Справа № 752/254/17
Провадження №: 4-с/752/81/17
У Х В А Л А

Іменем України

05.01.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Банк Столиця», на постанови державних виконавців Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору та накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на постанови державних виконавців Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.05.2012 року, 08.11.2013 року, 29.11.2016 року та 30.11.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору та накладення арешту на майно

Дослідивши матеріали скарги вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно роз'яснень п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженням стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи викладене, дану скаргу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а скаржник може захистити свої права шляхом подання позову до адміністративного суду, до компетенції якого належить розглядати дану скаргу.

Згідно з ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 122, 383 ЦПК України,

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Банк Столиця», на постанови державних виконавців Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору та накладення арешту на майно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя