У Х В А Л А

23 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 6 липня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про виселення,

в с т а н о в и л а:

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя заочним рішенням від 4 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 6 липня 2016 року, позов задовольнив: виселив ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з будинку № 79 по вул. Верещагіна у м. Запоріжжі без надання іншого житлового приміщення; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 31 жовтня 2016 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 6 липня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 109 Житлового кодексу Української РСР, статті 40 Закону України «Про іпотеку».

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 березня та 21 жовтня 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив зокрема з того, що ОСОБА_4 має у власності ј частини квартири АДРЕСА_1 та житловий будинок по АДРЕСА_2, тобто забезпечена іншим житлом, яким мають право користуватися її діти.

У наданих для порівняння постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 березня та 21 жовтня 2015 року судом не встановлено наявність іншого житла у відповідачів.

Оскільки правові висновки Верховного Суду України в судових рішеннях, що надані заявником для порівняння, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами, то зазначені обставини не свідчать про невідповідність ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з його невідповідністю викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Крім того, ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із клопотанням про зупинення виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 лютого 2016 року.

Однак, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити, у зв'язку з чим зазначене клопотання підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 лютого 2016 року залишити без розгляду.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про виселення за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 6 липня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко Я.М. Романюк