АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/733/16-ц
Провадження № 22-ц/792/30/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Федорової Н.О., Ярмолюка О.І.

секретар Кошельник В.М.

за участю: апелянта ОСОБА_1,

представника апелянта ОСОБА_2,

третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання неправомірною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити нотаріальні дії,

встановила:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та зазначив, що 17.06.2012 року померла його мати ОСОБА_8, після смерті якої спадкоємцем є її чоловік ОСОБА_9, який фактично прийняв, але не оформив спадщину. 14.10.2012 року помер ОСОБА_9 Після смерті ОСОБА_9 залишив заповіт, яким заповів земельну ділянку відповідно до державного акту серії Р2 №895314 ОСОБА_7, а все інше майно заповів ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в рівних частках. До складу спадкового майна померлого ОСОБА_9, крім майна дружини, входять земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; будинок та компенсаційний рахунок у банку. 21.01.2016 року усі спадкоємці звернулись до нотаріальної контори із спільною заявою про видачу кожному окремо свідоцтва про право на спадщину померлого ОСОБА_9 на підставі договору про поділ спадкового майна, зокрема: ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку, 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; та ______________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_10 Категорія № 59

Доповідач Спірідонова Т.В.

земельну ділянку, що належала матері ОСОБА_8; ОСОБА_4 на 1/2 частинубудинку, 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; ОСОБА_7 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надану ОСОБА_9; ОСОБА_3 компенсаційний рахунок, що відкритий на імя ОСОБА_9 Цього ж дня державним нотаріусом ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_11 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено в оформленні спадщини на вищевказаних умовах договору про поділ спадкового майна, у звязку з тим, що договір про поділ спадкового майна приховує інший правочин з намірами створити для спадкоємців юридичні наслідки, які не відповідають поняттю спадкування. Позивач вважає, що дана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки розмір часток спадкового майна ОСОБА_9 встановлено заповітом померлого, проте згідно з положеннями ч.3 ст.1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщини когось із них. За власним бажанням спадкоємці за заповітом померлого ОСОБА_9 вирішили змінити розмір своїх часток спадщини, уклавши договір про розподіл спадкового майна. Перелік підстав відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій визначено у ст.49 Закону України «Про нотаріат» та є вичерпним. Тому, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо посвідчення договору про поділ спадкового майна та видачі свідоцтва про право на спадщину є неправомірною. Просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного нотаріуса ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_11 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.06.2016 року та зобовязати державного нотаріуса ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_11 посвідчити договір про поділ спадкового майна та видати на його підставі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що цивільним законодавством не передбачено право спадкоємців укладати договори про поділ спадкового майна, а отже у нотаріуса відсутній обовязок посвідчення такого договору. Безпідставним є посилання суду на те, що спадщину після смерті ОСОБА_8, крім батька позивача, прийняв і син померлої - ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_4 проживав з померлою без реєстрації, факт постійного проживання може бути встановлено виключно у судовому порядку за заявою заінтересованої особи. Судом безпідставно застосовано п.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить чинному законодавству, хоча підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії в оскаржуваній постанові зазначено п.2 даної статті, а саме не подання відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. В порушення вимог ст.164 ЦПК України судом не було розяснено перекладачеві його права та обовязки, не попереджено під розписку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий переклад, не приведено перекладача до присяги.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності.

Треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 17.06.2012 року померла ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №895313 ОСОБА_8 на праві власності належала земельна ділянка площею 1,73га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Жилинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області.

16.12.2009 року ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений секретарем Жилинецької сільської ради, згідно якого дану земельну ділянку заповіла ОСОБА_1 Заповіт зареєстровано в реєстрі заповітів за №132.

Однак, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилася, заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері не подавав.

З 05.01.1954 року ОСОБА_8 перебувала у шлюбі з ОСОБА_9.

З довідки Жилинецької сільської ради Ярмолинецького району №203 від 14.03.2016р. вбачається, що ОСОБА_8 на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 із чоловіком ОСОБА_12, також у будинку без реєстрації проживав син ОСОБА_8- ОСОБА_4

14.10.2012 року помер ОСОБА_9, спадщину після смерті якого прийняли його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

21.03.2013 року державним нотаріусом ОСОБА_6 державної нотаріальної контори заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_9, зареєстровану в спадковому реєстрі за №54286329.

16 грудня 2009 року ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений секретарем Жилинецької сільської ради Ярмолинецького району, згідно з яким земельну ділянку (пай- згідно з державним актом серії Р2 №895314) заповів ОСОБА_7, все інше майно заповів: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в рівних частках кожному. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі заповітів за №133.

ОСОБА_9 на праві власності належали: земельна ділянка площею 0,1565га для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,25га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Суворова,14 у с.Жилинці Ярмолинецького району, земельна ділянка площею 1,73га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жилинецької сільської ради Ярмолинецького району, що підтверджується державними актами на право власності серії ЯЖ № 189452 від 04.11.2008 року, серії ЯЖ № 189453 від 04.11.2008 року та серії Р2 № 895314 від 25.03.2003 року.

Також, в ТВБВ №10022/0104(смт.Ярмолинці) облуправління Ощадбанку є компенсаційний рахунок №915510960 із залишком коштів у сумі 3242грн.33коп., відкритий на імя ОСОБА_9, заповідальних розпоряджень по рахунку немає, що підтверджується довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» від 24.10.2014 року №46-10/514.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13.05.1989 року, виданого виконкомом ОСОБА_6 районної ради, житловий будинок, розташований по вул.Суворова,14 с.Жилинці, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_9.

Згідно з випискою з погосподарської книги по Жилинецькій сільській раді Хмельницького району станом на 15.04.1991 року за адресою село Жилинці, вул.Суворова,14, Ярмолинецького району Хмельницької області членами колгоспного двору були: ОСОБА_9, 28.02.1929р.н., ОСОБА_8, 27.09.1930р.н., ОСОБА_13, 08.03.1960р.н., ОСОБА_14, 08.06.1982р.н.

Відповідно до ст.1217, ч.1 ст.1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 21.01.2016 року звернулися до ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини за договором про поділ спадкового майна, а саме: ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку, 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку, що належала на праві власності матері ОСОБА_8; ОСОБА_4 на 1/2 частину будинку, 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; ОСОБА_7 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_9; ОСОБА_3 компенсаційний рахунок, відкритий на імя ОСОБА_9, що знаходиться на зберіганні в ТВБВ №10022/0104(смт.Ярмолинці) облуправління Ощадбанку, на суму 3242,33 грн. У даній заяві також вказано, що вони не бажають спадкувати за законом в рівних частках, а також за заповітом, який залишив батько.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_6 державної нотаріальної контори від 21.01.2016 року відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з посиланням на те, що такий поділ спадкового майна, який запропонований спадкоємцями, залишить спадкоємця ОСОБА_3 без спадщини, так як реальні кошти на рахунку батька відсутні, тоді як частки кожного спадкоємця у спадщині мають бути рівними, а також на те, що даний договір приховує інший правочин з намірами створити для спадкоємців юридичні наслідки, які не відповідають поняттю спадкування.

Спадкоємці, які прийняли спадщину, можуть укласти договір про поділ спадкового майна, що узгоджується із нормами статей 6, 627 ЦК.

До правочину такого виду застосовуються загальні правила цивільного законодавства про форму та порядок укладання подібних договорів, а саме положення ЦК щодо поділу спільного майна.

В силу ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Разом з тим, для укладення спірного договору повинен бути встановлений статус майна, зареєстрованого за спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, господарство по вул.Суворова,14 с.Жилинці мало статус колгоспного двору.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Оскільки у будинку проживали ОСОБА_13, ОСОБА_14, вони також могли набути частку в майні цього колгоспного двору.

Частка померлого ОСОБА_9 в майні цього колгоспного двору не зясовувалась.

Крім того, виділення ОСОБА_7 лише земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позбавить його права на отримання у спадщину іншого майна, яке він має право успадкувати після смерті батька, або на одержання грошової компенсації вартості його частки.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відмова нотаріуса в посвідченні договору про поділ спадкового майна є обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Порушення судом норм процесуального права, а саме: не розяснення перекладачеві його прав та обовязків, не попередження під розписку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий переклад, не приведення перекладача до присяги не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: (підпис) ОСОБА_15

Судді: (підпис) ОСОБА_16

(підпис) ОСОБА_17

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова