Номер провадження: 22-ц/785/10/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Кравця Ю.І, ОСОБА_2

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_3» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_3» про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до КП «Теплопостачання міста ОСОБА_3» про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій, інвалідом війни 2-ї групи, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та йому надається 100% знижка на опалення квартири. Йому належить 2-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, площею 49 кв.м. В зазначеній квартирі проживають: він, його дружина, яка також є пільговиком та донька. До лютого 2016 р. за опалення квартири йому рахунки не виставляли. У квітні 2016 р. від КП «Теплопостачання міста ОСОБА_3» йому надійшов рахунок за опалення на суму 234 гривень за березень-квітень 2016 р. Він звернувся до керівництва КП «Теплопостачання міста ОСОБА_3» для зясування на якій підставі його було позбавлено пільг на що йому було надано відписки, які не відповідають Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити.

В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року позов задоволений. Зобовязано Комунальне підприємство «Теплопостачання міста ОСОБА_3» не нараховувати ОСОБА_4 оплату за теплопостачання його квартири за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_3» (ідентифікаційний код 34674102) на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 (одна) грн. Стягнуто з Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_3» (ідентифікаційний код 34674102) на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду КП «Теплопостачання міста ОСОБА_3», подало апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання представник КП «Теплопостачання міста ОСОБА_3» не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.70).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем неправомірно порушено право позивача, передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щодо 100 % пільги на опалення, тому суд зробив висновок про зобовязання не нараховувати ОСОБА_4 оплату за теплопостачання його квартири за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнув моральну шкоду.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 є інвалідом війни 2 групи, який має пільги, згідно з законом «Про статус ветеранів Війни гарантії їх соціального захисту» (а.с. 2).

Згідно довідки Департаменту праці та соціальної політики Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси від 22.07.2011 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, занесений до ЕДАРПу як інвалід війни 2-ї групи, користується пільгами на житлово-комунальні послуги у розмірі 100%. Кількість пільговиків 2 особи (а.с. 3).

Відповідно до довідки про місце проживання, ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_3 проживають в приватизованої двохкімнатної квартирі за № 29 будинку 25 к. 2 по вул. Варненська в м. Одесі, житловою площею 26.6 кв.м. та загальною площею 49.3 кв.м. (а.с. 5).

Пунктом 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального розвитку» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги: 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю)

Пунктом 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального розвитку» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги: 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю.

Відповідно до ч. 2 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами.

Відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлені єдині для всієї України соціальні нормативи на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам.

Пунктом 2 частини 2 Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» установлено громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла для: централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метрів на сімю.

Згідно із Листом КП «Теплопостачання м. Одеси», опалювальна площа квартири АДРЕСА_2 к.2, складає 47,4 кв.м., та нарахування за послуги проводяться у відповідності до Постанови КМ України від 06.08.2014 року № 409 з урахуванням пільги 100% ( на 2 пільговиків) по соціальної норми 21 кв.м. опалювальної площі та додатково 10, 5 кв.м. на сім`ю (а.с. 11-12).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу позивача надійшов рахунок- повідомлення про те, що за опалення ОСОБА_4 повинен сплатити борг на 01.03.2016 року у розмірі 134,65 гривень, та за березень 99,63 гривні, а всього на загальну суму 234 грн. 52 коп (а.с. 4).

Разом з тим позивачем по даній справі, не заявлено позовних вимог про визнання дій відповідача противоправними, а саме, що до нарахування 234 гр 52 коп.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позов позивача містить лише вимоги про зобов`язання відповідача не нараховувати йому оплату за теплопостачання.

У відповідності до норм діючого законодавства, судами розглядаються спори про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що на цей час відповідач враховує 100% пільгу (2 пільговика) по оплаті комунальних послуг і нараховує плату за теплопостачання виходячи із максимально можливого розміру, в межах площі житлового приміщення,а саме виходячи з 21 кв. м та 10,5 кв.м. на сім`ю, згідно з нормами користування (споживання), встановленими законодавство (статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 11).

Виходячи з наступного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, з тих підстав, що суд не наділений повноваженнями вирішувати спір у майбутньому, інших позовних вимог про визнання дій відповідача, стосовно нарахування оплати, направлення рахунку позивачем не заявлено.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізувати, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В звязку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині зобовязання не нараховувати оплату за теплопостачання не підлягають задоволенню, колегія вважає, що також не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, які в даному випадку є похідними.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позову, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції були встановлені всі обставини по справі, але висновки суду зроблені із порушенням норм матеріального права, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_3»

задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року -скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_3» про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Ю.І. Кравець

______________________________________ ОСОБА_2