233 № 233/3078/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м.Констянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

28 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини.

Відповідно до укладеного договору № 128-2008-2755 від 19 вересня 2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 75 000,00 грн. на умовах визначених Договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів по ньому. В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 19 вересня 2008 року було укладено договори поруки № 128-2008-2755-Р/1 та № 128-2008-2755-Р/2 відповідно. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач ОСОБА_1 не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 01 квітня 2015 року, яка складається з наступного: прострочена заборгованість по сплаті кредиту 1925,02 грн., сума дострокового стягнення кредиту 65886,12 грн., заборгованість за відсотками 13219,08 грн., таким чином загальна сума заборгованості становить 81030,22 грн., яку позивач разом із судовими витратами просить стягнути з відповідачів солідарно у свою користь.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.116).

Представник відповідача ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, згідно яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутня додаткова угода №1 від 17.07.2009 року, яка підписана уповноваженою особою банку, а також додатку №3, який регулює погашення заборгованості (а.с.160-161), а також заявив клопотання про витребування оригіналів або належним чином завірених копій документів, які стосуються вказаного договору.

Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксації судового процесу технічними засобами.

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

19 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 128-2008-2755, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 75 000,00 грн., на умовах визначених Договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів по ньому не пізніше 10 вересня 2023 року (а.с.11-14, 49-56). Вказана обставина визнається сторонами, кредитний договір є дійсним, у встановленому поряду нечинним не визнаний.

В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 19 вересня 2008 року було укладено договори поруки № 128-2008-2755-Р/1 та № 128-2008-2755-Р/2 відповідно (а.с.19-21, 28-30). Вказані договори поруки також є чинними, факт їх підписання сторонами не оспорюється і під сумнів не ставиться.

Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу на умовах визначених Договором, що підтверджується випискою з особового рахунку за 22 вересня 2008 року (а.с.9), меморіальним ордером № 1282902UAH000001/323786 від 22 вересня 2008 року (а.с.10). Що також не оспорюється відповідачкою ОСОБА_1 та її представником.

Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим 26 січня 2015 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу щодо дострокового виконання позичальником його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі (а.с.80-82, 83-85, 86-88). Станом на 01 квітня 2015 року за відповідачкою утворилась заборгованість, яка складається з наступного: прострочена заборгованість по сплаті кредиту 1925,02 грн., сума дострокового стягнення кредиту 65886,12 грн., заборгованість за відсотками 13219,08 грн., таким чином загальна сума заборгованості становить 81030,22 грн.(а.с.5-8).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз.

Тобто, доказами можуть бути будь-які фактичні дані, в тому числі і договір банківського кредиту, як письмовий доказ, на підставі якого суд повинен встановити наявність обставин, що обгрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за договором банківського кредиту, не виконання за цим договором грошового зобовязання та настання цивільно-правової відповідальності, виходячи саме з умов договору, як письмового доказу.

Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В той час, ст. 59 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, як сторона по справі, довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин позики між сторонами на підставі договору банківського кредиту та не виконання відповідачем взятих на себе договором грошових зобовязань подавши суду належним чином засвідчені копії: договору банківського кредиту з графіком погашення заборгованості (а.с.205-209), додаткову угоду № 1 від 19.07.2008 року з графіком погашення (а.с.210-216), які підписані відповідачкою ОСОБА_1 17 липня 2009 року та дійсність цих підписів не оспорюється; договорів поруки з ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 19 вересня 2008 року № 128-2008-2755-Р/1 та № 128-2008-2755-Р/2 відповідно (а.с.217-222).

Як передбачено ч.1 ст. 185 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів.

Натомість ч.2 ст. 185 ЦПК України передбачає, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

З приводу цього, Пленум Верховного суду України в п. 28 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 розяснив, що «…якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті185ЦПКпросити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті10ЦПКсприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо)…».

Крім того, в п. п. 23, 27 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2, Пленум Верховного суду України звернув увагу на наступне:«…розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів…», «…виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті58,59ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК…».

Відповідних заяв з приводу недостовірності або фальшування наявних у справі документів від сторін не надходило.

Суд не враховує заперечення представника відповідача ОСОБА_4 щодо недоведеності розміру заборгованості відповідачки ОСОБА_1, оскільки факт наявності такої заборгованості під сумнів також не ставиться, а позивачем надано її детальний розрахунок, у якому зазначені усі нарахування та платежі за кредитним договором (а.с.196-199).

Суд також зазначає, що предметом позовних вимог є дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитом станом на 01 квітня 2015 року, а не певної її частини. При цьому власного контр розрахунку, заперечень щодо розміру нарахувань та термінів, наведених у розрахунку, відповідачем ОСОБА_1 та її представником не надано.

На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості по кредитному договору станом на 01 квітня 2015 року в сумі 81030,22 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по сплаті кредиту 1925,02 грн., сума дострокового стягнення кредиту 65886,12 грн., заборгованість за відсотками 13219,08 грн.

В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 810,30 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. 60, 79, 88, 177, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 589, 590 1050, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 81030 (вісімдесят одна тисяча тридцять) гривень 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» у відшкодування сплаченого судового збору по 270 (двісті сімдесят) гривень 10 копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя