Справа № 212/6855/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Колочко О.В.,
за участі секретаря судового засідання Деменко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, цивільну справу за позовом Повного товариства «Ломбард Селенит» ОСОБА_1 і Компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
15 листопада 2016 року позивач ОСОБА_3 товариство «Ломбард Селенит» ОСОБА_1 і Компанія» (далі Позивач, Кредитодавець, Заставодержатель, Ломбард) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач уклав з відповідачем договір про надання фінансового кредиту та застави, відповідно до умов якого Ломбард надав Відповідачу в користування грошові кошти в сумі 4000 грн. з сплатою процентів за користування кредитом, а Відповідач в забезпечення виконання зобовязань щодо повернення суми фінансового кредиту та сплати суми процентів за користування кредитом передала в заставу ювелірний виріб ланцюг загальною вагою 15,76 г золото 585 проби, про який заявила як особисту власність, набуту правомірним шляхом. Однак, пізніше зясувалося, що золотий ланцюг, що слугував предметом застави, раніше був викрадений відповідачем і за даним фактом було відкрите кримінальне провадження, в рамках розслідування якого 14 червня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді вказаний ланцюг був вилучений. Таким чином, заборгованість відповідача станом на 14.11.2016 по кредиту становить 7175,20 грн., з яких фінансовий кредит в сумі 4000 грн., проценти за користування фінансовим кредитом у сумі 3175,20 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 53,26 грн., три відсотки річних в сумі 258,30 грн. відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також витрати на оплату судового збору в сумі 1378 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між сторонами по справі 05 червня 2016 року був укладений Договір № 7320/16, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу 4000,00 грн. на строк 60 календарних днів до 03 серпня 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,49% від суми фінансового кредиту за кожний календарний день користування, забезпеченням виконання зобовязань за даним договором була застава у вигляді ланцюга загальною вагою 15,76 г золото 585 проби (а.с. 7).
Згідно п. 1.4 зазначених Договорів заставодавець заявляє, що предмет застави є його особистою приватною власністю, при цьому право власності на предмет набуто ним правомірно. Предмет застави нікому іншому не відчужений, в суперечці чи під забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього немає. А також по відношенню до предмету застави відсутні права третіх осіб. Позичальник (Заставодавець) повідомлений про кримінальну відповідальність за шахрайство з фінансовими ресурсами (ст. 222 КК України), зокрема за надання недостовірної інформації з метою одержання фінансового кредиту.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2016 надано слідчому СВ Жовтневого ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 тимчасовий доступ до ланцюга проба 585 вагою 15,76 г, який знаходиться в приміщенні ломбарду «Селенит», який розташований на 4-му мікрорайоні ЗарічнийАДРЕСА_1 в Жовтневому районі міста ОСОБА_5, з можливістю його тимчасового вилучення(а.с. 8).
Відповідно до протоколу тимчасового вилучення майна, складеному 16 червня 2016 року слідчим СВ Жовтневого ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у ОСОБА_1 було вилучено відповідно до опису речей і документів золотий ланцюжок проба 585, вагою 15,762 г за договором кредиту № 7320/16(а.с. 9-10).
27 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією про повернення заборгованості в сумі 5744,40 грн., яка утворилася внаслідок порушення відповідачем умов договору (а.с. 11-13).
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у крадіжці у потерпілого ОСОБА_6 золотого ланцюжка вагою 15,73 г проба 585, і вона була засуджена до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 30 вересня 2016 року (а.с. 26-27).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 575, 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, одним із видів якої є заклад, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту п. 2.4.1 Договору про надання Ломбардом фінансового кредиту, у разі невиконання Позичальником своїх зобов'язань за договором у встановлений в ньому термін, Кредитодавець набуває право звернення стягнення на Предмет застави.

Оскільки зазначений вище ювелірний виріб золотий ланцюг, який був предметом застави за вищевказаним Договором, укладеними між сторонами по справі, у встановленому законом порядку, відповідно до ухвали слідчого судді був вилучений у Позивача, то останній позбавлений можливості задовольнити свої вимоги внаслідок невиконання зобов'язань відповідачем за рахунок вказаних предметів застави.

Отже, враховуючі обставини справи та вимоги зазначених норм Закону, судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеного договору, а тому сума заборгованості в розмірі 7175,20 грн., з яких фінансовий кредит в сумі 4000 грн., проценти за користування фінансовим кредитом у сумі 3175,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплачує кредиторові суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 258,30 грн. та 3 відсотки річних в сумі 53,26 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд як з таким, що виконаний відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. (а.с. 1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 575, 589, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 59-61, 88, 169, 197 ч. 2, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Повного товариства «Ломбард Селенит» ОСОБА_1 і Компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Повного товариства «Ломбард Селенит» ОСОБА_1 і Компанія» заборгованість за договором фінансового кредиту в сумі 4000 грн., проценти за користування фінансовим кредитом в сумі 3175,20 грн., інфляційні витрати в сумі 258,30 грн., три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в сумі 53,26 грн., загалом в сумі 7486 (сім тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 76 коп., а також судові витрати на оплату судового збору в сумі 1378 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. В. Колочко