Справа № 310/4961/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати за кожним з них право власності на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, м-рн 30 років ПеремогиАДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 05.05.1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ПК №253725, що видане адміністрацією селища Ямбург Надимського району Тюменської області Російської Федерації.

Згідно інформаційної довідки №62411397 від 30.06.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на нерухоме майно двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, м-рн 30 років ПеремогиАДРЕСА_1.

Підставою для реєстрації права власності був договір купівлі-продажу, ВКЕ №203180, 06.02.2008 року, посвідчений державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №1-354.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 60, ч.1 ст. 70 СК України, ОСОБА_4 був власником 1/2 частини вказаної вище квартири.

25.06.2015 року ОСОБА_4 помер.

Позивачі у справі є рідними синами померлого ОСОБА_4.

У встановлений законом строк вони звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, де до майна померлого була заведена спадкова справа №35-2015.

Проте, ОСОБА_5 вважала вказану вище квартиру своєю особистою власністю.

Вважають, що 1/2 частка спірної квартири входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4, а отже ОСОБА_5 має право лише на 1/2 частку цієї квартири як спільного сумісного майна подружжя та на 1/6 частку - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Після смерті 13.12.2016 року ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 звернувся брат померлої ОСОБА_3

Представник позивачів за договорами про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_9 подала заяву про розгляд справи у її відсутність просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, письмові заперечення на позов не надав. У відповідності до матеріалів справи ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м-рн 30 років ПеремогиАДРЕСА_2. Постановою Верховної ради України №254-VІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м. Торез Донецької області визнано тимчасово окупованою територією.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в звязку з наступним.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 05.05.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, на імя ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору від 06.02.2008 року вони придбали двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Торез, м-рн 30 років ПеремогиАДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням наведеного частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Торез, м-рн 30 років ПеремогиАДРЕСА_1, є рівними, тобто по 1/2 за кожним.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

ОСОБА_4 помер 25.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №254638, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 26.06.2015 року.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Родинні відносини померлого ОСОБА_4 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвами про народження останніх.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Проте, вони позбавлені можливості отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом через реєстрацію права власності на спірну кварту за ОСОБА_5, смертю останньої 13.12.2016 року та відсутністю у них оригіналу договору купівлі-продажу спірної квартири від 06.02.2008 року.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Аналізуючи докази, суд приймає до уваги письмові докази, надані позивачами, і приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 61, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, м-рн 30 років ПеремогиАДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, м-рн 30 років ПеремогиАДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко