печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6221/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Чепізі Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди -,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Відповідача, вимоги якого з урахуванням змін та доповнень до позовних вимог обґрунтував наступним.

15.04.2016 року наказом №194ос/тр Позивача було прийнято на посаду заступника начальника Філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» (далі - Філія) Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця»).

22.12.2016 року наказом (розпорядженням) № 756-ос/тр Філії та наказом №2425/ос від 22.12.2016 року ПАТ «Українська залізниця» Позивача звільнено у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, про що в його трудову книжку внесено відповідний запис.

22.12.2016 року Позивач отримав трудову книжку та розрахунок щодо виплати одноразової грошової допомоги з виплатою вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку, відповідно до норм встановлених ст. 44 КЗпП України, що підтверджується розрахунковим листком за грудень від 22.12.2016 року.

Разом з тим, звільнення Позивача за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є неправомірним, оскільки, Позивач, працюючи на посаді заступника начальника філії, не був посадовою особою Відповідача, не був призначений головою чи членом наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізором Відповідача, а також іншим головою та членом іншого органу Відповідача.

З урахуванням зазначеного просить суд:

- визнати незаконними та скасувати: наказ (розпорядження) №756-ос/тр від 22.12.2016 року Філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» ПАТ «Українська залізниця», наказ №2425/ос від 22.12.2016 року ПАТ «Українська залізниця»;

- поновити Позивача на посаді заступника начальника Філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» ПАТ «Українська залізниця»;

- стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на користь Позивача компенсацію моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Представники Позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, заяві про зміну позовних вимог та наданих письмових додаткових поясненнях. Зокрема, у додаткових поясненнях представники Позивача зазначають, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про акціонерні товариства», Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів, затвердженому Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 03.12.2013 р. № 2826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2013 р. за № 2180/24712 (далі - Положення № 2826) Відповідач розкривав інформацію про посадових осіб Товариства, однак у наведеній інформації не згадував про Позивача як посадову особу Товариства.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав, викладених в письмових запереченнях та просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, представник Відповідача вказував, що безпосередньо п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не обмежує поняття «посадові особи» виключно колом керівників чи членів виборних органів Товариства, посилаючись при цьому на ч. 1 ст. 89 Господарського кодексу України, Положення № 2826, статутні та внутрішні документи Відповідача, а також на судову практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України. Представник Відповідача також наголошує, що звільнення Позивача відбулося на підставі припинення його повноважень, відповідно до рішення Правління ПАТ «Укрзалізниця» від 20-21.12.2016 року, оформленого протоколом рішення правління № 87, пункт 30.12, і як це вимагається п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи та не оспорюється сторонами, 15.04.2016 року наказом №194ос/тр Позивача було прийнято на посаду заступника начальника Філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» ПАТ «Українська залізниця», що також підтверджується відповідним записом в його трудовій книжці.

22.12.2016 року наказом (розпорядженням) № 756-ос/тр Філії та наказом №2425/ос від 22.12.2016 року ПАТ «Українська залізниця» Позивача було звільнено у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а у трудову книжку внесено відповідний запис.

22.12.2016 року Позивач отримав трудову книжку та розрахунок щодо виплати одноразової грошової допомоги з виплатою вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку, відповідно до норм встановлених ст. 44 КЗпП України, що підтверджується розрахунковим листком за грудень від 22.12.2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказує, що його не було призначено головою чи членом наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізором Відповідача, а також іншим головою та членом іншого органу Відповідача, що унеможливлює застосування до нього п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Натомість суд критично ставиться до твердження Позивача, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе тільки до даної категорії працівників.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: припинення повноважень посадових осіб. Суд наголошує, що ця норма не містить жодних вказівок на її застосовність виключно до тих чи інших категорій посадових осіб.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до п. 6 глави 1 розділу III Положення № 2826, до інформації про зміну складу посадових осіб емітента належить інформація про звільнення або призначення (обрання, набуття повноважень або припинення повноважень) голови та членів наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізора акціонерного товариства, головного бухгалтера, а також інших посадових осіб згідно із законодавством та статутом емітента.

Отже, наведені норми права кореспондуються між собою і свідчать про те, що поняття «посадові особи» є ширшим, ніж поняття «посадові особи органів акціонерного товариства», оскільки у ч. 1 ст. 89 Господарського кодексу України йдеться про управління товариством не тільки органами товариства, але й окремими посадовими особами, і не тільки обраними, але й призначеними посадовими особами. Окрім того, у Положенні № 2826 йдеться не тільки про голову та членів наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізора акціонерного товариства, але й головного бухгалтера, який може і не бути членом органів товариства, а також і про інших посадових осіб, які можуть і не бути членом органів товариства. Незазначення Відповідачем таких осіб у поданій звітності не доводить, що ці особи не є посадовими особами, а може свідчити про помилку у поданій звітності, оскільки безпосередньо Положення № 2826 вимагає інше.

Позивач та його представники обґрунтовують свою правову позицію також посиланням на Закон України від 13.05.2014 року № 1255-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів», стверджуючи, що приймаючи цей закон законодавець мав на увазі виключно посадових осіб органів управління товариством. Натомість таке припущення суперечить змісту пояснювальної записки до проекту цього Закону. Так, в абзаці 3 розділу 2 цієї пояснювальної записки вказано: «…проектом вносяться зміни стосовно відповідальності як членів наглядової ради акціонерного товариства (ч. 3 ст. 51 Закону України «Про акціонерні товариства», при цьому усувається внутрішнє протиріччя із ч. 2 ст. 63 Закону) так і загалом посадових осіб будь-якого господарського товариства (ст. 89 Господарського кодексу України).

При цьому, як зазначено вище, ч. 1 ст. 89 Господарського кодексу України визначає посадовими особами товариства не тільки обраних, але й призначених посадових осіб. Такої ж позиції, зокрема, дотримується і Державна інспекція України з питань праці, яка на питання «Які категорії працівників можна віднести до категорії «посадових осіб» у розумінні п. 5 ст. 41 КЗпП України?» дала відповідь «Перелік посадових осіб, з якими може бути припинений трудовий договір на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України… законодавством не передбачено».

Крім того, редакція ч. 2 ст. 89 Господарського кодексу України, на яку Позивач посилаєтеся як на підставу заявленого позову та згідно якої посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради, на день звільнення Позивача, 28.12.2016 р., та на час розгляду справи у суді є нечинною.

Як зазначається у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво», «…для вирішення питання щодо визначення поняття «посадова особа» необхідно виходити з правозастосовної практики, яка зазначає, що головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї органiзацiйно-розпорядчих або адмiнiстративно-господарських функцій».

Зокрема, у цій постанові роз'яснено:

- організаційно-розпорядчі обов'язки - це обов'язки по здійсненню керівництва трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо);

- адміністративно-господарські обов'язки - це обов'язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Виходячи з цього, наявність у Позивача статусу саме посадової особи як заступника начальника Філії, який є структурним підрозділом Відповідача, на думку суду, повністю підтверджується посадовою інструкцією Позивача, що долучена до матеріалів справи, та покладеними на нього цією Інструкцією, посадовими обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи прийняттю оскаржуваних Позивачем наказу та розпорядження передувало рішенням Правління ПАТ «Укрзалізниця» від 20-21.12.2016 року, оформлене протоколом рішення правління № 87, пунктом 30.12 якого, припинені повноваження Позивача. Дане рішення ніким не оспорене і є чинним.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», виконавчим органом ПАТ «Укрзалізниця», який здійснює управління його поточною діяльністю, є правління. Відповідно до ч. 2 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства», виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Відповідно до підпунктів 35, 41 пункту 99 Статуту ПАТ «Укрзалізниця», до компетенції правління належить: 35) прийняття рішень з питань керівництва роботою юридичних осіб, засновником, співзасновником та/або учасником яких є товариство, а також філій, представництв, інших відокремлених підрозділів товариства, здійснення контролю за виконанням покладених на них завдань; 41) здійснення інших повноважень, передбачених законодавством, цим Статутом, внутрішніми документами товариства, рішеннями вищого органу та наглядової ради. Правління вирішує інші питання, пов'язані з поточною діяльністю товариства, внесені на його розгляд головою правління, наглядовою радою, що не належать до компетенції вищого органу та наглядової ради.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5.1 Положення про філію у редакції від 26.02.2016 року, призначення та звільнення начальника Філії та інших працівників філії, посади яких зазначені в затвердженій Номенклатурі посад ПАТ «Укрзалізниця», на які призначення та звільнення працівників проводяться за рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця», здійснюється правлінням Товариства відповідно до статуту на внутрішніх документів Товариства. Усі інші керівники призначаються начальником Філії.

Чинна на момент звільнення Позивача Номенклатура посад, призначення на які та звільнення з яких здійснюється за рішенням правління, яка затверджена Наказом № 045 від 01.02.2016 року, згідно з рішенням правління від 26.01.2016 року, протокол № 4, включає посади начальника філії, його першого заступника та заступників, головного інженера Філії. Встановлений Порядок вирішення окремих питань з управління персоналом, відповідно до якого призначення та звільнення працівників, посади яких зазначені в номенклатурі посад, призначення на які та звільнення з яких здійснюється за рішенням правління, проводиться після прийняття відповідного рішення правління ПАТ «Укрзалізниця».

Таким чином, відповідно до законів України, Статуту ПАТ «Укрзалізниця», внутрішніх документів товариства, правління ПАТ «Укрзалізниця» має право «припиняти повноваження» Позивача як заступника начальника Філії в розумінні п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою є актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше. Отже, чинність рішення Правління Відповідача про припинення повноважень Позивача виключає скасування прийнятих на основі цього рішення наказів про звільнення, оскільки Відповідачем виконана умова щодо «припинення повноважень» Позивача, передбачена п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України щодо звільнення посадової особи можливе незалежно від категорії, до якої відноситься така посадова особа, якщо відповідно до неї прийняте рішення про припинення її повноважень рішенням вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. При цьому таке звільнення не передбачає необхідності з'ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів, а обумовлюється виключно правомірністю рішення вищого органу управління або виконавчого органу товариства, що прийняв таке рішення. Така ж правова позиція викладена в ухвалі від 19 квітня 2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що Відповідачем виконані усі вимоги чинного на момент звільнення Позивача законодавства щодо застосування п. 5 ст. 41 КЗпП України, то підстави для визнання звільнення Позивача незаконним, для поновлення його на роботі та відшкодування моральної шкоди відсутні. Тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 89 Господарського кодексу України, чч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» у системному зв'язку із ч. 2 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства», п. 5 ст. 41 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: Х.А. Гладун