справа №619/4163/16-ц
провадження №2/619/265/17
03 лютого 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі головуючого - судді Болибок Є.А.
за участю: секретаря судового засідання Молотко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження належної їй на праві власності 2/3 частини жилого будинку з надвірними будівлями за №55 по вул. Наукова в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області; визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком та зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 27 травня 2005 року вона за договором дарування укладеним з ОСОБА_3, стала власницею 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями за №55 по вул. Науковій в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області. 09 жовтня 2007 року ОСОБА_1 дозволила відповідачу - ОСОБА_2 зареєструватися в належить їй частині будинку як квартиронаймачу, що підтверджується записом у будинковій книзі. З 2013 року відносини з відповідачем зіпсувалися, він переселився в інше місце, на неодноразові прохання ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку відмовлявся. Про те, що ОСОБА_4 в будинку фактично не проживає підтверджує ОСОБА_5, складений депутатом Малоданилівській сільради ОСОБА_6, а також може бути підтверджено показаннями свідків. Реєстрація ОСОБА_4, який проживає в належному позивачу будинку створює для неї, як для власника, перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їй майном. ОСОБА_1 не має можливості розпорядитися своїм майном на свій розсуд та не має можливості оформити субсидію.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку про виклик до суду та копії відповідних документів, яка УДППЗ «Укрпошта» була повернута до суду за закінченням терміну зберігання.
Згідно п.99 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою КМ України від 5 березня 2009 р. №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 110 цих Правил передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на абонементну скриньку, вкладаються відповідно до картотеки "До запитання" та до абонементної скриньки адресата.
Відповідно до п.117 зазначених Правил, поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач викликався в суд через оголошення у пресі. Згідно інформації, опублікованої в газеті «Слобідський край» №7 від 26 січня 2017 року, відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи, але у судове засідання не зявився.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти такого розгляду справи не заперечувала.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №817, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Харківського округа ОСОБА_7, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар 2/3 частки жилого будинку з надвірними будівлями за номером №55 по вул. Науковій в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області.
Відповідно до довідки №02-22/1629 від 12.09.2016 року, виданої Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею зареєстрований ОСОБА_2.
Відповідно до акту депутата складеного 29.09.2016 року ОСОБА_6 депутатом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично за даною адресою не проживає.
Згідно технічного паспорту від 11.05.2005 року (інвентариний №696, реєстровий №1-129), власником 2/3 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Наукова №55, є ОСОБА_1.
Згідно паспорту ММ379381, виданого 22.02.2000 року Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області від 14.12.2016 року, ОСОБА_2, зареєстрованим/знятим з реєстрації в Харкові та області не значиться.
Відповідно до домової книги на житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Наукова №55, ОСОБА_5 з 09.10.207 року значиться зареєстрованим у вказаному житловому будинку.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
ОСОБА_1 є власником зазначеного житлового будинку, відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності реєстрації у житловому будинку, який належить позивачеві.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Наукова № 55.
Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11 зазначив наступне. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Так як ОСОБА_1 разом з вимогою про визнання відповідача таким, що втратив право користування, заявила вимогу про зняття його з реєстрації місця проживання, то суд з урахуванням зазначеної постанови Верховного Суду України задовольняє позов у цій частині.
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Наукова №55.
Зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є. А. Болибок