Справа № 357/9459/17
У Х В А Л А

07.09.2017 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошової суми, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 32 660 гривень збитків та 20 000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам встановленим ЦПК України.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просить звільнити його від сплати судового збору на підставі п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено перелік пільг щодо сплати судового збору, яким звільнення особи від обов'язку сплати судового збору при подачі позову щодо захисту прав споживачів не передбачено. В той же час відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач звільнений від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням його прав. За таких умов у двох нормативно-правових актах однакового рівня містяться положення, що конфліктують одне з одним, тобто наявна колізія.

У разі наявності колізії нормативно-правових актів однакового рівня діє правило про пріоритет спеціального закону або більш пізнього у часі прийняття. Так, законодавчі акти, які містять спеціальні норми, мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України. У вступній частині Закону України «Про судовий збір» зазначено, що питання справляння судового збору, його платників, об'єктів та розміру ставок, порядку сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регламентуються цим законом. За таких умов саме положення Закону України «Про судовий збір» є спеціальними нормами щодо вирішення питання про справляння судового збору та звільнення від його сплати, відтак мають пріоритет над положеннями інших законів.

Пріоритетними по відношенню до положень Закону України «Про захист прав споживачів» положення Закону України «Про судовий збір» є й за іншою ознакою, а саме за часом прийняття. У випадках колізії нормативних приписів законів слід керуватися роз'ясненнями Конституційного Суду України, викладеними в п. 3 мотивувальної частини його рішення від 3 жовтня 1997 р. № 4-зп про набуття чинності Конституції України. У цьому рішенні Конституційного Суду України роз'яснено: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Пільга для споживачів щодо сплати державного мита за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав, до Закону України «Про захист прав споживачів» була внесена Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР «Про захист прав споживачів» від 15 грудня 1993 року. Пільга для споживачів щодо сплати судового збору була передбачена й ст. 5 прийнятого 08 липня 2011 року Закону України «Про судовий збір», якою також було внесено відповідні зміни до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». В той же час Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року така пільга була скасована. За таких умов положення зазначеного закону щодо скасування споживачам пільги щодо сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав, є як спеціальними нормами, так і прийняті останніми за часом по відношенню до інших законів, що регламентують питання сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви майнового характеру фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень, однак в позовній заяві не зазначено доказів в підтвердження даної моральної шкоди, що не відповідає п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви, ціна позову складає 52 660 гривень, отже судовий збір становить 640,00 грн.

Позивачу надається строк для усунення зазначених вище недоліків, в іншому випадку вона буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошової суми - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3