№ 556/1236/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2017 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі :

головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного 14 січня 2014 року і зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №3, та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння, різні погляди на життя. На протязі тривалого часу сторони шлюбних та сімейних відносин не підтримують. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача.

Відповідач надав суду заяву, в якій визнав позов, клопотав про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у зв'язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини.

В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, що вони підтвердили в своїх заявах.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, і не клопотала про його зміну на дошлюбне, вона може іменуватись цим прізвищем і після розірвання шлюбу.

Як вбачається з ч.ч.3, 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання особи, фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживає разом з матір"ю, і спору з цього приводу між подружжям відсутні.

Також встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, свідоцтво про народження НОМЕР_2. Діти проживають спільно з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради №3042 від 03.08.2017 року.

Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст.27 Конвенції про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів - 1/3 частина всіх видів доходу відповідача щомісячно, є достатнім для забезпечення невідкладних потреб дітей, їх харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів.

Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі, який не є завищеним, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб, та таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру, відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком, працює машиністом насосних установок в КП «АКВА» та може виконувати обов"язок по утриманні своєї дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав.

Керуючись ст.ст.15, 208, 209 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 180-184 Сімейного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 09 листопада 2005 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №3.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.

Дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд. Апеляційну скаргу може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

С У Д Д Я :