Справа № 189/1669/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини, посилаючись на те, що він та відповідачка мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час вони з відповідачкою ОСОБА_2 будь-яких відносин не підтримують та проживають окремо. Неповнолітня донька проживає окремо від позивача з відповідачкою. Позивач, як батько неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, бажає з нею спілкуватися та приймати участь у її вихованні, про що він неодноразово звертався до відповідачки ОСОБА_2 з проханням надавати йому можливість особистого спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні за адресою проживання позивача, однак у даному проханні йому було відмовлено, що фактично є перешкодою в спілкуванні з дитиною. Через ці обставини позивач звернувся із відповідною заявою про усунення перешкод у спілкуванні із донькою до опікунської ради про виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, і за результатами розгляду заяви позивача було прийнято рішення від 06.10.2016 року про усунення перешкод в спілкуванні позивача з його неповнолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання йому можливості спілкуватися з нею у суботу та неділю з 8 години до 18 години за місцем проживання позивача. Незважаючи на це, вказане рішення відповідачкою ОСОБА_2 фактично ігнорується, не виконується та вона продовжує чинити позивачу перешкоди в спілкуванні з донькою, що було зафіксовано представником опікунської ради ОСОБА_4 Просив зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її вихованні; зобовязати ОСОБА_2 надавати можливість ОСОБА_1 спілкуватися із своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання ОСОБА_1 щотижня щосуботи та щонеділі з 8 години до 18 години за місцем проживання ОСОБА_1 у с. Червоний Лиман, вул.. Пушкіна, 23 Покровського району Дніпропетровської області; судові витрати покласти на відповідачку.

В судовому засіданні 11.01.2017 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 подали спільну заяву в якій змінили позовні вимоги а саме: змінили час побачень з неповнолітньою ОСОБА_3 на інший час, і просили з 10 години до 19:30 години у суботу та неділю щотижня.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням їх зміни та наполягав на часі спілкування з дитиною щосуботи та щонеділі з 10.00 години до 19:30 години пояснивши, що позов він підтримує на підставі поданої позовної заяви та вказавши на те, що він має змогу годувати дитину, купати, навчати. Він пішов на поступки відповідачці з урахуванням інтересів дитини, а саме через те, що дитині важко у вихідні дні вставати о 8.00 годині, але через це час для його спілкування з дитиною значно зменшується. Крім того позивач пояснив, що раніше відповідачка давала йому дитину на всі вихідні дні і на ніч, а потім чомусь передумала та перестала давати дитину. Після рішення опікунської ради відповідачка взагалі перестала давати йому дитину і пояснювала це тим, що до рішення суду давати дитину не буде, через що він звернувся до компетентних органів та зафіксував ці обставини. Тобто фактично відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні та вихованні дитини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі із урахуванням їх зміни, спираючись на доводи поданої позовної заяви.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що дійсно вона не давала відповідачу їх спільну доньку для виховання та спілкування та не виконувала рішення опікунської ради через те, що дитині було зарано вставати у вихідний день о 8.00 годині. Потім вони з відповідачем майже дійшли згоди щодо участі у вихованні дитини, але не можуть погодити між собою час спілкування позивача з донькою. Вона згодна з тим, щоб позивач забирав їх спільну доньку до себе з 10.00 години щосуботи та щонеділі, але вона не годна з часом, до якого мають відбуватись ці побачення, а саме не згодна з часом до 19:30 години. Вона згодна, щоб дитина перебувала у позивача до 19:00 години і це принципово через те, що дитина відвідує дитячий садочок і їм на вихідні дні дають домашні завдання, які слід виконувати. Крім того, якщо дитина буде потрапляти додому у вихідні дні о 19:30 годині, то вона не встигне нагодувати, викупати та перевдягнути дитину перед сном. Крім того дитина може гратися та дивитись мультики перед сном. Зазвичай дитина засинає о 21:00 годині. Тобто з 19:00 години до 21:00 години відповідачці вистачило б часу підготувати дитину до сну, а якщо цей час скоротити на 30 хвилин то вона може не встигнути підготувати дитину до сну.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6 пояснила, що дійсно опікунською радою при виконкомі Покровської селищної ради 06.10.2016 року було вирішено рекомендувати ОСОБА_2 надавати можливість ОСОБА_1 спілкуватися з дочкою у суботу та неділю з 8 години до 18 години за місцем проживання батька в с. Червоний Лиман. При цьому малось на увазі, що батько може бачитись з дитиною не обовязково суворо з 8.00 години, а може брати дитину і пізніше. Вона особисто вважає, що у вихідний день встановлювати початком спілкування батька з дитиною 8 годину ранку це зарано, оскільки дитині слід добре виспатися та відпочити після тижня відвідування дитячого садочку, а з 10.00 години буде відповідати інтересам дитини. Крім того вона вважає, що спілкування повинно відбуватися до часу, якого б вистачило для підготовки дитини для відпочинку і вона вважає, що 1,5 години може бути замало для цього. Не заперечує проти задоволення позову із встановленням часу спілкування з 10.00 години, а рішення щодо кінця часу спілкування батька з дитиною просить винести на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено наступне:

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 3).

Згідно копії протоколу № 4 від 06.10.2016 року опікунської ради при виконкомі Покровської селищної ради, вирішено рекомендувати ОСОБА_2 надавати можливість ОСОБА_1 спілкуватися з дочкою у суботу та неділю з 8 години до 18 години за місцем проживання батька в с. Червоний Лиман (а.с. 4).

Згідно копії інформації та відповідей Покровського ВП видно, що ОСОБА_1 мав намір забрати дочку ОСОБА_7 до себе додому, але у побаченні з донькою йому було відмовлено ОСОБА_2 у категоричній формі (а.с. 5, 23, 24, 25).

Згідно копії листів Покровського ВП видно, що дійсно ОСОБА_1 звертався з питання ненадання йому можливості спілкуватися з його донькою ОСОБА_3 (а.с. 21, 22).

Таким чином, суд вважає доведеним в ході розгляду справи той факт, що дійсно ОСОБА_2 перешкоджала ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з їх спільною неповнолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також не було заперечене відповідачкою в ході розгляду справи по суті в суді.

Однак, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) в частині 1 статті 3 встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини 2 статті 3 цієї Конвенції встановлено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Таким чином, при вирішенні даного спору суд повинен виходити з інтересів дитини.

В ході розгляду справи було встановлено звичайний ритм життя дитини, її звички тощо. Так було встановлено, що дитина у будні дні відвідує дитячий садочок з 8 до 17 години, лягає спати близько 21 години, у вихідні дні дитина зранку відпочиває довше, ніж у будні дні, а тому дитині важко вставати о 8 годині, у вихідні дні дитина лягає спати близько 21 години. Крім того дитина має домашні завдання на вихідні дні з дошкільного навчального закладу. Ці обставини не були заперечені сторонами в ході розгляду справи.

Згідно ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитни.

Згідно ст.. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, вік дитини та інші обставини справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме зобовязанню відповідачки надавати можливість позивачу спілкуватися зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_3 за місцем проживання позивача щотижня у суботу та неділю з 10 години до 19 години, а в решті позовних вимог відмовити.

Крім того, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись Конвенцією про права дитини, ст..ст. 141, 150, 151, 153, 155, 159 СК України, ст..ст. 88, 209-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні своєї малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надавати можливість ОСОБА_1 спілкуватися та приймати участь у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання ОСОБА_1 в с. Червоний Лиман по вул.. Пушкіна, буд. 23 Покровського району Дніпропетровської області щосуботи та щонеділі з 10:00 години по 19:00 годину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: К.С. Лукінова