Справа № 489/5820/15-ц
Номер провадження 2-з/489/4/17
Ухвала

Іменем України

03 лютого 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі-заявник) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі-позивач) до ОСОБА_1 (далі-відповідач), третя особа - ОСОБА_2 України про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив

У січні 2017 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2017 скасовано заочне рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Передчасна реєстрація права власності на спірну квартиру на інших осіб є незаконною та може призвести до утруднення виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

В процесі тлумачення норм ЦПК України щодо забезпечення позову Конституційний Суд України в рішенні від 31 травня 2011 року у справі N 1-18/2011 звернув увагу на таке.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу) ( 1618-15 ).

Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Частина 3 статті 151 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу.

Як встановлено судом, заочним рішенням суду від 03.08.2016 позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 України про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" за кредитним договором № 1401/0908/88-019 від 12.09.2008 у сумі 609 922 (шістсот дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 93 коп., з яких: 556 934,63 грн. - тіло кредиту, 52988,3 грн. - відсотки, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 54,6 кв. м. та належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 710 від 23.02.2002 шляхом визнання права власності на вказану квартиру за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк".

Ухвалою суду від 31.01.2017 вказане заочне рішення суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Враховуючи позицію Пленуму Верховного суду України, висловлену в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд вважає можливим забезпечити позов шляхом накладення арешту, оскільки цей спосіб унеможливить відчуження або передачу нерухомості іншим особам.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у суду є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суддя

ухвалив

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Кокорєв