Ухвала

іменем україни

28 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Богдашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, так як пропустила встановлений законом шестимісячний строк із поважних причин. Причиною неоформлення спадщини є те, що вона хворіла, має захворювання гіпертонічною хворобою, щоденно приймає медичні препарати та часто проходить курс лікування. Також їй не було відомо про наявність у матері правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, вона зверталася до Богдашівської сільської ради Здолбунівського району щодо прийняття спадщини.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 квітня 2017 року скасовано рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, строком у 2 місяці.

Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивач без поважних причин пропустила строк на прийняття спадщини після смерті своєї матері.

Однак із вказаними висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємець, який не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом із тим згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» та п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, посадові особи органів місцевого самоврядування також уповноважені на здійснення певних нотаріальних дії щодо спадщини.

Судом установлено, що згідно з матеріалами спадкової справи № 244/2016, заведеної після смерті ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_5 подала заяву про прийняття спадщини 29 липня 2016 року, при цьому остання не вказала, що крім неї спадкоємцем першої черги також є її сестра - позивач ОСОБА_4

Апеляційний суд правильно виходив із того, що судом першої інстанції безпідставно не було прийнято до уваги, що протягом встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач все ж таки вчиняла певні дії, які свідчать про її намір прийняти спадщину після смерті своєї матері, а саме: звернулася 19 липня 2016 року до Богдашівської сільської ради Здолбунівського району із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_6

При цьому апеляційний суд належно оцінив ту обставину, що у справі відсутні будь-які пояснення Богдашівської сільської ради з приводу того, з яких причин секретар виконкому вказаного органу місцевого самоврядування ОСОБА_7 19 липня 2016 року спочатку отримала від позивача заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, зареєструвала її у відповідному реєстрі під № 39, але в наступному стала рекомендувати ОСОБА_4 звернутися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини.

Крім того, апеляційний суд правильно врахував, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 18 січня 2017 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та скасовано рішення Здолбунівського районного суду від 11 листопада 2016 року, яким було визнано за сестрою позивача право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті їхньої матері, що, як правильно вважав апеляційний суд, свідчить про те, що між ними до цього часу існує невирішений спір щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті їхньої матері.

Таким чином, оскільки позивач у межах шестимісячного строку фактично виявила своє бажання прийняти спадщину після смерті своєї матері шляхом звернення із відповідною заявою до Богдашівської сільської ради, а до нотаріуса із цього приводу не звернулася своєчасно через свою недостатню правову обізнаність, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері із поважних причин.

Розглядаючи зазначений позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ст. ст. 213-215, 316 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності поважних причин пропущення позивачем строку для прийняття спадщини зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що висновки апеляційного суду не відповідають дійсним обставинам справи, а справу розглянуто із порушенням норм матеріального та процесуального права, є помилковими, спростовуються наявними у справі доказами, які апеляційний суд належно оцінив та на підставі яких достатньо повно установив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав вважати помилковими висновки апеляційного суду по суті вирішеного спору; норм матеріального та процесуального права судом не порушено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко