Справа №464/8544/16-ц
пр.№ 4-с/464/7/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

державного виконавця Сихівського відділу ДВС ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_4 на дії та постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова,-

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із скаргою у якій з врахуванням уточнених вимог просить визнати неправомірними дії державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львова ОСОБА_3 щодо накладення на ОСОБА_4-П.А. штрафу за повторне невиконання рішення суду та скасувати постанову державного виконвця Сихівського ВДВС м.Львова ОСОБА_3 від 08.11.2016р. про накладення на ОСОБА_4-П.А. штрафу у розмрі 3400,00 грн. за повторне невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 51251842. В обгрунтування скарги покликається на те, що рішення суду не було виконано з поважних причин, що зумовлено складністю виконання рішення, боржниками вживались усі можливі заходи щодо його виконання, а тому у державного виконавця не було підстав для накладення штрафу.

Представник заявника ОСОБА_4-П.А. ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав скаргу, дав пояснення аналогічні її змісту, просить скаргу задоволити.

Державний виконавець Сихівського ВДВС м.Львова ОСОБА_3 в судовому засіданні проти скарги заперечував, посилаючись на те, що у боржника було достатньо часу для добровільного виконання рішення суду, а тому накладення на останнього штрафу в рамках виконавчого провадження є повністю виправданим.

Заслухавши представника заявника, державного виконавця, допитавши свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановою від 01.06.2016 року відкрито виконавче провадження № 51251842 з примусового виконання виконавчого листа № 464/9299/14-ц, виданого 17.05.2016р. на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.01.2016р., яким зобовязано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4-П.А. привести горище до попереднього стану, який існував до здійснення реконструкції квартири АДРЕСА_1. Стягувачем у даному виконавчому провадженні значиться - ОСОБА_5 Вказаною постановою боржникам надано строк до 08.06.2016 року для добровільного виконання рішення суду.

Копія вказаної постанови отримана боржником ОСОБА_4-П.А., який 10.06.2016 року звернувся до державного виконавця із заявою, де повідомив, що інші боржники копію постанови не отримали, оскільки перебувають за межами м.Львова та просив відкласти проведення виконавчих дій.

Постановою від 10.06.2016 року проведення виконавчих дій відкладено до 20.06.2016р.

Постановою від 21.06.2016 року виконавче провадження зупинено, у звязку з тим, що державним виконавцем скеровано до Сихівського районного суду м.Львова заяву про встановлення способу виконання рішення суду.

В подальшому, 21.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у вищезазначеному виконавчому провадженні, про що боржника повідомлено листом за вих. № 19462 від 25.10.2016 року, в якому було запропоновано виконати рішення суду в строк до 28.10.2016 року., вказаний лист отримано боржником ОСОБА_4-П.А. 27.10.2016 року.

28.10.2016 року на підставі акту перевірки стану виконання рішення державним виконавцем винесено постанову про накладення на заявника штрафу в розмірі 1700 грн.

08.11.2016 року на підставі акту перевірки стану виконання рішення державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про накладення на заявника штрафу в розмірі 3400 грн. за повторне невиконання рішення суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону зазначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно п.16 ч.3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV (в редакції закону, що діяла на день відкриття виконавчого провадження) після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобовязує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Частиною 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII (в редакції закону, що діяла на день накладення штрафу) передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Відтак, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф лише в разі невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк, встановивши, що таке невиконання має місце без поважних причин.

Проте, судом встановлено, що боржник ОСОБА_4-П.А. не міг виконати судове рішення у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження строк (до 08.06.2016 року), оскільки копію такої отримав запізно, а інші боржники, у зв'язку з їх відсутності у м.Львові, взагалі такої не отримали, про що свідчить як заява боржника ОСОБА_4-П.А., про яку було відомо державному виконавцю, так і відсутність відомостей про скерування та вручення копії постанови іншим боржникам.

Після цього, виконавче провадження було зупинено, оскільки державний виконавець звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про встановлення способу виконання судового рішення, що свідчить про те, що спосіб виконання рішення був неможливий або незрозумілим і самому державному виконавцю.

21.10.2016 року вчинення виконавчих дій було поновлено, проте заявника ОСОБА_4-П.А. про це було повідомлено лише листом від 25.10.2016 року, який отриманий 27.10.2016 року.

Як ствердив допитавний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, з 01.06.2016р. по 27.10.2016р. рішення суду взагалі не виконувалось.

Оскільки будинок № 127 по вул.І.Франка в м.Львові належить до памяток архітектури 1910 року, самостійне виконання боржниками рішення суду про відновлення попереднього стану горища (без залучення спеціалізованої організації) є неможливим, у звязку із чим, в день отримання листа від державного виконавця, 27.10.2016р. боржниками укладено договір підряду на реставраційно-ремонтні роботи з приводу горища по вул.І.Франка, 127 у м.Львові з ТзОВ «КВІК-СЕРВІС-ПЛЮС», що свідчить про намір виконати рішення суду. Про факт приступлення до виконання рішення суду та укладення зазначеного договору державному виконавцю було відомо до 08.11.2016р., що ним визнано в судовому засіданні.

Проте, державний виконавець 08.11.2016 року лише зафіксував, що рішення суду повторно боржником не виконано та горище в попередній стан не приведено, не перевіривши причин невиконання судового рішення.

Як випливає з положення ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вправі накласти на боржника штраф лише в разі невиконання судового рішення без поважних причин. Тобто, зясування причини невиконання рішення суду є обовязковою дією державного виконавця перед прийняттям рішення про накладення штрафу.

З огляду на те, що державний виконавець перед накладенням штрафу не зясовував причини невиконання боржниками рішення суду, а також враховуючи, те, що боржником вживались заходи спрямовані на виконання рішення суду, самостійно виконати рішення (без залучення спеціалізованої організації) боржники не можуть, що є обєктивною причиною невиконання у вставнолений виконавцем строк, а тому суд вважає, що штраф на заявника накладено безпідставно, відтак, скарга підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII, ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV, ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Сихівського відділу ДВС м.Львова ОСОБА_3 щодо накладення 08 листопада 2016 року на ОСОБА_4 штрафу у виконавчому провадженні № 51251842 за повторне невиконання рішення суду.

Скасувати постанову державного виконавця Сихівського відділу ДВС м.Львова ОСОБА_3 від 08 листопада 2016 року про накладення на ОСОБА_4 штрафу у виконавчому провадженні № 51251842 за повторне невиконання рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою без участі якої постановлено ухвалу протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Головуючий суддя: