Справа № 382/878/15-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/4078/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 12.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Сержанюка А.С., Яворського М.А.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДМ Естейт», реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області, треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович, про визнання договорів недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію та внесення змін до державного реєстру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою та просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Заява обґрунтована тим, що при ухваленні рішення суд не вирішив питання про судові витрати, понесені позивачем.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, а результати їх оцінки відображає у судовому рішенні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів витрат на правову допомогу та їх розрахунку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 19 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 і Товариством з обмеженою відповідальністю «ДДМ Естейт», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., зареєстрований в реєстрі № 589, скасовано державну реєстрацію даного договору. Скасовано рішення про державну реєстрацію № 19856374 від 06 березня 2015 року, проведену державним реєстратором Козинець С.С. щодо державної реєстрації нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 (реєстраційний запис об'єкта нерухомого майна 55), номер запису про право власності 8975723. Скасовано рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 20010687 від 16.03.15 року, проведену державним реєстратором Козинець С.С. щодо державної реєстрації нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 (реєстраційний запис об'єкта нерухомого майна 55) номер запису про право власності 8975723. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с.183).

Згідно вимог ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_2 вказує на те, що суд не вирішив питання щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

У пункті 48 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року роз'яснено судам, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи інтереси позивача у суді представляв ОСОБА_7 на підставі договору про надання правової допомоги, а також на підставі довіреності (а.с.27, 107).

Однак, під час розгляду справи у суді першої інстанції і до моменту ухвалення судового рішення по справі, ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів, які підтверджують понесені нею витрати на правову допомогу, а, відтак, суд не мав підстав для їх стягнення на користь позивача. Копія квитанції до прибуткового касового ордера була надана суду після ухвалення рішення по суті.

Отже, в силу вимог ст. 220 ЦПК України відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Крім того, як вбачається з резолютивної частини рішення суду, суд першої інстанції вирішив усі вимоги позивача, задовольнивши частину позовних вимог та вказавши що в решті позову позивачу відмовлено.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Однак у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

На зазначені вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув та всупереч вимогам зазначеної норми закону постановив рішення, яким відмовив в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин зазначене рішення підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Сержанюк А.С.

Яворський М.А.