Справа № 296/2624/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно- експлуатаціне підприємство №11" Житомирської міської ради про визнання права власності на нерухоме майноза набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що у лютому 2006 року позивач почав проживати в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 за згодою його дядька ОСОБА_4, який проживав там раніше. У грудні 2015 року ОСОБА_4 помер та будь-яких документів на квартиру не залишив. Посилаючись на те, що зазначена квартира не має власника, а позивач добросовісно та відкрито володіє цим нерухомим майном більше десяти років, сплачує комунальні послуги та проводить поточні ремонти, позивач вважає, що у нього виникло право набуття права власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що спірна квартира не є безхазяйним майном, оскільки належить територіальній громаді міста, у звязку з чим просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника та при вирішення справи покладався на розсуд суду (а.с.50).

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1, складається з двох кімнат, загальною площею 40,0 кв.м., житловою площею, 32,6 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., розташованої на 1-му поверсі 1-о поверхового будику (а.с. 22).

Як вбачається з довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 188 від 09.03.2016 року станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано (а.с. 31).

Відповідно до довідки КП "Виробниче житлове ремонтно- експлуатаціного підприємства №11" від 23.11.2016 року № 3/45 вбачається, що квартира АДРЕСА_3 неприватизована. З 2004 року проживав без реєстрації двірник підприємства ОСОБА_4 Був звільнений з підприємства за віком та помер у 2015 році. На даний час за вказаною адресою без реєстрації проживає родич ОСОБА_4 ОСОБА_1 (а.с. 100).

Згідно комісійного акту від 12 січня 2016 року, затвердженого головним інженером КП "ВЖРЕП №11" ОСОБА_5, зі слів сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що гр. ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з лютого 2006 року та на час складання акту (а.с.6).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами позивача, засвідчили факт проживання ОСОБА_1 з 2006 року у квартирі АДРЕСА_1, а також вказували, що до цього в спірній квартирі проживав дядько позивача - ОСОБА_4, який працював двірником КП "Виробничо житлово ремонтно- експлуатаціного підприємства №11".

Згідно копії паспорта серії ВН №601148 ОСОБА_1 у період з 24 червня 1992 року по 09 лютого 2016 року останній був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27).

З наявних в матеріалах інвентаризаційної справи № 3401 на будинковолодіння №10 вул. Хлібній у м. Житомирі, а саме: копії оціночного акту за 1965 р. (форма №1), викопіювання із плану будівельного кварталу №22 на присадибну ділянку, копії оціночного акту №1 (форма №3) за 1965 р. та копії поповерхового плану за 1965 р. на будинок літ. «А» по вул. Горького № 10 в м. Житомирі вбачається, що власником вказаного будинковолодіння зазначається Міськрада депутатів трудящих (а.с. 75-82).

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно - через пять років з часу спливу позовної давності.

Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Частиною 1ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи що спірна квартира АДРЕСА_1 відноситься до житлового фонду комунальної власності та його належність територіальній громаді м. Житомира, беручи до уваги, що позивачу було відомо про те, що ОСОБА_4 (з дозволу якого позивач з 2006 року почав проживати у спірній квартирі), який використовував спірну квартиру як службове житло, не набув права власності на спірну квартиру; право власності за ОСОБА_4 та за позивачем на вказану квартиру також не зареєстровано; а також те, що ОСОБА_1 знав, що зазначена квартира належить до комунальної власності територіальної громади, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане майно за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота