Провадження № 4-с/750/3/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» звернулось до суду зі скаргою та просить визнати дії державного виконавця Деснянського ВДВС м. Чернігова щодо винесення постанов від 21.09.2016 року про повернення виконавчих документів стягувачу неправомірними, скасувати такі постанови та зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчих листів від 22.04.2011 року виданих Деснянським районним судом м. Чернігова.

В судове засідання сторони не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у відсутність їх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області перебував виконавчий лист № 2/2506/604/11 від 22.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості по кредиту в розмірі 6482 грн. 04 коп. та 120 грн. витрат на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи.

18.03.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та керуючись ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 на адресу, яка вказана у виконавчому листі.

Згідно ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При попередньому надходженні виконавчого документа 23.05.2011 року державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника.

При виконанні виконавчого документа з метою виявлення майна, що належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення, отримання інформації щодо наявності чи відсутності банківських рахунків, встановлення місця роботи та встановлення місця проживання боржника, державним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України, Управління пенсійного фонду України в м. Чернігові.

Згідно відповіді ДПІ м. Чернігова інформація про джерело отримання доходу боржника відсутня, відкритих рахунків у банках немає.

Згідно відповіді ПФУ боржник на обліку як пенсіонер не перебуває, у трудових відносинах з підприємствами та організаціями не перебуває.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстрованого нерухомого майна не виявлено.

Згідно відповіді Чернігівського ВРЕР УДАІ у Чернігівській області за боржником зареєстровані транспортні засоби не значаться.

15.09.2016 року при виході за адресою: м. Чернігів, вул. Єськова, 4/3, було встановлено, що майна яке належить боржнику та на яке можна звернути стягнення, не виявлено.

21.09.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, так як у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, встановити місце отримання доходів боржника не вдалося.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом, у звязку з чим скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.10,11, 210,386-388 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів після проголошення в порядку статті 294 ЦПК України.

Суддя: