АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Київської місцевої прокуратури №2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у справі за позовом Київської місцевої прокуратури №2, поданої в інтересах держави в особі Київської міської ради, до обслуговуючого кооперативу «Служба гідротехнічних споруд кар'єру № 7 з розробки Бортницького родовища пісків», ОСОБА_1, про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року вказану позовну заяву повернуто особі, яка її подала для звернення до належного суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що в порушення вимог ст. 109 ЦПК України, суд першої інстанції повернув позовну заяву.

Представники Київської міської ради та Київської місцевої прокуратури №2 в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що Київська місцева прокуратуру №2, в інтересах держави в особі Київської міської ради, звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до обслуговуючого кооперативу «Служба гідротехнічних споруд кар'єру № 7 з розробки Бортницького родовища пісків», ОСОБА_1, про визнання недійсним договору іпотеки.

Справа № 756/4833/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6530/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Повертаючи позовну заяву заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва та повинна розглядатися за правилами виключної підсудності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст. 109 ЦПК України, суд першої інстанції повернув позовну заяву, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно ч.2 ст.109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Проте, згідно ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до положень постанови №3 пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строк)- для прийняття спадщини.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати недійсним договір іпотеки за яким предметом іпотеки є земельна ділянка, розташована поза межами Оболонського району м. Києва.

Отже, керуючись вимога ч.1 ст.114 ЦПК України, суд першої інстанції правильно повернув позовну заяву, оскільки даний спір не підсудний Оболонському районному суду м. Києва.

Посилання апелянта на те, що відповідач не здобув права власності на земельну ділянку, а відтак спір не може розглядатися за правилами виключної підсудності є безпідставними, оскільки вказана обставина не впливає на статус земельної ділянки, як нерухомого майна.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури №2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді