25.01.2017 Справа № 756/2413/16-ц
Унікальний № 756/2413/16-ц
Справа № 2/756/337/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К. А.

при секретарі Галелюк Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал банк» про визнання договорів поруки припиненими, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання припиненими договорів поруки, посилаючись на те, що у грудні 2015 р. вона отримала позов відповідача - ПАТ «Універсал банк» про солідарне стягнення заборгованості із неї та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 77468,90 дол. США.

Вказує, що 19.10.2007 р. між ОСОБА_2 та відповідачем - ПАТ „Універсал Банк" був укладений кредитний договір № 002-2900/840-332 щодо надання коштів у сумі 150000 дол. США строком до 10.10.2027 р. зі сплатою 11,95% річних. При цьому, п. 1.1 вказаного договору було встановлено, що за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) процентна ставка нараховується у розмірі 35,85% річних.

Як вказано у позові позивач, 19.10.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 002-2900/840-332, у відповідності до умов якого було надано гроші у сумі 150000 дол. США строком на 10.10.2027 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,95% річних та із встановленням процентної ставки за користування коштами понад строк у розмірі 35,85% річних. Також між нею (позивачем) та відповідачем було укладено договір поруки № 002-2900/840-332-Р щодо виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед банком - відповідачем. 19.09.2008 р. між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою було змінено п. 1.2. та 2.6 щодо зміни строку кредитування по 10.10.2017 р. та викладено у новій редакції графік повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом та пені. Тобто (на думку позивача) відповідачем було змінено процентну ставку за користування кредитом з 11, 95% на 12,95% і строк повернення кредиту скоротився з 10.10.2027 р. до 10.10.2017 р.

Як вказує позивач. 29.04.2014 р. між банком - відповідачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору від 19.10.2007 р. та внесли зміни дод договору виклавши текст у новій редакції, що стосується п. 1.1.1 з 29.04.2014 р. позичальник зобов'язувався сплачувати кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 12,95 % річних та за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 20,95% річних. Також починаючи з березня 2015 р. (зі слів позивача) у позичальника виникла заборгованість з розрахунку процентної ставки у розмірі 12,95% річних та застосовано ставку підвищеного відсотка у розмірі 20,95% річних.

Тому вважає, що їй як поручителю, банк - відповідач збільшив обсяг відповідальності поручителя без згоди останнього, а тому є усі підстави припинити договір поруки № 002-2900/840-332-Р від 19.10.2007 р. та договір поруки б/н від 29.04.2014 р. на підставі ст. 559 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутність та застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Як з'ясував суд, 19.10.2007 р. між ОСОБА_2 та відповідачем - ПАТ „Універсал Банк" був укладений кредитний договір № 002-2900/840-332 щодо надання коштів у сумі 150000 дол. США строком до 10.10.2027 р. зі сплатою 11,95% річних. При цьому, п. 1.1 вказаного договору було встановлено, що за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) процентна ставка нараховується у розмірі 35,85% річних.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом у лютому 2016 р., а додаткову угоду до основного договору відповідач та ОСОБА_2 підписали 19.09.2008 р., в той час коли позивач та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, тобто обізнаність позивача ОСОБА_1 про підписання даного договору є стовідсотковою, сплив строку позовної давності є очевидним - 19.09.2011 р.

У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Між тим, суд, дослідивши обставини та докази отримані від представника відповідача, із врахуванням всіх обставин на які посилався у своєму позові позивач, не знаходить підстав для визнання поважними причин пропущення строку позовної давності.

Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 повинно бути відмовлено, у зв'язку із плином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить.

Керуючись ст. 256, 257, 260, 261, 262, 267 ЦК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Васалатій К.А.