Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О.
Категорія 50 Доповідач Принцевська В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Принцевської В.П.,

суддів Сорока Г.П., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі Гаркуша О.C.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації, про звільнення від сплати аліментів, стягнення безпідставно отриманих сум аліментів та зміни порядку утримання аліментів,

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення безпідставно сплачених сум аліментів та зміни порядку утримання аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10.07. 2014 року шлюб був розірваний. Відразу після розірвання шлюбу вони з ОСОБА_2 і дітьми мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1. Потім, 10.12.2014 року, відповідачка переїхала за адресою: АДРЕСА_2, де і проживала з дітьми. З січня 2015 року він добровільно перераховував ОСОБА_2 кошти на утримання дітей. 31.07.2015 року ОСОБА_2 повторно взяла шлюб з ОСОБА_5

11.01.2015 року його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, через напружені відносини з матір'ю та вітчимом, за наполяганням самої ОСОБА_2, перейшов жити до нього і знаходиться на повному його утриманні. Його мати ОСОБА_2 про це знає і заперечень не має. Цей факт зафіксовано у відповіді служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації від 25.01.2015 року.

Згідно з рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.06.2015 року на користь ОСОБА_2 він перераховує аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). На даний час заборгованості зі сплати аліментів немає.

В ході слухання справи про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, ОСОБА_2 вказувала на крайню потребу в обстеженні та лікуванні дітей (ОСОБА_3 і ОСОБА_4). Суми перерахованих них аліментів значно перевищували встановлений прожитковий мінімум на кожну дитину, при цьому вважає за необхідне враховувати середній заробіток самої ОСОБА_2 Також посилався на те, що він неодноразово звертав увагу служби у справах дітей Орджонікідзевського району на незадовільне виконання відповідачкою обов'язків по утриманню дітей. Комісією з питань захисту прав дитини 09.09.2015 року було встановлено нецільове використання аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 До цього часу жодної дії по медичному обстеженню та лікуванню відповідачкою прийняті не були.

На утримання ОСОБА_3 відповідачка передала йому у січні місяці 460 гривень, про що нею була видана розписка. Більше жодної допомоги від неї не було. Зазначав, що він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням передати синові одяг і взуття та інше, яке залишилось у відповідачки. Зокрема, за його зверненнями працівники служби у справах дітей Орджонікідзевського району проводили бесіди з ОСОБА_2 з цього питання та по роз'ясненню прав дітей і обов'язків батьків відносно: утримання, виховання, піклування про здоров'я та розвиток дітей згідно з Сімейним кодексом України. Але свого відношення до виконання своїх обов'язків ОСОБА_2 не змінила. В результаті чого йому прийшлося нести додаткові витрати на придбання вкрай необхідних дитині речей.

Також зазначав, що їхня спільна донька ОСОБА_4, 2005 року народженн, відповідачкою утримується вкрай незадовільно, дитина ходить у замалій старій одежі та взутті, скаржиться на погане харчування і утримання з боку матері ОСОБА_2

Відповідачка працює на ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», її середній заробіток за шість місяців 2015 рік склав 7889,37 гривень. Він також працює, його середній заробіток за шість місяців 2016 року складає 10571,33 гривень.

Враховуючи факт, встановлений Службою у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації від 25.01.2015 року, що його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає з ним, починаючи з 11 січня 2016 року, просив суд припинити дію виконавчого листа № 2/265/407/15, виданого 03.09.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на його користь у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не нижче 30% прожиткового мінімуму на дитину, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 11.01.2016 року; зменшити суму аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 'Павлівни, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 1/3 до 1/6 частини на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 11.01.2016 року; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на його користь безпідставно отримані аліменти за рішеннями Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 02.06.2015 року у розмірі 8 522, 33 гривень за період з січня по липень 2016 року; 1/3 від 1/6 частини аліментів, відрахованих з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, вносити на особистий рахунок ОСОБА_4 в Ощадбанку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року частково задоволено позовні вимоги. Зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02.06.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей до 1/6 частини з усіх видів його заробітку і доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не нижче 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.06.2015 року по справі 2/265/407/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, 27 березня 2003 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, відкликаний

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку(доходу), щомісячно, але не нижче 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 9 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані з 11 січня 2016 року по червень 2016 року аліменти згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.06.2015 року у розмірі 7103,33 гривень.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд дійшов неправильного висновку, що аліменти на утримання сина необхідно стягувати з відповідачки з моменту звернення позивача до суду з даним позовом, вважає, що аліменти повинні бути стягнуті з моменту, коли син почав постійно проживати за адресою позивача. Також позивач вважає, що суд не правильно визначив суму безпідставно сплачених позивачем на користь відповідачки аліментів на утримання сина, який вже постійно проживав з позивачем. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідачка до суду не з»явилася, повідомлена про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Представник відповідачки в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації, до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повітскою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 липня 2014 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, розірваний.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). На даний час заборгованості зі сплати аліментів немає.

Відповідачка ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_5 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_5. Від шлюбу має дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини.

За змістом ст.ст.179-181 СК України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються тому з батьків, з яким мешкає дитина, та який виконує обов'язки із утримування дитини і повинні використовуватися за цільовим призначенням.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його він сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку щодо їх безпідставності.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з січня 2016 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком, про що свідчать акти житлової організації від 11.04.2016 року, від 19.10.2016 року та акт обстеження умов проживання дитини від 02.11.2016 року. Факт проживання сина з батьком підтверджений також представником відповідачки.

За період проживання сина з батьком з останнього було стягнуто на користь відповідачки, за період з січня 2016 року по червень 2016 рок аліменти у розмірі 8522,33 гривень (1/2 частини від 1/3 частини стягуваних аліментів), що підтверджуються довідками ПАТ «МК Азовсталь».

За цей період мати сина ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) понесла витрати на утримання сина 469 гривень, про отримання яких є розписка відповідача, 900 гривень оплата уроків англійської мови, про що свідчить розписка викладача, 120 гривень - оплата страхових внесків в лікарняну касу Азовсталь, про що свідчить квитанція на оплату страхових внесків в розмірі 80 гривень. Оплату страхових внесків на суму в розмірі 40 гривень відповідачка підтверджує розрахунковим аркушами, в яких відображено відрахування в лікарняну касу в чотирьох позиціях та з яких не вбачається, що саме страхові внески за платника ОСОБА_3 вносяться відповідачкою в лікарняну касу Азовсталь, тому суд не приймає до уваги дані відомості та приходить до висновку, що саме страхові внески сплачені за сина відповідачкою в розмірі 80 гривень підтверджені документально.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано документальних доказів на підтвердження факту, що він сплачував за уроки сина з англійської мови в березні 2016 року, а відповідачка дані уроки в березні 2016 року не оплачувала.

Таким чином суд першої інстанції, враховуючи вищенаведені норми права, а також те, що судовим розглядом цивільної справи було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) протягом січня 20016 року червня 2016 року за рішенням суду безпідставно отримала грошові кошти (аліменти) від ОСОБА_1 у розмірі 7103,33 гривень, сума яких визначена за вирахуванням понесених нею витрат на утримання сина у розмірі 469 гривень, 80 гривень витрати на лікарняну касу Азовсталь, 900 гривень оплата за уроки сина англійською мовою, з суми стягуваних аліментів з відповідача на одну дитину у розмірі 8522,33 гривень, суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення даних позовних вимог ОСОБА_1

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини, визначеного вищевказаним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя, оскільки як встановлено вище син проживає з батьком, який його утримує та не повинен сплачувати на його утримання аліменти, внаслідок чого суд відкликає виконавчий лист, виданий на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.06.2015 року по справі 2/265/407/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей.

В судовому засіданні правильно встановлено, що відповідачка отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 829 гривень та отримала від позивача гроші в сумі 5000 доларів США та 4000 гривень, що було підтверджено її представником. Також відповідачка раніше погоджувалася з отриманими аліментами у розмірі 1/3 частини заробітку позивача по 1/6 частині заробітку на кожну дитину, про що повідомила суд її представник, але остання не пояснила суду, чому відповідачка на теперішній час не погоджується з даним розміром аліментів.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 та при зменшенні розміру стягуваних аліментів з позивача до 1/6 частини суд пешої інстанції правильно враховував матеріальне становище відповідачки та дійшов правильного висновку, що відповідачка в змозі сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), про стягнення яких просить позивач, та аліменти розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) позивача, а не 1/4 частина як вимагає відповідачка, буде достатнім для утримання доньки ОСОБА_4.

Згідно з вимогами статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивачем не надано достатньо доказів в підтвердження того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідачки на утримання сина з початку постійного проживання сина з позивачем, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідачки від сплати аліментів.

Згідно з вимогами статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з вимогами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді