06.09.2017 227/2386/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 вересня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Притуляка С.А.,

при секретарі - Коверченковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менш 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, проте Законом України від 17.05.2017р. №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне у тримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до нормативних актів та збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 до 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менш 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з даною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судове засідання не зявилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, протии заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2017 року (рішення набрало законної сили 23.01.2017 року) розірвано шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 04 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільног стану Краснолиманського міського управління юстиції у донецькій області, актовий запис № 38.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії І-НО № 597110, яке було видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 219.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВТ 090567, РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менш 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 60 ч.ч.1, 2 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Нормою ст.192 ч.1 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Жодних доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я як позивача так і відповідача до суду надано не було.

Отже, судом не встановлено визначених у нормі ст.192 ч.1 СК України підстав для збільшення розміру аліментів у користь позивача на утримання дитини.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів.

Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів.

Вирішуючи вимогу в частині збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд враховує розяснення, надані в абзаці 4 п.17 постанови Пленуму Верхового Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що «розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення». Це означає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначається на підставі закону ( ст.182 ч.2 СК України), а не судовим рішенням і тому, немає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки з таких обставин, прямо, однозначно і безумовно врегульованих законом, не потребується ухвалення судового рішення.

Крім того, позивачем не обгрунтовано, що відповідач сплачує аліменти в розмірі меньшому, ніж встановлено чинним законодавством, зокрема менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд, на підставі вищевикладеного, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки його позовні вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.192 СК України, постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. №3, ст.ст.10,60, 88, 174,209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Притуляк

06.09.2017