_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-609/11
Провадження № 4-с/520/143/17
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

06.09.2017 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, заінтересовані особи старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, ОСОБА_5 на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання,

В С Т А Н О В И В :

10.07.2017 року скаржник звернувся до суду з скаргою, в якій просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 щодо внесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.04.2017 року; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання до виконання від 06.04.2017 року; зобовязати старшого виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого документу у справі № 2-609/11 виданого 26.09.2011 року Київським районним судом м. Одеса про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором у сумі 346 946, 42 гривень.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06.05.2017 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 було повернуто виконавчий лист № 2-609/11 виданий 26.09.2011 року Київським районним судом м. Одеса про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором у сумі 346 946, 42 гривень із повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у звязку з не наданням підтвердження сплати авансового внеску.

Натомість скаржник зазначає, що на сьогодні у ПАТ «ВіЕйБі Банк» триває процедура ліквідації, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а від так? він звільняється від сплати авансового внеску за виконання рішення суду, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Сторони по справі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушені їхні права і свободи

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-609/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» було задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 94/07ф від 05 квітня 2007 року в розмірі 346 946, 42 гривень, а також стягнуто судові витрати.

26.09.2011 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 2-609/11 про примусове виконання рішення суду в частині боржника ОСОБА_5.

Однак, 06.04.2017 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 на адресу стягувача було направлено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Підставою повернення виконавчого документу є несплата стягувачем авансового внеску, що передбачено ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ПАТ «ВіЕйБі Банк» вказує на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати авансового внеску за виконання рішення суду.

Однак, суд не може погодитися з даними твердженнями виходячи з наступного.

Так, по - перше слід зазначити, що у своїй скарзі скаржник стверджує, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року було поновлено Банку строк для предявлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором у сумі 346 946, 42 гривень.

Проте вказане не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 06.04.2017 року було задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_5, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року скасовано, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Та в подальшому ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.07.2017 року заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання у справі 2-609/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за договором кредиту було залишено без задоволення.

Твердження скаржника про те, що Фонд гарантування вкладів є державною установою також не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так дійсно, 19.03.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 прийнято рішення №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено ОСОБА_2

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №213 від 22.02.2016 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ОСОБА_2 як ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки по 19.03.2018 включно.

Стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати авансового внеску.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

На вказане вище положення, щодо звільнення від сплати авансового внеску державних органів, посилається стягувач, обґрунтовуючи це тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державним органом, щодо ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» запроваджено процедуру ліквідації.

Згідно ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відтак, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є державним органом, а є юридичною особою публічного права та установою, що виконує спеціальні функції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що положення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо звільнення від сплати авансового внеску, не поширюється на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відтак, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оспорюваного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а скаргу вважає за необхідне залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно частин 1,2 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Слід враховувати той факт, що за правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено в п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, заінтересовані особи старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, ОСОБА_5, на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, є необґрунтованою та безпідставною, а від так задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 27, 384 ЦПК України, ст.ст. 26, 49, 53, 82 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, заінтересовані особи старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, ОСОБА_5, на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.