Справа № 364/791/17
Провадження № 2/364/289/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Сіваченко Л.В.,

за участю:

Позивача,

Відповідач не зявилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 13.07.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним і Відповідачкою та зареєстрований 18.12.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1994.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що вони з Відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2015 р., мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Причиною звернення до суду є те, що вони з Відповідачем стали людьми з різними характерами та поглядами на сімейне життя. На даний час вони з Відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети та не підтримують шлюбних стосунків. На думку Позивача, їх шлюб став формальним та зберігати його немає сенсу і суперечить його інтересам.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 31.07.2017 р. відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 15.08.2017 р., яке через неявку Відповідача відкладено на 07.09.2017 р., про що повідомлено сторін.

У судовому засіданні 07.09.2017 р. Позивач підтримав позов, просив суд задовільнити його позовні вимоги, шлюб розірвати. Додатково пояснив, що з Відповідачем вони фактично не проживають з січня 2016 року, тобто майже одразу після реєстрації шлюбу, дитина проживає з Відповідачем, а він платить аліменти на її утримання.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду 05.09.2017 р. надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, а також надати строк для примирення, оскільки вважає, що сімю можна зберегти, враховуючи при цьому наявність спільної малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею.

Суд, заслухавши пояснення Позивача, ознайомившись з письмовою заявою Відповідача, з матеріалами справи й оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Відповідно до положень статей 24, 55 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Водночас стаття 111 Сімейного кодексу України зобовязує суд вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Верховний Суд України у пункті 10 постанови Пленуму від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність дітей та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене частиною першою статті 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або за ініціативою суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом встановлено, що сторони 18.12.2015 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 191739, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 18.12.2015 р., актовий запис № 1994 (а.с. 3), мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК № 330394, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03.06.2016 р., актовий запис № 800 (а.с. 4).

За таких наведених обставин суд, зважаючи на недовготривалість перебування сторін у шлюбі (з грудня 2015 року, тобто менше ніж 2 роки), нетривалість спільного проживання (близько 2 місяців), а також враховуючи наявність неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому виповнився лише 1 рік, та заперечення Відповідача проти розірвання шлюбу, бажання її примиритися, тому суд не вбачає наявними причини, які давали б підстави для розірвання шлюбу, вважає, що сімю можливо зберегти, що не суперечить інтересам сторін, відтак доцільним є надання подружжю строку на примирення.

Відповідно до частини пятої статті 191 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 201, пунктом 5 частини першої статті 203 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; у такому випадку провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись статтею 111 Сімейного кодексу України, частиною пятою статті 191, пунктом 7 частини першої, частиною другою статті 201, пунктом 5 частини першої статті 203, статтями 208-210, 293, 294, 296 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Надати подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення 2 (два) місяці.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити до закінчення визначеного судом строку для примирення.

Ухвала суду в частині зупинення провадження в справі може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.А. Макаренко