У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 12 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, за обставинами вчинення якого він 07 листопада 2012 року близько 21-00 год у с. Білки Іршавського району Закарпатської області поблизу будинку АДРЕСА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, умисно завдав позивачу тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді множинних лінійних переломів склепіння черепа, вдавленого депресійного перелому лобної кістки, травматичного розходження сагітального шва.

Діями відповідача йому завдано моральну шкоду. Вказував, що у результаті заподіяних тілесних ушкоджень йому спричинено моральні та фізичні страждання, відбулися негативні зміни у його житті, пов'язані з необхідністю тривалого лікування та реабілітації, а також значної втрати працездатності. Перенесена травма призвела до негативних психоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, невпевненість у собі, відчуття власної неповноцінності, тривога з приводу майбутнього, тощо.

Посилаючисьвказані обставини, позивач просив стягнути на його користь із відповідача 100 000 грн у рахунок компенсації завданої моральної шкоди.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 вересня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, заподіяну злочином у сумі 100 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або

(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені

(ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з факту вчинення ОСОБА_5 злочину, внаслідок якого було завдано істотної шкоди здоров'ю позивача та існування реального ризику його смерті через дії відповідача, що підтверджується вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2013 року.

З огляду на вказані обставини, суди попередніх інстанцій з урахуванням висновку судово-психологічної експертизи від 14 квітня 2016 року № 4170, характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також із засад розумності і справедливості, дійшли обґрунтованого висновку про обов'язок винного відшкодувати моральну шкоду, заподіяну позивачу внаслідок вчинення злочину.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що висновок судово-психологічної експертизивід 14 квітня 2016 року № 4170 є неналежним та недопустимим доказом у справі, є безпідставним, тому що використання методики, на якій ґрунтується вказаний висновок, не суперечить вимогам Закону України «Про судову експертизу» та відповідає вимогам п. 1.4 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

Крім того, вказаний висновком був оцінений судами в сукупності з іншими доказами у справі і не суперечить останнім.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська