Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/905/17
РІШЕННЯ

іменем України

14 вересня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в інтересах свої неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Третя особа: Служба у справах дітей Яготинської РДА, про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та стягнення моральної шкоди.

Встановив:

В позові до суду із врахуванням збільшення позовних вимог позивачка вказала, що на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 4 лютого 2015 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Однак потрапити до власного житла вона не може, оскільки його на даний час займають відповідачі по даній справі, без жодних на те правових підстав. Вказані особи добровільно не звільняють будинок, чим створюють мені перешкоди у користуванні належним мені майном.

Відповідачі не є та ніколи не були членом сім'ї власника будинку. Неналежність особи до членів сім'ї власника будинку зумовлює у неї відсутність правових підстав на проживання у будинку. Крім того, у відповідачів перебувають на праві власності інші житлові приміщення, у яких вони мають можливість проживати.

Підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Крім того, у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала, у зв'язку умисними протизаконними діями відповідів у користуванні належним їй будинком.

В своєму похилому віці вона позбавлена можливості використовувати належне їй на праві власності житлове приміщення за призначенням, в зв'язку з цим з метою захисту свого порушеного права, вимушена була неодноразово звертатися до правоохоронних органів.

Так, внаслідок тривалих психологічних переживань, у неї відбулися зміни в емоційному стані, вона постійно перебуває в напрузі, має незадовільний стан здоров'я, регулярно зазнає душевних, а іноді і фізичних страждань від відповідачки

Відповідні обставини щодо ненадання їй доступу до своєї власності, які супроводжуються зухвалою поведінкою відповідачки, яка в свою чергу всупереч закону вважає її своєю власністю, спричиняють їй не аби які моральні страждання, які вона оцінює в розмірі 100 000 гривень.

Просила:

Усунути перешкоди у здійснені права власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з вказаного будинку.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

В судовому засіданні яке відбулося 28 серпня 2017 року, позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідачі та їх представник ОСОБА_7 позов не визнали в повному обсязі, та дали по суті своїх вимог та заперечень свої пояснення.

В зв»язку із заявленим клопотанням представником відповідачів ОСОБА_7 про витребування із Яготинського ВП матеріалів перевірки по факту побиття вікон у спірному будинку, в судовому засіданні була оголошена перерва до 14 години 14.09. 2017 року. Дата відкладення розгляду справи була погоджена із сторонами по справі в тому числі і із представником відповідачів- ОСОБА_7. Повістки на наступне судове засідання ними були отримані після судового засідання.

12.09. 2017 року до суду надійшла заява представників відповідачів ОСОБА_7 в якій він просить відкласти розгляд справи, так як на 14.09. 2017 року в Києво- Святошинському суді призначена справа з його участь, як представника позивача. Крім цього 14.09. 2017 року до суду надійшла заява іншого відповідача ОСОБА_3 в якій вона просить відкласти розгляд с прави, мотивуючи тим, що в неї захворіла дитина, проте доказів цьому до суду не надала.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи, у разі; першої неявки в судове засідання сторони, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними.

Враховуючи, що в судовому засіданні яке відбулося з участю сторін / позивачки, її представника, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник відповідачів - ОСОБА_7/ які в судовому засіданні дали свої пояснення по поводу заявлених вимог та заперечень, а витребуваний матеріал із Яготинського ВП по факту побиття вікон в спірному будинку що мало місце 02.08. 2017 року / в період перебування справи в провадженні Яготинського районного суд /не має доказового значення по даному спору, то суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності представника відповідачів- ОСОБА_7 та відповідачки ОСОБА_3, але з участю відповідачки ОСОБА_2, яка з»явилася в судове засідання призначене на 14 вересня .

Із пояснень позивачки ОСОБА_1 видно, що відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 4 лютого 2015 року, вона являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Однак потрапити до власного житла вона не може, оскільки його на даний час займають відповідачі по даній справі, без жодних на те правових підстав. Вказані особи добровільно не звільняють будинок, чим створюють їй перешкоди у користуванні належним їй майном. По цьому питанню вона неодноразово зверталася із заявою до Яготинського ВП, але результатів цьому, не було.

Із пояснення відповідачки ОСОБА_2 видно, що попередній власник спірного будинку була ОСОБА_9 яка була бабусею чоловіка її дочки. З дозволу ОСОБА_9 вона в травні 2011 року заселилася до будинку АДРЕСА_1. Проживала разом із власником будинку однією сім»єю. В 2013 році в даний будинок заселилась і її дочка ОСОБА_3 із трьома малолітніми дітьми. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла власник будинку ОСОБА_9, яка при житті склала заповіт на користь ОСОБА_3 В 2015 році ОСОБА_1 почала вимагати щоб вона виселилась з даного будинку, так як вона є власником будинку, але вона з цим не погоджується так як в будинку проживає із 2011 року та по даний час. ЇЇ дочка ОСОБА_3 в даному будинку проживає періодично. Вона має житловий будинок в Рівненській області, де й зареєстрована.

