23.01.2017 Провадження по справі № 2/380/33/17
Справа № 380/1793/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Козуб І.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивує тим, що за її дідом ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки рахувався житловий будинок в АДРЕСА_1, в якому він проживав до смерті. Після його смерті і до 2001 року в будинку ніхто не проживав. Вказує, що вона із дитиною в 2001 році заселилася у вищевказаний будинок, зробила там ремонт і проживає по теперішній час, маючи намір оформити спадщину. Проте в сільській раді їй повідомили, що вона не має права спадкувати після смерті діда, оскільки після його смерті будинок по погосподарській книзі був переписаний на її матір, а згодом на брата ОСОБА_2 (відповідача по справі), про що вона нічого не знала і завжди вважала, що будинок рахується за дідом. Зазначає, що ні на момент коли вселялася у будинок, ні в подальшому (вже 15 років) ні мама, ні брат їй не повідомляли про вищевказані обставини, оскільки вся рідня вважала, що цей будинок належав дідові. Вважає, що вже 15 років відкрито, безперервно володіє вказаним житловим будинком, а тому просить визнати за нею право власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю.

В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у попередньому судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В попередньому судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивача ОСОБА_3, за яким згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки рахувався житловий будинок в АДРЕСА_1, в якому він проживав до смерті. (а.с.-7-12,17)

Із пояснень позивача встановлено, що після смерті діда і до 2001 року в будинку ніхто не проживав, вона із дитиною лише в 2001 році заселилася у вищевказаний будинок, зробила там ремонт і проживає по теперішній час, що підтверджується довідкою Михайлівської сільської ради Тетіївського району Київської області № 198 від 28.11.2016 року та свідчить про безперервність її користування даним житловим будинком. (а.с.-14)

Згідно копій погосподарської книги Михайлівської сільської ради Тетіївського району Київської області встановлено, що будинок в АДРЕСА_1 рахувався за дідом позивача ОСОБА_3, після його смерті був переписаний на її матір ОСОБА_4, а на даний час рахується за братом ОСОБА_2 (відповідач по справі), який у визначеному законом порядку не зареєстрував своє право власності на нього. (а.с.-20-22)

На вищевказаний житловий будинок виготовлений технічний паспорт 27.12.2016 року на ОСОБА_2 (а.с.-23-26)

Із довідки КП « Тетіївське бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 355 від 26.12.2016 року встановлено, що станом на 21.12.2016 року інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 становить 71 839 гривень. (а.с.-27)

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п»яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше невстановлено цим Кодексом.

Відповідно до п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що при вирішенні спорів, пов»язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати , зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна свідчить про приховування майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

П.11 передбачено, що ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Відповідно до п.13 можливість пред»явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв»язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник або його правонаступник.

П. 14 передбачено, що виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв»язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Таким чином, враховуючи вищевикладене обгрунтування, суд вважає, що позивач тривало, добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вищевказаним будинком як своїм власним. Добросовісність заволодіння підтверджується тим, що позивач знала, що є власником будинку (спадкоємцем після смерті діда) та не знала, що без належних правових підстав володіє ним, оскільки брат (відповідач по справі) не повідомляв їй, що власником являється він. Відкритість володіння будинком полягає в тому, що з грудня 2001 року і теперішнього часу позивачем зроблено ремонт та облаштовано будинок для проживання, володіння має відкритий характер та є очевидним для всієї рідні позивача, друзів та мешканців села.

Давність володіння будинком - це фактичний час перебування у володінні та користуванні будинком, почався з грудня 2001 року та наразі триває і складає більше 10 років та є безперервним.

Таким чином позовні вимоги базуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10,15,60,130,174,208,209,212-215,218,294 ЦПК України, ст.ст.15,16,344 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Т. П. Косович