Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Майтака Ігоря Валерійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 1988 року по 2010 рік працював на різних посадах на шахті «Родіна» публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»). Внаслідок шкідливих умов праці отримав професійне захворювання та за висновком МСЕК від 25 червня 2014 року йому встановлено 45 % втрати професійної працездатності і третю групу інвалідності.

Зазначав, що у зв'язку із даним професійним захворюванням він вимушений був тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування, зазнав значного фізичного болю та страждань, позбавлений можливості вести повноцінний стиль життя.

Посилаючись на вказані обставини та на підставі ст. ст. 173, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України просив стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь моральну шкоду, спричинену втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 32 148 грн 00 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня

2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 22 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Майтак І.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є винним у виникненні профзахворювань ОСОБА_4, а тому на підставі ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України повинно нести відповідальність за спричинену останньому моральну шкоду.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Статтею 153 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до п. 10 Постанови судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Як вбачається з акта про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 квітня 2010 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_4 стало виконання комплексу робіт по проходці гірничих виробок протягом 16 років 2 місяців в умовах пилу, важкої фізичної праці, параметри яких перевищували нормативні.

Згідно з п. 19 вказаного акта особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є: керівництво ВКБ РУ

ім. К.Лібкнехта, тресту «КШБ» ВО «Кривбасруда» і ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком» у період роботи ОСОБА_4 на цих підприємствах.

Відповідно до довідки огляду МСЕК від 25 червня 2014 року

ОСОБА_4 при повторному огляді встановлена третя група інвалідності з

01 липня 2014 року безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням.

Згідно з довідкою МСЕК від 25 червня 2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, ОСОБА_4 при повторному огляді встановлена стійка втрати працездатності в розмірі 45 %, 35% - радикулопатія, 10% - хронічний бронхіт, з 01 липня 2014 року безстроково.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій щодо причинно-наслідкового зв'язку між порушенням ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів під час роботи ОСОБА_4 на вказаному підприємстві та отриманням ОСОБА_4 професійного захворювання, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачу моральної шкоди.

При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судами було надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам, взято до уваги ступінь втрати працездатності, період роботи позивача у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», глибину його фізичних та моральних страждань, а також потребу в подальшому санаторно-курортному лікуванні.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Майтак І.В. у касаційній скарзі, були предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Майтака Ігоря Валерійовича відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун