Справа № 505/1121/16-ц
Провадження № 2/505/24/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

г о л о в у ю ч о г о судді Нікітішина В.П.

при с е к р е т а р і ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Абдулгусейн-огли, ОСОБА_3 Махіри Гачаг-кизи про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся 23 березня 2016 року в суд з цим позовом та просив зобовязати відповідачів вибачитись перед ним при свідках за приниження його честі та гідності, як громадянина України, офіцера ОСОБА_4, за розповсюдження відомостей які не відповідають дійсності; зобовязати відповідачів спростувати не правдиву інформацію за допомогою якої вони порушили його честь та гідність; стягнути з відповідачів на його користь 30000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та шкоди завданої його здоровю.

Підставою цьому зазначав те, що 09 грудня 2015 році йому зателефонував співробітник Котовського Відділу Поліції л-нт поліції ОСОБА_5 та викликав його до ВП м. Котовськ, у звязку з тим, що 07 грудня 2015 р. на особистому прийомі до начальника Поліції м.Котовська підполковника поліції ОСОБА_6 звернулися зі скаргами та заявою громадяни України ОСОБА_3 та ОСОБА_7, до громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_2.

В цієї ганебній заяві була неправдива інформація та наклеп стосовно нього та його родини, а саме:

- Про те, що він переслідує, залякує їхніх дітей;

- Про те, що він позорить їх сімю, також відповідачі написали в своїй заяві про те, що він не є офіцером ОСОБА_4 та звели наклеп на нього, що він є бандитом, також дана їх заява містила багато іншої не правдивої та ганебної інформації щодо нього.

Одним із головних фактів в їх зверненнях є те, що він вимагає від громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_9о. гроші.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Відповідачі у судове засідання не зявились. Надали письмові заперечення проти позову, де вказували, що дійсно 07 грудня 2015 року ОСОБА_7 Махіра Гачаг-кизи звернулась до чергової частини ВП ГУНП в Одеській області про те, що позивач вимагає від неї гроші, які він позичив її знайомому. ОСОБА_3 Абдулгусейн-огли до поліції не звертався. У звязку з вищенаведеним, просили відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачів за угодою ОСОБА_10 у судовому засіданні позов не визнавав за його безпідставності.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі, вивчивши матеріали висновку Котовського ВП ГУНП в Одеській області №529 від 18.12.2015 року про результати звернення гр.ОСОБА_7, суд приходить до висновку про часткове задоволенні позову, виходячи з такого.

Як вбачається з Висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_7 від 18.12.2015 року:

«07.12.2015 року до чергової частини Котовського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява гр. ОСОБА_7, про те, що гр. ОСОБА_2 ОСОБА_11-огли вимагає гроші, які позичив їх знайомому.

При проведенні перевірки було встановлено, що 20.12.2012 року до чергової частини Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області через секретаря надійшли матеріали поштою вх. № м-554 від 20.12.2012, заява ОСОБА_2 ОСОБА_11-огли ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, про те, що його родичі не повертають йому борг в сумі 70000 грн. Дані матеріали були зареєстровані в ЄРДР № 0000298 від 21.12.2012 року, та знаходяться на розгляді в СВ Котовського відділу поліції.

При опитуванні гр. ОСОБА_7, вона пояснила, що являється сестрою гр. ОСОБА_2, який приходить до неї та вимагає повернення грошей яких вона та її чоловік не брали, а її брат позичив своєму знайомому, також приходить в школу, в якій вчиться її донька й говорить, що її батьки шахраї.

При опитуванні доньки гр. ОСОБА_7, гр. ОСОБА_12 встановлено, що її дядько гр. ОСОБА_2 ніяких погроз та висловлювань на її адресу не виказував, тільки в грудні місяці 2015 року її дядько прийшов до неї до школи та питав де працюють її батьки.

В свою чергу гр. ОСОБА_2, факт вказаний в заяві заперечує».

Як вбачається з письмових заперечень відповідачів, відповідачка ОСОБА_12 Махіра Гачаг-кизи дійсно не заперечувала факт її звернення до Котовського ВП ГУНП в Одеській області.

Частиною 1 ст. 275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно п.15 постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суд вважає, що звернення особи не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом посадовими особами, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам іншої особи.

Відповідачка звернулась зі скаргою на позивача в правоохоронні органи не з метою приниження його честі, гідності та ділової репутації, а з метою перевірки відомостей щодо його дій та поведінки.

Таким чином, дії відповідачки по зверненню до органів поліції суд не може вважати як приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а тому позовні вимоги до ОСОБА_12 Махіра Гачаг-кизи суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 Абдулгусейн-огли, суд зазначає таке.

Так, свідок ОСОБА_13, яка є дружиною позивача, суду показала, що вони з чоловіком були з відповідачами у хороших стосунках. Стосунки з ними погіршились після того, як позивач позичив грошові кошти знайомому відповідачів, а він їх не повертав. Через це їх стосунки погіршились. Відповідачі з наклепом звернулись до поліції на її чоловіка, щодо переслідування дітей, вимагання грошей. Після цих подій, чоловік був у морально подавленому стані, стан здоровя його різко погіршився та півроку хворів.

Свідок ОСОБА_6, який є колишнім начальником Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, суду показав, що під час його перебування на посаді начальника міліції (поліції), у 2015-2016 році ОСОБА_3 звернулись до нього на особистий прийом щодо захисту їх дітей від дядька позивача. Вони вказували, що позивач переслідує їх дітей. При цьому ОСОБА_3 гучно лаявся нецензурно висловлювався на адресу позивача, обзивав позивача «підарастом, бандитом який вибиває гроші». Це відбувалось у присутності начальника канцелярії поліції Деміч. На його прохання ОСОБА_3 написала з цього приводу заяву, яка була зареєстрована у

поліції, після чого була проведена перевірка, яка не підтвердила вказану заяву. Після його звільнення зі служби, ще декілька разів випадково зустрічався з відповідачем ОСОБА_3, який знаючи, що він не працює більше у поліції, продовжував ображати позивача поганими словами, називав його «підарастом» та «бандитом, який вибиває гроші».

Свідок ОСОБА_14 Ісміхан Ях`я огли, суду показав що він давно знайомий зі сторонами у справі оскільки є членом азербайджанської громади України. Йому відомо, що позивач позичив знайомому відповідачів 70000,00 грн., після чого з?ясувалось, що ОСОБА_3 видурював гроші. ОСОБА_3 казав, що ні чого не знає про це. Десь приблизно в травні 2015 році ОСОБА_3 при зустрічі з ним виказував образи та матерщину на адресу позивача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації, п.18 -згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 Абдулгусейн-огли у присутності інших осіб, зокрема колишнього начальника Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_14 Ісміхан Ях`я огли, називав позивача бандитом, таким, що вимагає гроші, «підарастом» та ображав іншими матерними словами, що є приниженням честі та гідності людини.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Поширена відповідачем негативна інформація щодо позивача є цілком конкретною, зокрема, звинувачення у бандитизмі не є оціночними судженнями, а є фактами, які можуть бути перевірені.

При цьому суд бере до уваги розяснення, що містяться в 15 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, де зазначається, що «під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх в пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині».

Відповідач не надав суду жодних доказів відносно того, що повідомлені ним відомості є достовірними. Крім того, вказані факти не були підтверджені і перевіркою у міліції.

Доказів тому, що вказаними неправдивими відомостями було принижено ділову репутацію позивача суду не представлено.

Відповідно судом захищається лише порушене право позивача на його честь та гідність.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_3 Абдулгусейн-огли принижена честь і гідність позивача, а тому позивачу завдана моральна шкода.

При цьому суд не приймає надані позивачем докази у вигляді відповідних медичних висновків (документів) про його хворобу (загострення хвороби), в обґрунтування відшкодування шкоди, оскільки вони не містять доказів причино-наслідкового звязку саме з діями відповідача щодо розповсюдження недостовірної інформації стосовно позивача.

Тому, враховуючи характер та обсяг страждань позивача, беручи до уваги свідчення дружини позивача про погіршення його стану здоровя та хворобу у наслідок приниження його честі й гідності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на особу позивача, який є інвалідом війни 2 групи, та внаслідок неправомірних дій відповідача його стан здоровя погіршився, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 5000 грн.

Що стосується вимог про зобовязання вибачитися, суд вважає, вони не підлягають задоволенню .

Виходячи з положень ст. ст.16, 277 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено.

Тому суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації у запропонований позивачем спосіб не передбачено чинним законодавством.

Також суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимога позивача щодо способу спростування недостовірних відомостей стосовно нього, оскільки її розповсюдження мало місце у приватних розмовах з іншими особами, а тому саме рішення у справі є саме сатисфакцією відновлення його честі і гідності.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог лише щодо стягнення моральної шкоди, тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 Абдулгусейн-оги на користь ОСОБА_11 огли 5000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 Абдулгусейн-оги на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив, протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я