Справа № 310/8639/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за ОСОБА_2 до Бердянської міської ради, третя особа Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення юридичного факту, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт, що вона є онукою ОСОБА_3, яка померла 06.04.1982 року, та визнати за нею право власності на 1/8 частину житлового будинку №32 по вул. Толстого в м. Бердянську в порядку спадкування за законом після смерті 06.04.1982 року ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою 26.11.1976 року спадкоємцями ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/4 частки житлового будинку №32 (до зміни нумерації №34) по вул. Толстого в м. Бердянську.

ОСОБА_3 померла 06.04.1982 року.

ОСОБА_6 помер 02.02.2011 року.

Вона є онукою ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії ЯЮ №416916; свідоцтвом про її народження серії І-АГ №278990; довідкою про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, виданою 20.10.2016 року Східним відділом ЗАГС адміністрації міста Белгорода; свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 серії І-ЛЕ №517526; свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 серії І-ЛЕ №726401.

У встановлений законом строк вона звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті 02.02.2011 року ОСОБА_6 та 12.11.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 часток житлового будинку №32, що розташований в місті Бердянську Запорізької області по вул. Толстого.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/8 частку зазначеного житлового будинку, що належала померлій 06.04.1982 року ОСОБА_5, та яку фактично успадкував але не оформив ОСОБА_6, їй було відмовлено через те, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_5 її прізвище зазначено «Корноушенко».

В судовому засіданні представник позивач за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник Бердянської міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву від 20.01.20017 №62 про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи - Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона з дитинства проживала по сусідству з позивачем та разом з нею ходила до школи. ОСОБА_2 проживала разом з бабусею - ОСОБА_5, та батьком ОСОБА_6, в будинку №32 (до зміни нумерації №34) по вул. Толстого в м. Бердянську. ОСОБА_5 померла в 1982 році, ОСОБА_6 у 2011 році.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона з 2007 року по 2016 рік проживала в житловому будинку №32 по вул. Толстого в м. Бердянську. В даному будинку також проживав ОСОБА_6. Зі слів останнього знає, що померла в 1982 році ОСОБА_5 є його матірю. Також вона знайому і з ОСОБА_2, яка доводилася дочкою ОСОБА_6.

Заслухавши представника позивача, допитав свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України).

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено, що відповідно до п.1 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно зокрема для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ЯЮ №416916, виданим Осипенківським МіськЗАГС Запорізької області 12.01.1951 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АГ №278990, виданого МіськЗАГС м. Бердянська Запорізької області ОСОБА_8 народилася 03.12.1969 року і її батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_14.

Із свідоцтва про смерть серії І-ЖС №472072, виданого 06.04.1982 року відділом ЗАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, вбачається, що ОСОБА_3 померла 06.04.1982 року в м. Бердянську, актовий запис про смерть №345.

Аналіз наданих позивачем та досліджених в судовому засіданні доказів дає підстави для висновку про те, що померла 06.04.1982 року ОСОБА_3 була матірю померлого 04.02.2011 року ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_2.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Як зазначалося вище, 06.04.1982 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №472072, актовий запис про смерть №345 від 06.04.1982 року Відділу ЗАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області.

Після її смерті залишилось майно 1/8 частка житлового будинку по вулиці Толстого, 32 (34 до зміни нумерації) в м. Бердянську Запорізької області, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою 26.11.1976 року за р.№5960.

У відповідності до п. 1, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином до спадщини, що відкрилася до набрання чинності ЦК України застосовуються норми ЦК України (1963 року).

У відповідності до ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Родинні відносини померлої ОСОБА_3 з ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

За правилами п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті 06.04.1982 року ОСОБА_3 в порядку, визначеному п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 року) підтверджується домовою книгою на житловий будинок №32 по вул. Толстого в м. Бердянську, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, 02.02.2011 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №191350, виданим 04.02.2011 року Відділом ДРАЦС по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області.

Після його смерті залишилось майно 1/8 частка житлового будинку по вулиці Толстого, 32 в м. Бердянську Запорізької області, яку померлий фактично прийняв, але не оформив своїх прав, та 3/8 часток житлового будинку по вулиці Толстого, 32 в м. Бердянську Запорізької області, які належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 26.11.1976 року за р. №5960 та договору дарування, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 15.12.1969 року за р.№6306, зареєстрованих Міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського відділу комунального господарства Запорізької області в реєстровій книзі під д.74 за: 1463.

У відповідності до нотаріально посвідченого заповіту ОСОБА_6 заповів все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося та взагалі все, що належатиме на день смерті та на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як видно з матеріалів справи, позивач 23.07.2011 року звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_6 та 12.11.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 часток житлового будинку №32 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/8 частку вказаного житлового будинку, яку ОСОБА_15 фактично прийняв після смерті своєї матері, їй було відмовлено через допущену помилку у свідоцтві про смерть, в якому прізвище померлої помилково зазначено «Корноушенко» замість «Карнаушенко», та відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини.

З огляду на викладене та аналізуючи надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та основаними на законі.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 61, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є онукою ОСОБА_3, яка померла 06.04.1982 року.

Встановити факт прийняття спадщини у вигляді 1/8 частки житлового будинку №32 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області ОСОБА_6 після смерті 06.04.1982 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку житлового будинку №32 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті 02.02.20111 року ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко