Ухвала

іменем україни

06 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємця ОСОБА_5 про зобов'язання звільнити з роботи, видати трудову та санітарну книжки, нарахування та сплату єдиного соціального внеску із заробітної плати, стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом приватного підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року в частині відмови у стягненні заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_5 про зобов'язання звільнити з роботи, видати трудову та санітарну книжки, нарахування та сплату єдиного соціального внеску із заробітної плати, стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона працювала у відповідача продавцем у продуктовому магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1». 13 жовтня 2014 року під приводом недостачі була відсторонена від роботи. Оскільки переговори щодо врегулювання питання недостачі не дали позитивного результату, 28 січня 2015 року вона написала заяву про звільнення. Однак, відповідач не звільнив її з роботи, не видав на руки трудової та санітарної книжок, не виплатив заробітну плату починаючи з 13 жовтня 2014 року і не провів розрахунок. Також зазначила, що внаслідок таких неправомірних дій відповідача їй спричинено моральну шкоду. Посилаючись на зазначені обставини просила задовольнити позов.

Приватний підприємець ОСОБА_5 у травні 2015 року подала зустрічний позов до ОСОБА_4про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що урезультаті проведеної 11 жовтня 2014 року ревізії у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» виявлено недостачу на загальну суму 60 600 тис. грн. Відповідач визнала недостачу на суму 16 000тис. грн. Посилаючись на укладення із ОСОБА_4 договору про повну матеріальну відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей просила стягнути завдану шкоду.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2015 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ПП ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПП ОСОБА_5 16 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2016 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ПП ОСОБА_5 відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови ОСОБА_4 стягнення на її користь заробітної плати та задовольнити позов у цій частині, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині судове рішення не оскаржується, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що позивач у період з 13 жовтня 2014 року по 28 січня 2015 року не виконувала роботу, передбачену трудовим договором, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 заробітної плати за цей період.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року в частині відмови у стягненні заробітної плати залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович