Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2017 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., представника позивачів адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, правонаступники померлого позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька», третя особа: відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі (попередня назва: відділ Держземагентства в Оржицькому районі), про визнання правочину, укладеного з порушенням вільного волевиявлення його учасника, недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька», третя особа: відділ Держземагентства в Оржицькому районі, про визнання правочину, укладеного з порушенням вільного волевиявлення його учасника, недійсним.

В позовній заяві зазначено, що до 2011 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем існували договірні правовідносини оренди належних позивачу земельних ділянок. Відповідач після закінчення строку дії договорів оренди не повідомив позивача про намір скористатися переважним правом на укладення договорів оренди землі на новий строк. Маючи намір укласти договір оренди землі з іншим орендарем, позивач дізналася, що відповідач в 2011 році, без її згоди оформив договори оренди та зареєстрував їх у відділі Держкомзему в Оржицькому районі. Позивачем було виявлено, що підписи у договорах оренди земельних ділянок від її імені підроблені.

Посилаючись на те, що підписання договорів оренди землі орендарем проведено одноосібно без урахування її волі, ОСОБА_3 звернулася до суду і просила визнати договір оренди земельної ділянки укладений 16 лютого 2011 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» та нею, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Оржицькому районі 05.10.2012 року за №04345, договір оренди земельної ділянки укладений 16 лютого 2011 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» та нею, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Оржицькому районі 05.10.2012 року за №04357 з порушенням вільного волевиявлення учасника процесу, недійсними.

Ухвалою суду від 22.08.2016 року до участі в справі в якості правонаступників померлої ОСОБА_3 були залучені ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

У судовому засіданні представники правонаступників позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. Вони вказали, що договори оренди земельних ділянок від 16.02.2011 року є недійсним, оскільки ОСОБА_3 ці договори не підписувала, отже не висловлювала свого вільного волевиявлення, жодних осіб на його підписання не уповноважувала. Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_1 зазначив, що той факт, що ОСОБА_3 не підписувала вказані договори оренди землі, підтверджується висновком експерта у посмертній почеркознавчій експертизі, в якому вказано, що договори підписано не позивачем ОСОБА_3 Представник сторони позивача вважає, що це є підставою для визнання вказаних договорів недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив суд відмовити у задоволенні позову так, як вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними.З приводу недійсності договорів оренди землі представник відповідача пояснив, що позивач погодився на продовження договірних відносин про що свідчить отримання ним орендної плати. Крім того, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для подання позову про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, оскільки ОСОБА_3 могла знати про існування відповідних правовідносин не пізніше грудня 2011 року, коли була здійснена перша виплата орендної плати.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення представників правонаступників позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була власницею земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,25 га, кадастровий номер :00:002:0147, яка розташована на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. ОСОБА_3 також була власницею земельної ділянки, такого ж призначення та площі, з кадастровим номером :00:002:0148, яка також розташована на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області.

До 2011 року між ОСОБА_3 та відповідачем існували договірні відносини оренди щодо цих земельних ділянок, що стверджувалося стороною позивача, та не заперечувалося жодною іншою особою, яка бере участь у розгляді справи.

У відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 16 лютого 2011 року (запис у Державному реєстрі земель № 04345 від 05 жовтня 2012 року), у якому орендодавцем вказана ОСОБА_3, орендарем - СТОВ «Селецька», договір стосується земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,25 га, кадастровий номер :00:002:0147, яка знаходиться на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області.

У відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 16 лютого 2011 року (запис у Державному реєстрі земель № 04357 від 05 жовтня 2012 року), у якому орендодавцем вказана ОСОБА_3, орендарем - СТОВ «Селецька», договір стосується земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,25 га, кадастровий номер :00:002:0148, яка знаходиться на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області.

У п. 8 зазначених Договорів зазначено, що договори укладено на десять років. Цим же пунктом визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

До договорів додаються акти прийому-передачі земельних ділянок, додатки про форму і розмір орендної плати від 16 лютого 2011 року, та аналогічні додатки від 16 лютого 2012 року.

Згідно висновку експерта у посмертній почеркознавчій експертизі №1900 від 11.11.2016 року, яка проводилася Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, підпис в договорі оренди землі від 16.02.2011 року, зареєстрованому у відділі Держкомзему в Оржицькому районі 05.10.2012 року за №004345 в розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» в графі «Орендодавець» виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням підпису останньої. Підпис в договорі оренди землі від 16.02.2011 року, зареєстрованому у відділі Держкомзему в Оржицькому районі 05.10.2012 року за №004357 в розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» в графі «Орендодавець» виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням підпису останньої.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є правонаступниками померлого позивача (т. 1 а.с. 165-182).

Згідно ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.ч. 15 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За статтею 13 цього ж закону, договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що підписи сторін є одним із обовязкових реквізитів договору, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Судом встановлено, що договори оренди землі від 16.02.2011 року, зареєстровані у відділі Держкомзему в Оржицькому районі 05.10.2012 року, записи у Державному реєстрі земель № 04345 від 05 жовтня 2012 року та № 004357 від 05 жовтня 2012 року, ОСОБА_3 не підписувалися, що доводиться відповідним висновком експерта у посмертній почеркознавчій експертизі, яка була проведена за ухвалою суду (т. 1 а.с. 218-228). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Суду також не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 надавала якійсь іншій особі повноваження на підписання вказаних договорів оренди від її імені.

При цьому позивачеві стало відомо про наявність спірних договорів лише у 2015 році, ця обставина не спростована стороною відповідача належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Крім того, за змістом ст. ст. 18, 20 Закону України від 6 жовтня 1998 р. № 161-XIV «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. У момент державної реєстрації набирає чинності договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 р. у справі № 6-162цс13).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми Закону початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірних договорів оренди, лише у 2015 році, що в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. Це узгоджується і з показаннями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитаними в якості свідків. Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_3 отримувала орендну плату за користування землею з 2011 року і, отже, знала, на думку представника відповідача, про існування правовідносин, повязаних з орендою відповідачем її земельних ділянок, суд визнає таким, що суперечить ст. 261 ЦК України. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, наведеній у постанові від 22.04.2015 року у справі № 6-48цс15.

Суд приходить до висновку, що стороною відповідача не доведені обставини отримання орендної плати позивачем чи уповноважено ним особою у 2011 році. Крім того, отримання позивачем чи уповноваженою ним особою грошових коштів не є доказом того, що позивач дізнався про дату укладення договору, його зміст, кадастровий номер земельної ділянки.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.

Оцінюючи надані відповідачем докази, а саме: списки пайовиків СТОВ «Селецька» на видачу зерна пшениці та ячменю у 2011 році (а.с. 106-109), довіреність ОСОБА_3, видана на імя ОСОБА_4 на отримання орендної плати грошима від 13.07.2014 року (а.с. 51), видатковий касовий ордер № 1038 від 13.08.2014 року про видачу в рахунок земельних паїв грошей (а.с. 53), розписка про отримання грошей ОСОБА_4 від 13.08.2014 року (а.с. 54), заява ОСОБА_3 про видачу довідки про доходи по орендній платі для предявлення у відділ субсидій (а.с. 71), суд приходить до висновку, що ці докази не доводять обставини в частині визнання позивачем умов спірних договорів та виконання їх умов. Суду не надано належних і допустимих доказів про те, що ці документи стосуються виплати орендної плати саме за спірними договорами оренди, а не за будь-якими іншими. Крім того, оригінали списків пайовиків на видачу зерна пшениці та ячменю, оглянуті в судовому засіданні, являють собою не прошиті та не пронумеровані аркуші паперу, на цих аркушах відсутні засвідчувальні написи, вчинені відповідними посадовими особами підприємства, про кількість прошитих, пронумерованих аркушів в цих документах, що не дає можливість суду визнати допустимими ці докази.

За таких обставин позовні вимоги про визнання недійсними договорів оренди землі підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 15, 203, 207, 215, 216, 626, 628, 638 ЦК України, ст. 1, 13, 14, 18, 21 Закону України «Про оренду землі», суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_3, правонаступники померлого позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька», третя особа: відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі (попередня назва: відділ Держземагентства в Оржицькому районі), про визнання правочину, укладеного з порушенням вільного волевиявлення його учасника, недійсним - задовольнити.

2. Визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 16 лютого 2011 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» та ОСОБА_3, зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі 05 жовтня 2012 року за номером 04345 з порушенням вільного волевиявлення учасника правочину, недійсним.

3. Визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 16 лютого 2011 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» та ОСОБА_3, зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі 05 жовтня 2012 року за номером 04357 з порушенням вільного волевиявлення учасника правочину, недійсним.

4. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

5. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

6. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на користь ОСОБА_4 кошти, сплачені за проведення судової експертизи, в сумі 1125 (одна тисяча сто двадцять пять) гривень 12 копійок.

7. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на користь ОСОБА_5 кошти, сплачені за проведення судової експертизи, в сумі 1125 (одна тисяча сто двадцять пять) гривень 12 копійок.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 25.01.2017 року.

Суддя