Головуючий суду 1 інстанції - Суський О.І.
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 433/1957/16-ц
Провадження № 22ц/782/995/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого Лозко Ю.П.,

Суддів: Назарової М.В., Дронської І.О.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

25 вересня 2016 року позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказало, що в рамках зарплатного проекту від 26.02.2013р. №БН/2013-02 з ОСОБА_2 був укладений Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки, відповідно до якого банком було відкрито ОСОБА_2 кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту 7300 грн., з датою погашення 30.09.2013року. Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. Відповідачем було порушено порядок погашення кредиту та сплати процентів, нарахованих за кредитом, тому позивач просив суд, стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 10808,56 грн., яка складається з:

3764,81 грн. - заборгованість за основним боргом;

4133,90 грн. - заборгованість за процентами;

1370,87грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами;

1538,98 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом.

Також позивач просив покласти на відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 08 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме -наявність грошового зобов'язання відповідача перед позивачем, оскільки суду не надано самого договору, на порушення умов якого посилається позивач, в результаті чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, тому не має підстав для задоволення позову.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом спору по даній справі є кредитна заборгованість в розмірі 10808,56 гривень.

На підтвердження заявлених вимог, позивачем надано тільки розрахунок заборгованості (а.с.5) та копія поточної виписки за контрактом (а.с.8 - 10)

У порушення вимог ст. 60 ЦПК позивач не надав суду доказів того, що між сторонами був укладений Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 26.02.2013року №БН/2013-02, та надавались кошти, що унеможливлює встановлення обставин, на які посилається позивач.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що договір між банком та ОСОБА_2 був укладений у м. Луганську, тобто на території, на якій здійснювалася антитерористична операція, а тому значна частина документів, в тому числі кредитна справа відповідача залишилась у приміщенні філії банку у м. Луганську.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судова колегія вважає, що обставини, на які посилається апелянт не звільняють його від доказування у відповідності до ст. 61 ЦПК України. Посилання апелянта на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором, як на підставу своїх вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов Договору від 26.02.2013 року за відсутністю самого договору, не є можливим.

Доказів які б спростували висновки суду апелянтом не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування цього рішення не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відхилити.

Заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: