Справа №442/5472/17
Провадження №2/442/2023/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення магазину, загальною площею 130,30 кв.м, по вул. вул.Шолом-Алейхема, 12, приміщення 21 в м. Дрогобичі Львівської області.

Позов мотивує тим, що є власником нежилого приміщення магазину, що знаходиться за адресою м.Дрогобич Львівської області, вул.Шолом-Алейхема, 12, приміщення 21, загальною площею 120,1 кв.м, що належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ №889792, посвідчене Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради від 30.08.2010 року та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ЛОР «ОСОБА_3 МБТІ та ЕО» №27157508 від 30.08.2010 року. З метою покращення умов та поліпшення благоустрою належного йому на праві власності нежитлового приміщення №21 по вул.Шолом-Алейхема, 12 у м.Дрогобич Львівської області, за власні кошти було проведено ремонт та реконструкцію, а саме добудовано складське приміщення площею 10,20 кв.м, внаслідок чого збільшилася загальна площа приміщення до 130,30 кв.м. Реконструкція нежитлового приміщення проводилася без отримання дозволів та погоджень, у звязку з необхідністю проведення ремонтних робіт у стислі терміни. Разом з тим, вищезазначене нежитлове приміщення відповідає вимогам пожежної безпеки. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні, та екологічні норми, з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб. Також сусіди надали усну згоду про те, що не заперечують проти реконструкції приміщення. Через незнання закону та відсутність коштів усе це здійснено за власні кошти без належно затвердженого проекту і без надання дозволу на початок проведення будівельних робіт та інших належно оформлених документів. В даний час виникла необхідність оформити право власності на добудоване приміщення, в звязку з чим звернувся до відповідача, який у свою чергу пояснив, що вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку. 27 липня 2017 року, після здійснення реконструкції приміщення, КП ЛОР «ОСОБА_3 МБТІ та ЕО» було виготовлено технічний паспорт на нього. Відповідно до вищевказаного технічного паспорта загальна площа приміщенн №21 по вул.Шолом-Алейхема, 12 у м.Дрогобич Львівської області складає 130,30 кв.м. Інвентаризаційна вартість вищевказаного приміщення згідно довідки № 27-17 від 27.07.2017 року становить 48300,00 грн.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, подавши суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, з приводу задоволення позовних вимог поклався на думку суду.

Відповідно до ст. 197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.08.2010 року вбачається, що нежиле приміщення ( приміщення магазину), яке знаходиться за адресою м. Дрогобич вул. Шолом Алейхема, 12, приміщення 21, належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

З технічного паспорта, виготовленого 22.06.2010 року, на нежитлове приміщення по вул. Ш.Алейхема, власником якого є ОСОБА_2, вбачається, що загальна площа приміщення складає 120,1 кв.м.

З технічного паспорта, виготовленого 27.07.2017 року, на нежитлове приміщення по вул. Ш.Алейхема12, приміщення 21, власником якого є ОСОБА_2, вбачається, що загальна площа приміщення складає 130,30 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вош збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для ціє мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або : істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. З ст.376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

В пункті 16 зазначеної Постанови вказується, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Зважаючи на те, що самочинне будівництво здійснено з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, та екологічних норм, не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 331, 376 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення магазину, загальною площею 130,30 кв.м., по вул. Шолом Алейхема, 12, приміщення 21 в м. Дрогобичі, Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Гарасимків Л.І.