Справа № 490/350/17
н/п 2/490/3512/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

24 січня 2017 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області, Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про зняття арешту з майна ,

В С Т А Н О В И ЛА :

Позивач звернулася до суду даним позовом, в якому просила зняти арешт, накладений на підставі постанови №35720004 від 06.03.103 року, виданої Центральним ВДВС м. Миколаєва на все рухоме майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: м. Миколаїв, вул. Слов*янська, буд. 48. При цьому, позивач посилалася на вимоги ЦПК.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом V11 ЦПК України.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, незалежно від того, накладено арешт в порядку забезпечення позову чи з метою забезпечення подальшої конфіскації, чи в порядку звернення стягнення на майно боржника при виконанні виконавчих документів, у тому числі постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Про порядок розгляду звернення сторони виконавчого провадження з вимогою про зняття арешту з майна зазначено також в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме про те, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.У зв'язку із цим боржник не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Із тексту позовної заяви вбачається, що 09.12.2016 року позивач звернувся до Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про зняття арешту з нерухомого майно, посилаючись на те, що арешт був накладений на належне йому майно в межах виконавчого провадження N 357200044. Однак, листом від 15.12.2016 року за вих. №01.05.53287 у знятті арешту з майна позивачу відмовлено.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов заявлено з підстав порушення прав позивача щодо арештованого майна та незаконності дій державного виконавця у зв'язку з відмовою зняти арешт з цього майна. Тобто предметом оскарження по суті є процесуальна дія державної виконавчої служби, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Тобто, у позовній заяві позивач посилається на те, що його права були порушені саме діями державної виконавчої служби, а тому позов не підлягає у порядку, встановленому розділом ІІІ ЦПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у цивільній справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області, Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова