Провадження № 2/712/2818/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2016 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Черкасах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач 09.11.2016 року звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Черкасах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб, посилаючись на те, що 23.05.2016 року відносно нього був складений адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та постанова про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у зв`язку із складанням вищевказаних процесуальних документів його автомобіль Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 було тимчасово затримано та примусово доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою м.Черкаси, вул. Лесі Українки,21.
01.07.2016 року Постановою Черкаського районного суду № 707/1316/16-а визнано протиправною та скасовано постанову П 968006 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.
16.09.2016 року Постановою Черкаського районного суду № 707/1430/16-п, яка набула законної сили 27.09.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Позивач зазначає, що для того щоб повернути свій автомобіль він сплатив на рахунки ДП МВС України «Черкаси-інформ ресурси» 3182 грн. за послуги тимчасового зберігання транспортного засобу на спеціальний майданчик.
Позивач вважає, що своїми діями щодо затримання та доставлення його автомобіля на спеціальний майданчик, інспектором роти № 3 батальону УПП в м.Черкасах рядової Забудською А.В. завдано йому матеріальну шкоду в сумі 3902 грн., яка полягає в оплаті позивачем доставлення та зберігання автомобіля на спеціальному майданчику.
Також вважає, що протиправними діями працівників Управління патрульної поліції в м.Черкасах йому завдано моральної шкоди, так як, під час його затримання працівники УПП в м.Черкасах застосовували до нього спецзасіб «наручники», в яких він був доставлений до чергової частини Черкаського відділення поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, не повідомили його близьких про підстави його затримання та місцезнаходження, хоча позивач неодноразово просив про це зробити. Позивач зазначає, що зазнав значних душевних страждань, відчув приниження, образу та відчай. Також тривалий час з 23.05.2016 по 26.08.2016 року позивач був позбавлений права користуватися своїм автомобілем.
Тому Позивач просить суд стягнути на його користь з державного бюджету України шляхом безспірного списання та відшкодування матеріальної шкоди 3902 грн. та стягнути на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в сумі 5000 грн.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задоволити.
Представник Державної казначейської служби України Ждан О.П. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. В наданому суду запереченні зазначила про безпідставність позовних вимог, оскільки юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди з огляду на загальні підстави ст.1166, 1174 ЦК України, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Належних доказів протиправних дій посадових осіб органу державної влади позивачем не надано. При цьому, наявність постанови суду про скасування постанови та закриття провадження в справі не свідчить про неправомірність дій службових осіб Управління патрульної служби під час огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.
Вказувала, що процедура тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення визначено Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102.
Так, відповідно до п.10 Порядку встановлюється, що транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше як на три дні з дати такого затримання, строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення або акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.
Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення є обов`язковим для виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.
Зазначила, що як вбачається з матеріалів справи, Позивач з відповідною заявою про повернення транспортного засобу звернувся лише 26.08.2016 року, тобто через три місяці після такого затримання, а тому представник відповідача вважає доводи щодо завдання матеріальної шкоди безпідставні. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Вважає, що Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних належних доказів того, що йому завдано моральної шкоди, в чому проявились наслідки такої шкоди, відсутній розрахунок суми моральної шкоди, а отже відсутні передбачені законом підстави для стягнення компенсації за моральну шкоду.
Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м. Черкаси Засунько С.С. вказував, що позивачем не доведено незаконність дій співробітників патрульної поліції при тимчасовому затриманні транспортного засобу.
Вказував, що при складанні акту та тимчасового затримання транспортного засобу був перевірений реєстраційний документ на автомобіль та виявлено розбіжності між інформацією, зазначеною в реєстраційному документі, та автоматизованою інформаційно-пошуковою базою Національної поліції. Дані обставини стали підставою до виклику слідчо-оперативноїх групи Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Черкаського ГУНП в Черкаській області, а в подальшому підставою для відкриття кримінального провадження.
Постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 01.07.2016 року та від 16.09.2016 року не є належним доказом протиправних дій співробітників патрульної поліції, а лише свідчать про скасування процесуального документа, яким зафіксовано подію правопорушення.
Позивач звертався 27.05.2016 року та 31.05.2016 року із заявами до УВБ в Черкаській області та Черкаській ВП ГУНП в Черкаській області, які в подальшому були направлені для проведення службової перевірки. За результатами вказаної перевірки в діях працівників поліції порушень чинного законодавства виявлено не було.
Зазначив, що автомобіль позивача був тимчасово затриманий на законних підставах, а тому підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди відсутні.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб даних органів.
Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Судом встановлено, що 23.05.2016 року відносно Позивача був складений адміністративний протокол за ч.1 ст 130 КУпАП та постанова про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.
Відповідно до акту огляду та вилучення транспортного засобу від 23.05.2016 року автомобіль Позивача Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 було тимчасово затримано та примусово доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою м.Черкаси, вул. Лесі Українки,21, підставою для затримання та тимчасового вилучення автомобіля позивача є складання протоколу АП № 159503 за ч.1 ст.130 КУпАП та постанови ПС № 968006 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.
26.08.2016 року позивач звертався з заявою до Голови комісії ДП МВС України «Черкаси-інформ ресурси» про повернення йому автомобіля Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено на рахунки ДП МВС України «Черкаси-інформ ресурси» 3182 грн. за послуги тимчасового зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, що підтверджується відповідними квитанціями.
01.07.2016 року Постановою Черкаського районного суду № 707/1316/16-а визнано протиправною та скасовано постанову П 968006 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.
16.09.2016 року Постановою Черкаського районного суду № 707/1430/16-п, яка набула законної сили 27.09.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до листа управління МВС в Черкаській області від 28.10.2016 року № 24/4-41 скерованого на адресу позивача ОСОБА_1 , зазначено, що 23.05.2016 року інспектором роти № 3ІАА в м.Черкаси Лисенко Р.С. під час несення служби ним встановлено автомобіль Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння та пасажиром ОСОБА_1 , які чинили опір працівникам поліції та не мали відповідних водійських посвічень, про що було складено адміністративні протоколи відповідно до ч.1 ст. 126 та ч.1 ст.130 КУпАП України. При перевірці даного автомобіля згідно облікової бази інформаційно-пошукової системи номер кузова у базі не співпадав із номером кузова у свідоцтві. Після евакуації транспортного засобу на штраф майданчик, було викликано слідчо-оперативну групу Черкаського ВП ГУНП за фактом підробки документів.
Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно з ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Що стосується постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, які були скасовані судом та провадження закрите за відсутності події та складу адміністративного правопорушення то статтею 56 Конституції України та ст. 1174 ЦК України закріплено принцип відповідальності держави або місцевого самоврядування за шкоду, завдану юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, яка відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Умовою застосуванням судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов`язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів.
Сам факт закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення та/або скасування постанови про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди та не вказує жодним чином на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади.
Виходячи з положень ст.ст. 15, 16 ЦПК України та ст. 17 КАС України, вирішення питання щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності службових або посадових осіб органів державної влади віднесено до компетенції адміністративних судів, а тому суд в порядку цивільного судочинства не може визнати правомірними чи неправомірними дії або бездіяльність службових або посадових осіб органів державної влади, як суб`єктів владних повноважень, так як визнання неправомірності дій не віднесено до компетенції цивільних судів.
Оскільки рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежного, а такий факт може бути встановлено лише в порядку адміністративного судочинства, суд загальної юрисдикції не може робити висновків щодо неправомірності чи протиправності дій або бездіяльності органів державної влади стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належних та допустимих доказів незаконності дій службових осіб патрульної служби при складанні акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в судовому засіданні позивачем надано не було.
Крім матеріальної шкоди, позивач просить відшкодувати йому завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн., яка на думку позивача полягає у обмеження його на свободу пересування та позбавлення права користування ТЗ, зрив життєвих планів через неправомірність дій, створення для нього стресової ситуації що впливало на стан здоров`я, та завдало душевних страждань.
Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Проте, позивач не довів суду про завдання йому такої шкоди, при цьому що суду не надано доказів неправомірності дій службових осіб Управління патрульної поліції в м.Черкасах, тому дана вимога не підлягає також до задоволення.
Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.
При подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору, тому на підставі ст.88 ЦПК України оплату судового збору слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.23, 1167, 1173,1174 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Черкасах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий Т.Є.Троян