АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/769/17 Головуючий 1 інст. Іващенко С.О. Справа № 2033/2-336/11 Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: стягнення заборгованості
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4В, ОСОБА_5 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 00 від 12 березня 2008 року у розмірі 81987 доларів 66 центів США, що станом на 10.08.2010 року за курсом НБУ складає 646882 гривні 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк»сплачений судовий збір у розмірі 850 грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 60 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.04.2012 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року залишено без змін.

14.06.2016 року до суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року №2-336/11, а саме про заміну первісного стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на нового стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В обґрунтування поданої заяви представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» посилався на те, що 21.09.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу № 26, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 12.03.2008, укладеного між банком та ОСОБА_4, перейшло до ТОВ ФК «Довіра та гарантія».

Вказані обставини зумовили звернення ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до суду з вищевказаною заявою в порядку вимог ст.. 378 ЦПК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача.

При цьому посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що процесуальне правонаступництво можливо на будь-якій стадії виконавчого провадження.

Вважає, що правонаступництво ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» після ПАТ УкрСиббанк підтверджено договором факторингу №26 від 21.09.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача, суд першої інстанціївиходив з того, що з договору факторингу №26 від 21.09.2015 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк», не вбачається, що право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 12.03.2008 перейшло до ТОВ ФК «Довіра та гарантія».

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4В, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк»заборгованість за кредитним договором № 00 від 12 березня 2008 року у розмірі 81987 доларів 66 центів США, що станом на 10.08.2010 року за курсом НБУ складає 646 882,66 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» сплачений судовий збір у розмірі 850 грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 60 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.04.2012 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року залишено без змін.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, і колегія суддів у даній справі не вбачає підстав для того, щоб від неї відступити.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обовязків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 378 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

У звязку із зазначеним звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, слід зазначити, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з наведеного, районний суд дійшов помилкового висновку про недоведеність перехода прав вимоги від ПАТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч. 2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року скасувати.

ЗаявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні по виконанню рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 рокупо цивільній справі № 2033/2-336/11за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: