Справа № 520/8476/17
Провадження № 6/520/394/17
УХВАЛА

13.09.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 подання Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області міністерства юстиції України ОСОБА_3 з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1 ( м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 13-а кв.44) до виконання зобовязань покладених на нього виконавчим листом №522/9490/13-ц від 28.07.2014 року виданим Приморським районним судом м.Одеси щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини всіх видів заробітку доходу, починаючи з 16.04.2013 року і до повноліття дитини.

Подання обґрунтовано тим, що рішення суду від 26.06.2014 року не виконується у звязку із ухилення боржника від його виконання, та не вжиття боржником заходів щодо виконання зобовязання, а крім того, згідно наданих з відомостей, боржник не працює, пенсії не отримує.

Сторони в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

З боку боржника ОСОБА_2 до суду надано заяву, в якій останній просить відмовити у задоволенні подання державного виконавця Київського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області щодо тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Як встановлено у судовому засіданні рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26.06.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмір ? від всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2013 року щомісячно і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, а саме до 13.06.2018 року.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_4, постановою державного виконавця Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 24.04.2015 року відкрито виконавче провадження ( ВП №4744394).

В ході перевірки майнового стану ОСОБА_2 встановлено, що останній не працює, згідно довідки ДФС про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб будь-яка інформація стосовно боржника - відсутні; згідно довідки ДФС про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - платник податків з таким номером чи серією паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває; згідно довідки ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію відносно боржника не знайдено; згідно довідки ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсію - інформацію відносно боржника не знайдено.

Державним виконавцем було здійснено виходи за адресою: м. Одеса, Ільфа і Петрова, 13 а кв.44, для перевірки виконання боржником вимог виконавчого документа, але боржника за цією адресою не знайдено.

Станом на 20.07.17 року, вимоги виконавчого документу боржником не виконано.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. У статті 5 зазначеного закону вказані права та обвязки державного виконавця з яких вбачається, що на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом останній має право:накласти арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством, якщо у боржника відсутнє майно, здійснювати заходи розшуку такого майна, звертатися до суду з поданням про розшук боржника. Крім того відповідно п.п.2,8 ч 1 ст. 6 Закону України» про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання-до виконання зобовязань спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України та якщо до нього подано цивільний позов до суду-до закінчення провадження у справі.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

ОСОБА_6 України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: - якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); - якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". За змістом цієї статті питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону України « Про виконавче провадження», примусове виконання яких здійснюється ДВС.

ОСОБА_6 України, яким врегульовані виконання рішення суду та тимчасове обмеження особи у виїзді за межи країни, дозволяє суду зробити висновок, що Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження. Розшук боржника не проводився, з питаннями про можливість опису наявного майна виконавець до суду не звертався. Питання щодо звернення стягнення на майно боржника не вирішувалось. З заявами про розяснення можливої зміни способу виконання рішення виконавець до суду не звертався. Також у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про сам факт ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань.

Більш того, як вбачається з заяви боржника, останній проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, Сухолиманська міська рада, с/к «Аіст» буд.103.

Та з матеріалів справи вбачається, що Постановою державного виконавця Київського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 31.07.2017 року виконавчий лист №522/9490/13-ц виданий 28.07.2014 року переданий на виконання в Овідіопольський районний відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області.

Таким чином розгляд зазначеного питання не є доцільний, оскільки, відповідно до вимог ст. 377-1 ч.1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294,377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луняченко В. О.