Справа № 441/1285/17
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"12" вересня 2017 р. суддя Городоцького районного суду Львівської області Яворська Н. І., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

11.09.2017р. ОСОБА_1 звернулася в Городоцький районний суд Львівської області з позовом до ТзОВ «АВІС АВТО» про захист прав споживача, визнання недійсним договору, повернення коштів.

11.09.2017 р. позивачем було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на розрахунковий рахунок №9412 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ТзОВ «АВІС АВТО».

Вивчивши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку.

Із частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку було ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» від 17 липня 1997 року вбачається, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на розрахунковий рахунок №9412, що полягає у забороні закриття вказаного рахунку ТзОВ «АВІС АВТО».

Стаття 152 ЦПК передбачає певні види забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як видно з договору доручення №Д 0465 від 24.07.2017 р., позивач оплатила послуги щодо пошуку транспортного засобу, здійснення інформування, консультування, надання пропозицій пов»язаних із сприянням в укладенні договору поставки/ купівлі продажу або будь-якого іншого договору за яким вона в подальшому отримує у власність транспортний засіб «Chery Tiggo2 comfort» 2017, на умовах більш вигідних для неї, в розмірі 30 000 грн.

Однак, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не надала суду доказів, які б підтверджували обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначених заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, не доказано, що відповідач в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення суду, позивач фактично просить достроково задовольнити позовні вимоги - арешт майна, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, не співмірною з позовними вимогами, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 151, 152 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Яворська Н.І.