в суд не викликали, тому заявник вважав, що ОСОБА_3 відмовилася від стягнення аліментів в примусовому порядку.

При розгляді Сквирським районним судом Київської області цивільної справи №376/1268/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, йому стало відомо, що з 27.11.2006 року і по даний час він перебуває у розшуку, в звязку з ухиленням від сплати аліментів. До матеріалів судової справи позивачем ОСОБА_3 надана довідка-розрахунок заборгованості за аліментами №153 від 14.03.2017 року, обчислена і складена головним державним виконавцем Поляруш А.М. з якої слідує, що заборгованість за аліментами ОСОБА_1 з березня 2006 року по жовтень 2016 року складає 58634,49 грн. ОСОБА_1, як боржник і сторона виконавчого провадження не одержував такого розрахунку, однак на свою заяву від 08.08.2017 року про обчислення розміру заборгованості із аліментів та надання боржнику відповідного розрахунку, 15.08.2017 року отримав довідку розрахунок заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1, № 406 від 11.08.2017 року, станом на 15.10.2016 року заборгованість становить 58634,49 грн.; станом на 01.08.2017 року 54327,21 грн.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №4728917, в наявності є ухвала Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2006 року про оголошення в розшук заявника. Ухвала направлена на виконання до Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області. За таких умов з 27.11.2006 року ОСОБА_1, не дивлячись на те, що постійно проживає і відкрито працює, по документах виконавчого провадження перебуває в розшуку. Проте, що з 27.11.2006 року перебував у розшуку, заявнику нічого не було відомо, оскільки в суд його не викликали, в матеріалах виконавчого провадження така інформація теж відсутня. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з листопада 2006 року по березень 2017 року по виконавчому провадженню фактично жодних процесуальних дій посадовими особами виконавчої служби, крім звернення до компетентних органів на виявлення нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1, виконано не було, за виконавчим документом, предявленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у звязку з розшуком боржника, тоді як останній був зареєстрований (прописаний) і постійно проживав за адресою, яку не змінював і по даний час: вул. Шевченка, 99, м.Сквира, та відкрито працював і одержував заробітну плату спочатку з 15.03.2006 року по 21.01.2009 року у ПП Слепченко ОСОБА_8, отримував допомогу по безробіттю у Сквирському районному центрі зайнятості населення, а з 04.06.2009 року постійно працював на ТОВ «Сквиратекс», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, довідкою з місця роботи, за кордоном не перебував. Також відсутні в матеріалах виконавчого провадження будь-які процесуальні документи щодо припинення розшуку боржника ОСОБА_1, хоча з останнього вже з березня 2017 року проводилися стягнення по місцю роботи.

Згідно відповіді від 14.06.2017 року Сквирського районного відділу Національної поліції України, розшук ОСОБА_1 припинено 23.02.2007 року, у звязку з встановленням його місця перебування.

Після звернення виконавчого листа до відділу ДВС Сквирського РУЮ Київської області стягувачем не оскаржувалися дії (бездіяльність) державних виконавців за весь період перебування його на виконанні.

Вважає, що при видачі довідки №406 від 11.08.2017 року державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження, п. 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, ч.1 ст.194 СК України.

Представник заявника в судовому засіданні доводи скарги підтримав.

Головний державний виконавець Сквирського РВ ДВС, ОСОБА_2, у судовому засіданні доводи скарги не визнала, посилаючись на те, що при видачі довідки №406 від 11.08.2017 року дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження, п. 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст.194, 195 СК України. Оскільки аліменти за виконавчим листом, предявленим до виконання, не стягувалися у звязку з розшуком ОСОБА_1, розрахунок заборгованості проведено за весь минулий час. При цьому не заперечила, що в ході провадження виконавчих дій ОСОБА_1 неодноразово викликався до відділу, виклики направлялися простою кореспонденцією, однак боржник на виклики не зявлявся, за кордоном не перебував. У травні 2012 року та жовтні 2014 року направлялися запити до реєструючих органів про наявність зареєстрованого рухомого та нерухомого майна, до РЦЗ про наявність доходів. 23.02.2017 року до відділу звернулася ОСОБА_3 та повідомила, що боржник аліменти не сплачує, офіційно працює в ТОВ «Сквиратекс» і 14.03.2017 року до товариства було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника до погашення заборгованості в сумі 58634,49 грн.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, державного виконавця, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 04 червня 1999 року по справі № 2-257 з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підставі вищезазначеного рішення суду, Сквирським районним судом 04.06.1999 року видано виконавчий лист, який стягувачем було направлено на виконання до Сквирського відділу державної виконавчої служби, та 18.02.2005 року відкрито виконавче провадження № 4728917 (а.с.6,35).

Згідно відмітки на виконавчому листі, зробленої бухгалтером ГУ МНС України в Київській області та довідки № 9/5/585 від 09.02.2005 року - аліменти були утримані з ОСОБА_1 по 31.01.2005 року (включно), а виконавчий лист повернутий державному виконавцю, оскільки боржник звільнився з цього місця роботи. Стягувалися аліменти і в період перебування боржника на обліку як безробітного в Сквирському районному центрі зайнятості по березень місяць 2006 року. Після зняття з обліку в Сквирському районному центрі зайнятості, ОСОБА_1 продовжив відкрито проживати у своїх батьків, місце прописки (реєстрації) не змінював та офіційно продовжував працювати з 15.03.2006 року по 21.01.2009 року за трудовим договором у приватного підприємця ОСОБА_6 і цей трудовий договір було зареєстровано у Сквирському районному центрі зайнятості.

З 03.05.2009 року по 03.06.2009 року Сквирським районним центром зайнятості ОСОБА_1 проводилася виплата по безробіттю (а.с.16-19, 36-38).

При розгляді Сквирським районним судом Київської області цивільної справи №376/1268/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, заявнику стало відомо, що з 27.11.2006 року і по даний час він перебуває у розшуку, в звязку з ухиленням від сплати аліментів. До матеріалів судової справи позивачем ОСОБА_3 була надана довідка-розрахунок заборгованості за аліментами №153 від 14.03.2017 року, обчислена і складена головним державним виконавцем Поляруш А.М. з якої слідує, що заборгованість за аліментами ОСОБА_1 з березня 2006 року по жовтень 2016 року складає 58634,49 грн. ОСОБА_1, як боржник і сторона виконавчого провадження не одержував такого розрахунку, однак на свою заяву від 08.08.2017 року про обчислення розміру заборгованості із аліментів та надання боржнику відповідного розрахунку, 15.08.2017 року отримав довідку розрахунок заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1, № 406 від 11.08.2017 року, станом на 15.10.2016 року заборгованість становить 58634,49 грн.; станом на 01.08.2017 року 54327,21 грн. (а.с.50-51).

У матеріалах виконавчого провадження №4728917, в наявності є ухвала Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2006 року про оголошення в розшук заявника. Ухвала направлена на виконання до Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.43).

Згідно відповіді від 14.06.2017 року Сквирського районного відділу Національної поліції України, розшук ОСОБА_1 припинено 23.02.2007 року, у звязку з встановленням його місця перебування (а.с.22).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з листопада 2006 року по березень 2017 року по виконавчому провадженню фактично жодних процесуальних дій посадовими особами виконавчої служби, крім звернення до компетентних органів на виявлення нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1, до РЦЗ про наявність доходів, виконано не було за виконавчим документом, предявленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у звязку з розшуком боржника, тоді як останній був зареєстрований (прописаний) і постійно проживав за адресою, яку не змінював і по даний час: вул. Шевченка, 99, м.Сквира, та відкрито працював і одержував заробітну плату спочатку з 15.03.2006 року по 21.01.2009 року у ПП Слепченко ОСОБА_8, отримував допомогу по безробіттю у Сквирському районному центрі зайнятості, а з 04.06.2009 року постійно працював на ТОВ «Сквиратекс», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, довідкою з місця роботи (а.с.44-49).

Після звернення виконавчого листа до відділу ДВС Сквирського РУЮ Київської області стягувачем не оскаржувалися дії (бездіяльність) державних виконавців за весь період перебування його на виконанні.

Відповідно до ст.129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (з відповідними змінами) при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно п.26 зазначеної Постанови, розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами Закону України про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

За змістом п.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Відповідно до ч.3, 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача.

Як вбачається з довідки №406 від 11.08.2017 року, вона не в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», СК України, Інструкції.

Згідно ч.1, 2 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання.

Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

В даному випадку, виникнення заборгованості за весь час стягнення аліментів в сумі, визначеній головним державним виконавцем Поляруш А.М., а саме: з 01.03.2006 року по 15.10.2016 року виникла не у звязку з розшуком боржника, чи перебуванням його за кордоном, а з інших підстав, не повязаних з умисним невиконанням боржником своїх зобовязань.

Судом враховані пояснення сторін, що після подання виконавчого листа до відділу ДВС Сквирського районного управління юстиції Київської області стягувачем не оскаржувалися дії (бездіяльність) державної виконавчої служби.

Тобто, належних доказів, на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за весь період стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1, які б відповідали вимогам ч.2 ст.194 СК України, суд вважає не надано.

На думку суду, головним державним виконавцем не було враховано причини не стягнення аліментів з березня 2006 року, які не повязані з умисним невиконанням боржником своїх зобовязань.

За таких обставин, внесення до довідки про заборгованість по сплаті аліментів відомостей за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, без зясування необхідних в даному випадку причин виникнення заборгованості, як це вимагає ч.2 ст.194 СК України, на думку суду є підставою для визнання дій головного державного виконавця при видачі цієї довідки, неправомірними.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

У судовому засіданні встановлено, що довідку від 11.08.2017р. заявник отримав 15.08.2017 року, а тому не пропустив строк звернення до суду.

Згідно ч.1, 2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скаргу боржника задовольнити та зобовязати головного державного виконавця визначити заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів із врахуванням ч.2 ст.194 СК України.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ст.82 ЦПК України суд, враховуючи неналежне матеріальне забезпечення органу державної виконавчої служби, вважає звільнити Сквирський районний відділ державної виконавчої служби від сплати судового збору.

Керуючись ст. 82, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2, при видачі довідки розрахунку заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1, № 406 від 11.08.2017 року.

Зобовязати головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2, визначити заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно виконавчого листа Сквирського районного суду Київської області № 2-257 від 04.06.1999 року з врахуванням вимог ч.1 ст.194 СК України, не більш як за три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_9