Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/2082/14 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
№ провадження 22-ц/778/1945/17 Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 34000 доларів США, зі сплатою процентів 4,49% та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), з кінцевим терміном повернення 25.04.2018 року. Кредит був виданий на придбання нерухомого майна.

В якості забезпечення кредитного договору 25.04.2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки, за умовами якого вона зобов'язалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі таких зобов'язань, а також у випадку збільшення процентної ставки.

27 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Відповідач умови кредитного договору не виконує, кредитні кошти та відсотки за користування кредитом не повертає, у зв'язку з чим станом на 10.06.2014 року має заборгованість в сумі 1954703,92 грн.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 1954703,92 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн.

В травні 2015 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічний позов до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії, який згодом уточнив.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що первісний кредитор та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не висували вимог про дострокове повернення кредитних коштів. А тому нарахування процентів та пені на всю суму заборгованості є незаконним.

Крім того вважає, що відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є фінансовою послугою. Але позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що вони є фінансовою установою, яка має право надавати фінансову послугу - надання факторингу.

Враховуючи вищевикладене просив суд зобов'язати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» визначити та погодити новий графік платежів за кредитним договором, враховуючи умови законодавства України стосовно валюти розрахунків між резидентами ( у національній валюті-гривні), строків оплати та розміру щомісячних платежів, з урахуванням курсу долару США, що діяв на час отримання права вимоги за кредитним договором.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Стяташова А.М. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 25.04.2008 року станом на 10.06.2014 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту 32075,01 доларів США, що еквівалентно 379313,58 грн., заборгованість за процентами 3471,46 доларів США, що еквівалентно 41052,89 грн., пеню - 420367,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову Стяташова А.М. до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Встановлено, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № СL-203/172/2008 (а.с.6-15,т.1), відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 34000 доларів США на придбання нерухомого майна, зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента у розмірі 4,49 % річних та FIDR (процентної ставки за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Датою остаточного повернення кредиту було визначено 25 квітня 2028 року.

В порядку забезпечення виконання кредитного договору між банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки №SR-203/172/2008 від 25 квітня 2008 року (а.с.16,т.1), згідно з яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі.

ОСОБА_3 погашення кредиту з грудня 2010 року не здійснює.

27 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й кредитним договором ОСОБА_3 від 25.04.2008 року, та забезпечувальними договорами (а.с.93-117, т.1). Право на здійснення факторингових операцій підтверджено позивачем наданими Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи та додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, які видані Державною комісією з регулювання ринку фінансових послуг України ( а.с.21-22,т.1)

Відповідно до п.1.9.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем своїх боргових чи інших зобов'язань. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Відповідно до Застереження 2, що міститься у п.1.9 зазначено, що вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим в день їх направлення на адресу Позичальника, що зазначена в цьому договорі, за допомогою поштового зв'язку. До направлення вимоги чи відкликання на адресу Позичальника поштою прирівнюється також і їх вручення Позичальнику чи його представнику (в тому числі особам, що мешкають разом з позичальником) під розписку.

09 вересня .2011 року позивач надіслав на адресу відповідача ОСОБА_3 досудові вимоги за вих. №24138 і №24140 про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги, шляхом сплати на користь позивача залишку заборгованості по кредиту у розмірі 32075,01 долари США, відсотків за користування кредитом у сумі 4493,05 долари США. На підтвердження відправлення вимог позивачем надано копії опису вкладення поштових відправлень від 22.09.2011 року (а.с.129-132,т.1).

Отже ТОВ „ОТП Факторинг Україна" змінило строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Позичальник мав повністю повернути кредит і сплатити відсотки у строк до 22.10.2011 року. Вимоги позивача відповідачем не виконано.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки ТОВ „ОТП Факторинг Україна" змінило строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором, відповідно до п.1.9.1 кредитного договору, на 22.10.2011 року, то саме з 23.10.2011 року, відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника про дострокове повернення кредитних коштів, та обчислення встановленого ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо виконання своїх зобов'язань за договором поруки.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом 12 березня .2014 року, поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, відтак суд дійшов вірного висновку , що договір поруки є припиненим.

Така ж правова позиція вкладена в постановах Верховного Суду України №6-1451цс16 від 14.09.2016р., №6-1174 цс 16 від 02.11.2016р.

Разом з тим, позивач в межах строку позовної давності пред'явив вимоги до позичальника ОСОБА_3

Відповідно до розрахунку заборгованості, який наданий позивачем до уточненої позовної заяви станом на 10.06.2014р. (а.с.73,т.1, а.с.55-56,т.2) заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 1954703,92 грн. і складається з заборгованості за кредитом - 32075,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2014 року складає 379313,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 3471,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2014 року складає 41052,89 грн., пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% за період з 10.06.2013р. по 10.06.2014р. у розмірі 1534337,45 грн.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Такі правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, від 14 жовтня 2016 року у справі №6-473цс16.

Зважаючи на те, що розмір неустойки заявлений позивачем до стягнення значно більший від розміру збитків, суд обґрунтовано вважав доцільним застосувати до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити визначений позивачем до сплати розмір пені до 420267,00 грн.

Таким чином розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на незгоду щодо визнання договору поруки припиненим, являються безпідставними оскільки цим правовідносинам, судом дана належна правова оцінка з застосування вищенаведених норм матеріального права, та правових позицій Верховного суду України.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2017 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: