АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4236/17 Справа № 189/163/17 Головуючий у 1 й інстанції - Лукінова К. С. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа - Покровська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3, Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його тітка ОСОБА_4, у зв'язку з чим відкрилась спадщина, яка, крім іншого, складається з земельної ділянки розміром 4,3620 га, що розташована на території Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, та належала померлій на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 травня 2004 року.

Вказував, що в березні 2013 року приїхав в будинок померлої тітки ОСОБА_4 і при розборі особистих речей знайшов копію заповіту на його ім'я, до цього моменту він не знав та не міг знати, що має право на спадкове майно.

Зазначав, що з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до Покровської державної нотаріальної контори ГУЮ у Дніпропетровській області з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою №438/02-31 від 02 квітня 2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з неприйняттям спадщини у встановлений законом строк.

Посилаючись на те, що він не знав та не міг знати про існування заповіту та про наявність свого права на прийняття спадщини, що є більш ніж поважною причиною для пропуску строку на подання відповідної заяви, та в 2013 року звертався до суду з позовом, який було залишено без розгляду, крім того він хворів, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визначити причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, на належне їй майно, з поважних причин та визначити додатковий строк терміном в 6 місяців для подання заяви про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4 (а.с.7). Померла ОСОБА_4 була тіткою позивача ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно (а.с.39-44).

Так, з копії заповіту, посвідченого секретарем Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 01 лютого 2012 року, вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: її будинок з господарськими будівлями і присадибною земельною ділянкою розміром 0,58га, який розташований в АДРЕСА_1, заповіла повністю ОСОБА_3 (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини 12 жовтня 2012 року, тобто у визначений законом термін.

Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 01 лютого 2012 року, ОСОБА_4 на випадок свої смерті зробила таке заповітне розпорядження: її земельну ділянку (земельну частку (пай), в розмірі 4,3620 га, яка розташована на території Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області і належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, заповіла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Постановою державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 02 квітня 2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з неприйняттям ним спадщини у встановлений законом строк (а.с.7).

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_2 без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що строк на прийняття спадщини позивачем пропущений не з поважних причин та зазначив, що заповіт складений на ім'я ОСОБА_5 а не на ім'я позивача ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

За змістом ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Згідно з п.п.3.3-3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Пунктами 3.15, 3.16 Порядку передбачено, що якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

З матеріалів справи не вбачається достатньо підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність підстав для задоволення позову спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що юридична необізнаність та поганий стан здоров'я вимагають додаткових сил і можуть вносити певні корективи у можливість розпоряджатись своїм часом, однак, в розумінні ст.1272 ЦК України ці обставини не можуть бути визнані судом такими, що створювали в період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року до квітня 2013 року непереборні труднощі спадкоємцю для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, тобто не можуть бути визнані поважними причинами, оскільки є недоведеними належними та допустимими доказами.

Доводи в апеляційній скарзі стосовно того, що заповіт складений на ім'я саме позивача, не можуть слугувати підставою для визнання пропущеного строку для прийняття спадщини таким, що пропущений з поважних.

Інші доводи приведені в апеляційній скарзі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.