Справа № 131/1471/14-ц Провадження № 22-ц/772/43/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 19Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_2 до дочірнього сільськогосподарського підприємства "Відродження" товариства з обмеженою відповідальністю "Київ ОСОБА_3" про звернення стягнення на заставне майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року,

встановила:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Відродження" Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ ОСОБА_3" про звернення стягнення на заставне майно.

Посилається на те, що 16 грудня 2009 року між ним та Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Відродження" Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ ОСОБА_3" (далі - ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3", заставодавець) було укладено Договір застави (далі Договір), предметом якого є забезпечення вимог заставодержателя ОСОБА_2, що випливають з Договорів поворотної фінансової допомоги, які були укладені у період з 03.03.2010 року по 03.01.2011 року між ним та ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3" на загальну суму 1 057 132,05 грн.

Згідно з актом прийому-передачі від 13 січня 2011 року майно, яке було предметом застави, передано від ДСП «Відродження» ТОВ «Київ ОСОБА_3» - ОСОБА_2

У зв'язку з невиконанням відповідачем обовязків, згідно із договорами поворотної фінансової допомоги та початком провадження про банкрутство відповідача ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3", позивач ОСОБА_2 просив у рахунок погашення заборгованості за договорами про поворотну фінансову допомогу звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу ним заставного майна з укладенням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою (покупцем), зі зняттям транспортних засобів, що є предметом застави, з обліку в органах Державної автоінспекції України, а також наданням йому всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Дана справа розглядалася судами різних інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до дочірнього сільськогосподарського підприємства "Відродження" товариства з обмеженою відповідальністю "Київ ОСОБА_3" про звернення стягнення на заставне майно відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач у справі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю. Посилається на неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильність установлення обставин, які мають значення для справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийняті доказів, неправильногоїх дослідження та оцінки та неправильне визначення відповідно до встановлених судом правовідносин.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник скаржника позивача у справі ОСОБА_2 ОСОБА_4 апеляційну скаргу свого довірителя повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача у справі дочірнього сільськогосподарського підприємства "Відродження" товариства з обмеженою відповідальністю "Київ ОСОБА_3" до суду не зявився, тому відповідно до вимог ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що16 грудня 2009 року між ОСОБА_2 (далі заставодержатель) та ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3" (далі заставодавець) було укладено Договір застави, за умовами п. 1.1.якого цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають із договорів поворотньої фінансової допомоги, які укладені та будуть укладатися протягом 2010-2011 років (тобто у майбутньому) між заставодержателем та заставодавцем. Дані кошти будуть надаватися заставодавцю на підставі його клопотань в потребі обігових коштів. Заставодавець зобовязується перед заставодержателем повернути загальну суму допомоги у строки, що встановлені договорами про фінансову допомогу, а також оплатити можливі штрафні санкції в розмірах передбачених вищевказаними договорами про фінансову допомогу, якщо умови повернення отриманих коштів будуть порушені.

В подальшому в період з 03.03.2010 року по 03.01.2011 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3" було укладено договори про безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а саме: 03 березня 2010 року, 01 квітня 2010 року, 01 червня 2010 року, 01 липня 2010 року, 09 вересня 2010 року, 01 жовтня 2010 року, 01 листопада 2010 року, 01 грудня 2010 року, 03 січня 2011 року, всього на загальну суму 1 057 132,05 грн., які містять однакову умову щодо повернення коштів позикодавцю три роки з моменту їх надходження в касу позичальника та протягом трьох діб після закінчення зазначеного строку, якщо інше не передбачено додатковою угодою (а.с.10-18).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту тощо. У договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобовязання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про заставу»).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч.1 ст. 638 ЦК України).

Згідно із п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам розяснено, що не є укладеними правочини (договори) у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору тощо).

В забезпечення виконання зобовязань вказаних у п. 1.1. даного договору заставодавець ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3" згідно з актом прийому-передачі від 13 січня 2011 року передало в заставу заставодержателю ОСОБА_2 рухоме майно, а саме: трактор МТЗ - 82.1.57, реєстраційний №16800ВЕ, 2003 року випуску; трактор МТЗ - 82.1.57, реєстраційний №16797ВЕ, 2003 року випуску; трактор МТЗ - 82.1.57, реєстраційний №16799ВЕ, 2003 року випуску; трактор ХТЗ - 150К-09, реєстраційний №18902ВЕ, 2003 року випуску; трактор ХТЗ - 150К-09, реєстраційний №16798ВЕ, 2003 року випуску; трактор ХТЗ - 150К-09, реєстраційний №18901ВЕ, 2003 року випуску; сівник С3-5.4, 2003 року випуску, заводський № 56; сівник С3-5.4, 2003 року випуску, заводський № 53; сівник СУПН-8А, 2003 року випуску, заводський № 54; сівник СУПН-8А, 2003 року випуску, заводський №55; плуг обертовий 3-3,5, 2003 року випуску; культиватор КРНВ - 5.6, 2003 року випуску, заводський № 164; культиватор КРНВ - 5.6, 2003 року випуску, б/н; два агрегати комбінованих КА - 4.4, 2003 року випуску; два культиватори КПСП - 4, 2004 року випуску, заводські №№ 336, 337; зерноочисна машина СВС 15, 2004 року випуску; екскаватор "Борекс" - 2203, агрегат АКШ-3.6; агрегат ДМІ 530В JFHOO29662; б/пила "Атлант"; борона дискова БДВП - 4.2 (3 шт.); борона дискова БДВП - 2.5 (2 шт.); верстат свердлильний НА; верстат лісопильно-стрічковий; дводискові сошники; дерево образний станок; деревообробні станки; електричний одно швидкісний пристрій підйому пилки; електромеханічний пристрій "Орієнт"; колоди; електротельфер б/у; електропилка; дриль; завантажувач сівалок ЗС-30М-01 (3 шт.); зварювальний апарат АСДМ; зцепка С-11 б/у; комплект телефонного радіо; машина для внесення добрив МВД-900 (2 шт); машина для внесення міндобрив; насос ВДК-155; настільно-свердлильний станок; оприскувач причіпний КАМПО-22С; оприскувач ОПШ-2000; під борщик б/у; плуг 3-х корпусний; плуг обертовий 4-х корпусний ПО-4; плуг ПНЯ-4 - 4.2 (3 шт.); пристрій заточки стрічкових пил; пристрій для збирання соняшника; пристрій для розводу стрічкових пил; пристрій пост.живлення 800 АР 525А (5 шт.); принтер NR Laser 1300; пилосос "Lana"; ПЗ "1С Бухгалтерія 7" з конфігурацією; протруювач ПК-20 "Супер"; райборонки (6 шт. по 3); розкидач МЖТ 10; сівалка УПС-12 універсальна; стіл офісний; стінка (комп'ютерна); система акустичного звуку з фільтром (5 шт.); тент/брезент на супермаз; УМШ "ВОСШ" болгарка; упаковочний пристрій; форсунка НА-0000025; факс/модем CVC-90.

Відповідно до п. 1.3. укладеного між сторонами у справі договору застави, предмет застави оцінюється сторонами в сумі 1 000 000 (1 мільйон гривень).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що частина вимог позивача за Договорами про поворотну фінансову допомогу є конкурсними (виникли до порушення провадження у справі про банкрутство), а решта частина вимог позивача є поточними (виникли після порушення провадження у справі про банкрутство).

Таким чином суд дійшов висновку про те, що позивач мав право за Договорами поворотної фінансової допомоги, укладеними 03.03.2010 року № 3, 01.04.2010 року № 4, 01.06.2010 року № 6, 01.07.2010 року № 7, до порушення провадження у справі про банкрутство ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3" на загальну суму 403 820,05 грн. (справа порушена 12.07.2010 року), не чекаючи настання строку виконання зобовязання в звязку із порушенням провадження у справі про банкрутство звернутися до господарського суду із заявою про визнання кредитором.

Кредиторські вимоги щодо надання фінансової допомоги ОСОБА_2 заявлялись до Господарського суду Вінницької області по справі № 10/80-10 про банкрутство ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3" на загальну суму 938 259,43 грн. Однак кредитор їх відкликав, що підтверджується ухвалою суду від 21.03.2012 року, якою затверджено вимоги кредиторів.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Отже, закон повязує з пропуском конкурсними кредиторами строку, встановленого для подання ними заяв, припинення їх права вимоги до боржника (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 18 "Про судову практику в справах про банкрутство").

Оскільки позивач відмовився від включення до складу кредиторів з сумою конкурсних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги на суму 403 820,05 грн. слід вважати погашеними.

За іншими Договорами поворотної фінансової допомоги, укладеними 09.09.2010 року № 9, 01.10.2010 року № 10, 01.11.2010 року № 11, 01.12.2010 року № 12, 03.01.2011 року № 4, на загальну суму 653 312,00 грн., кредиторські вимоги є поточними, у звязку з чим суд дійшов висновку про те, що позивачу слід звернутись в ліквідаційній процедурі з заявою про включення до складу поточних кредиторів в межах провадження у справі про банкрутство. Іншого порядку задоволення вимог кредиторів в межах процедури банкрутства боржника не передбачено. Також судом звернута увага на те, що у справі про банкрутство індивідуального задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника (задоволення майнових вимог до боржника) не допускається, всі вимоги мають мати грошовий вираз (Рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 року № 04-5/1193 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пункт 1.2).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те що вимоги позивача про звернення стягнення на заставне майно є необґрунтованими, а тому обґрунтовано відмовивв їх задоволенні.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що частина вимог позивача ОСОБА_2 за договорами про поворотну фінансову допомогу є конкурсними (виникли до порушення провадження у справі про банкрутство), а решта частина вимог позивача є поточними (виникли після порушення провадження у справі про банкрутство), на що неодноразово посилався у своїх запереченнях на позов арбітражний керуючий (ліквідатор) ДСП "Відродження" ТОВ "Київ ОСОБА_3" - ОСОБА_5, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні даного позову з цих підстав. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду в цій частині взагалі не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неправильного застосування судом першої інстанції статті 13 Закону України «Про заставу» в редакції від 16.12.2009 року, оскільки на момент укладення договору від 16 грудня 2009 року нотаріального посвідчення цей договір не потребував. Місцевим судом не враховано, що на час укладення даного договору застави діяла редакція Закону України «Про заставу» від 20.06.2007 року .

За таких обставин колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції необхідно виключити посилання суду як на підставу для відмови в позові на статтю 13Закону України «Про заставу» в редакції від 16.12.2009 року.

Разом з тим колегія суддів переконана, що це не вплинуло на правильність рішення суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Інші доводи апеляційної скарги, що наведені на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди позивачем з ухваленим місцевим судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що посилання в апеляційній скарзі на неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильність установлення обставин, які мають значення для справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийняті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки та неправильне визначення відповідно до встановлених судом правовідносинє безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону та матеріалам справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_6

Судді : /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: