Справа № 727/9190/16-ц
Провадження № 2/727/374/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 січня 2017 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Семенка О.В.

при секретарі - Гончарук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщення.

Посилається на те, що 29 грудня 1994 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради виданий Ордер на жиле приміщення №471 серія БО на імя ОСОБА_3, яка являється її матірю.

31 серпня 1995року на неї, ОСОБА_1 рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів було переоформлено особовий рахунок на двохкімнатну квартиру №70, площею 45,1 кв.м; жилою площею 31,3 кв.м. за адресою: м. Чернівці, пр-т Незалежності, 86 В, де вона по сьогоднішній день і проживає.

Зазначає, що 10 квітня 2009 року її матір ОСОБА_3 померла.

Станом на сьогоднішній день вона являється власницею квартири за адресою: м. Чернівці, пр-т Незалежності 86-В. кв. 70. В даній квартирі окрім неї зареєстровано ще двоє людей, а саме її чоловік - ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_2, яка виступає відповідачем по даній справі.

Однак, відповідач ОСОБА_2, яка зареєстрована за вищевказаною адресою, фактично не проживає та не з'являється більше 10 (десяти) років. В зазначеній квартирі відсутнє будь-яке майно чи інші речі, які б могли належати відповідачу.

Зазначає, що відповідач (ОСОБА_2В.) проживала в місті Києві вже тривалий час (до 2014 року). На даний час проживає в м. Чернівці, адреса їй не відома, та наміри в подальшому проживати за місцем її реєстрації у неї відсутні. На її неодноразові звернення та прохання щодо врегулювання даного спірного питання в позасудовому порядку, а також врегулювання питання щодо приватизації квартири для подальшого складання заповіту її онукові (ОСОБА_5, її синові) нею не підтримуються та ігноруються.

Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються за неї, а також щодо отримання субсидії на комунальні послуги, чим об'єктивно порушуються її права.

Крім того зазначає, що відповідач ОСОБА_2 без її відома та дозволу зареєструвала квартиру за адресою АДРЕСА_1 як приватне підприємство.

Просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі №70 за адресою: м. Чернівці, пр-т Незалежності, 86В, та зняти її з реєстраційного обліку на підставі рішення суду.

В судове засідання позивачка не зявилась, проте від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, однак відомостей про поважність причини неявки суду не надала.

Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 29 грудня 1994 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради виданий Ордер на жиле приміщення №471 серія БО на імя ОСОБА_3, яка являється матірю позивача (а.с.6).

31 серпня 1995року на позивачку ОСОБА_1 рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів було переоформлено особовий рахунок на двохкімнатну квартиру №70, площею 45,1 кв.м; жилою площею 31,3 кв. м. за адресою: м. Чернівці, пр-т Незалежності, 86 В, що підтверджується копією даної довідки виконавчого комітету від 31.08.1995р. (а.с.7).

Станом на сьогоднішній день позивачка являється власницею квартири за адресою: м. Чернівці, пр-т Незалежності 86-В. кв. 70. В даній квартирі окрім неї зареєстровано ще двоє людей, а саме її чоловік - ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_2, яка виступає відповідачем по даній справі, дане підтверджується довідкою КЖРЕП №14 (а.с.19).

Однак, відповідач ОСОБА_2, яка зареєстрована за вищевказаною адресою, фактично не проживає та не з'являється більше 10 (десяти) років, що підтверджується актами на а.с.16-18). Також з даних актів вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає більше десяти років.

Так, відповідно до ч.2. ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В свою чергу такої домовленості між позивачкою та відповідачкою немає.

Враховуючи те, що відповідачка фактично, у спірній квартирі не проживає а у позивача виникають проблеми з сумами надмірно сплачених комунальних послуг. А тому вищеописані обставини наносять позивачці значних фінансових втрат та створюють перешкоди в користуванні її власністю.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.

Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі зазначеного вимога позивачки про зняття відповідачки ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: м. Чернівці, Пр. Незалежності, 86-В/70 задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів.

На підставі наведеного та керуючись ст. 383, 386, 391 ЦК України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226,228, 88 ч.1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі №70 за адресою: м. Чернівці, Проспект Незалежності, 86В.

В іншій частині позовних вимог, а саме: щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку - відмовити.

Розяснити позивачці, що для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів вона може звернутись до компетентного органу управління, відділу (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) із рішенням суду, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Семенко О.В.