Із пояснення відповідачки ОСОБА_3 видно, що вона має власний житловий будинок по АДРЕСА_2, де й зареєстрована разом зі своїми малолітніми дітьми та чоловіком. Власником будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_9 яка була бабусею її чоловіка. В даний будинок вона вселилась із трьома малолітніми дітьми навесні 2013 року, із дозволу власника будинку ОСОБА_9, в якому проживає періодично. При житті ОСОБА_9 склала заповіт на будинок на її користь, атому вона надіялась на те, що після смерті ОСОБА_9 вона буде власником даного будинку.ЇЇ чоловік трагічно загинув в березні 2017 року.

Із показів свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 -жителів с. Сотниківка видно, що ОСОБА_2 заселилась в будинок ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 в 2011 році, в якому проживає і по даний час. Дочка останньої ОСОБА_3 заселилась в даний будинок з трьома малолітніми дітьми в 2013 році. ОСОБА_3 в даному будинку проживає періодично.

Із показів свідка ОСОБА_10 видно, що відповідачі в будинку ОСОБА_9 стали проживати після смерті ОСОБА_9 яка померла в 2013 році.

В судовому засіданні встановлено наступне:

ОСОБА_2, яка має власний житловий будинок та зареєстрована за місцем його знаходження в с. Рокитне Рокитнівського раойну Рівненської області, з листопада 2011 року та по даний час проживає по АДРЕСА_1., здійснюючи при цьому догляд за власником будинку ОСОБА_9 1924 року народження. В 2013 році в даний будинок заселилась дочка ОСОБА_2 ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком та трьома малолітніми дітьми./ ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5- ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 / а.с. 25-27 / При цьому подружжя ОСОБА_3 мають власний житловий будинок по АДРЕСА_2, де й зареєстровані / а.с. 28 /. ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4./ а.с. 32 зв. /.

Із рішення Яготинського районного суду від 06.07. 2016 року по с праві за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_13, ОСОБА_1 та ОСОБА_14 видно наступне: 07.листопада 2011 року проживаючи в будинку по АДРЕСА_1 власником якого була ОСОБА_9, остання склала на користь ОСОБА_3 заповіт на даний будинок. 02 липня 2013 року даний заповіт був скасований ОСОБА_9. В позові до суду ОСОБА_3 вважаючи дану заяву від 02.07. 2013 року нікчемною, просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, скасувавши у Спадковому реєстрі запис за про реєстрацію. Даним рішенням в позові ОСОБА_3 було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.11. 2016 року, рішення Яготинського райсуду від 06.07.2016 року залишено в силі. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 16.03. 2017 року, рішення Яготинського райсуду від 06.07. 2016 року та Ухвала Апеляційного суджу Київської області від 17.11. 2016 року залишені в силі. / а.с. 64-71 /

На підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 4 лютого 2015 року, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1./ а.с. 6 /

Однак потрапити до власного житла позивачка не може, оскільки його на даний час займають відповідачі по даній справі, без жодних на те правових підстав. Вказані особи добровільно не звільняють будинок, чим створюють позивачці перешкоди у користуванні належним їй майном.

Відповідачі не є та ніколи не були членом сім'ї власника будинку ОСОБА_1.

Згідно зі статями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

В силу ч.2 ст.. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст..150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 9 ПостановиПленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року№ 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15постанови від 1 листопада 1996 р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

За змістом частини 2 статті 321 ЦК України обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Правова позиці, висловлена Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-158 цс14: За ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку про те, що право члена сім»ї власника житлового будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки житлові права членів сім»ї власника житлового будинку є похідними від права власника цього будинку, то припинення права власності особи на будинок припиняє право членів сім»ї на користування цим будинком.. Однією з підстав припинення права власності відповідно до ст. 346 ЦК України, є смерть власника.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В силу ст. 1 Протоколу № 1 «Захист власності», - «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині усунення перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідачів та малолітніх дітей із даного будинку.

Щодо вимог позивачки в частині стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.

В зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів, позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала, у зв'язку умисними протизаконними діями відповідачів у користуванні належним позивачці будинком.

Відповідно до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Проте враховуючи ті обставини, що ОСОБА_2 проживає в будинку по АДРЕСА_1 із 2011 року із дозволу власника будинку ОСОБА_9, доглядала за нею та підтримувала господарство, що ОСОБА_3 в даному будинку проживає періодично із 2013 року із членами своєї сім»ї та по даний час, ті обставини що проживаючи в даному будинку та доглядаючи за самітньою ОСОБА_9 вони мали намір на те що після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_3 набуде право власності на даний будинок, так як 07.11. 2011 року ОСОБА_9 склала заповіт на користь ОСОБА_3, що ОСОБА_3 - чоловік якої помер, має на утриманні трьох малолітніх дітей, тому суд приходить до висновку, про відмову позивачці в частині вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 317, 319,321, 386, 387, 391, 1167 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в інтересах свої неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Третя особа: Служба у справах дітей Яготинської РДА, про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та стягнення моральної шкоди, задовільнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1- власником якого вона являється, шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,з будинку за АДРЕСА_1.

В частині вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.