Єдиний унікальний номер 725/2273/17
Номер провадження 2/725/508/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді Войтуна О.Б.

при секретарі Корнейчук Т.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Буковина» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року представник Кредитної спілки «Буковина» (далі КС «Буковина») звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що 14 вересня 2006 року між КС «Буковина» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №001/1323, відповідно до умов якого КС «Буковина» надала позичальнику кредит в сумі 100 000 грн. на термін з 14 вересня 2006 року до 14 вересня 2016 року на умовах щомісячної сплати відсотків за користування кредитом та часткового погашення основної суми кредиту до закінчення строку.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №001/1323, між КС «Буковина» та відповідачкою ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого предметом іпотеки є квартира №4, яка знаходиться в будинку №3 по вул.Разіна в м.Чернівці.

В подальшому, між Спілкою та ОСОБА_3 до кредитного договору №001/1323 укладено додаткові договори №01 від 04.11.2008р., №02 від 23.01.2009р., №03 від 24.11.2009р., №4 від 30.11.2009р., №05 від 21.01.2010р., №06 від 25.01.2011р., №07 від 31.05.2011р., №08 від 30.09.2011р.

28 жовтня 2011 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №005/1909.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 умов укладених сторонами договорів, КС «Буковина» звернулася до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2016 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат на користь КС «Буковина» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 285 381 грн. 63 коп., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Однак, враховуючи те, що на даний час іпотечне майно не реалізоване та час існує заборгованість за кредитним договором, за період з 26 січня 2016р. по 25 травня 2017р. виникла заборгованість по сплаті процентів та витрат по страхуванню майна у розмірі 62 424 грн. 63 коп.

Оскільки відповідачі жодним чином на повідомлення та телефонні дзвінки про сплату заборгованості не реагують, просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС «Буковина» заборгованість за кредитним договором №001/1323 від 14 вересня 2006 року в розмірі 62 424 грн. 63 коп., а також понесені судові витрати за подання позовної заяви до суду в розмірі 1 600 грн.

В судовому засіданні представник КС «Буковина» - ОСОБА_1 позов підтримав та підтвердив обставини викладені в ньому.

Представник відповідачів ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності, а також ненаданням останнім належних доказів на підтвердження заборгованості у відповідачів.

Справа слухалась у відсутність відповідачів, які в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, судом встановлено, що 14 вересня 2006 року між Кредитною спілкою «Буковина» та ОСОБА_3 укладено договір кредитної лінії №001/1323, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 100 000 грн. на термін з 14 вересня 2006р. до 14 вересня 2016р. під 30 % річних (а.с.3,4).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між КС «Буковина» та ОСОБА_4 14 вересня 2006 року укладено договір іпотеки, за умовами якого предметом іпотеки є квартира №4, яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 45,5 кв.м. та знаходиться в будинку №3 по вул.Разіна в м.Чернівці, належна іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу (а.с.37-39).

04 листопада 2008р., 23 січня 2009р. та 24 листопада 2009р. між КС «Буковина» та Позичальником ОСОБА_3 було укладено Додаткові договори №1, №2, №3. Відповідно до яких, з 14 листопада 2008р. пункт 2.4 кредитного договору №001/1323 втратив силу та з 15 листопада 2008р. збільшено відсотки за користування кредитом з 30 % на 36 % річних, які нараховуються за період наявності позичкової заборгованості по обліку Спілки, до дня фактичного повернення коштів за кредитом і підлягають сплаті не пізніше 24 числа кожного місяця за повний календарний місяць та починаючи з листопада 2008 р. погашає не менше 875 грн. основного боргу, з липня 2009р. погашає не менше 934 грн. 59 коп. основного боргу. Погашення кредиту здійснюється згідно графіку повернення основної суми кредиту та погашення відсотків на ним (а.с.5-7).

В подальшому, 30 листопада 2009р.,21 січня 2010р., 25 січня 2011р., 31 травня 2011р., 30 вересня 2011р. між КС «Буковина» та Позичальником ОСОБА_3 було укладено Додаткові договори №04, №05, №06, №07, №08. Відповідно до яких, з 30.11.2009р. позичальнику збільшено залишок кредиту на суму 2 300 грн. (залишок кредиту становить 79 828 грн. 82 коп.), з 21.01.2010р. збільшено залишок кредиту на суму 1 900 грн. (залишок кредиту становить 81 728 грн. 82 коп.), з 25.01.2011р. збільшено залишок кредиту на суму 5 600 грн. (залишок кредиту становить 77 667 грн. 82 коп.), з 31.05.2011р. збільшено залишок кредиту на суму 5 600 грн. (залишок кредиту становить 78 698 грн. 91 коп.), з 30.09.2011р. збільшено залишок кредиту на суму 12 000 грн. (залишок кредиту становить 85 779 грн. 77 коп.). Погашення кредиту здійснюється згідно графіку повернення основної суми кредиту та погашення відсотків за ним. Всі інші умови Кредитного договору №001/1323 від 14 вересня 2006 року залишилися незмінними (а.с.8-14).

Також, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Буковина» та ОСОБА_4 28 жовтня 2011р. укладено договір поруки №005/1909, за умовами якого, поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань (а.с.15).

Згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ст. 541 ЦК України).

У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України).

Враховуючи наведене, позичальник ОСОБА_3 та поручитель ОСОБА_4 несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору №001/1323 від 14 вересня 2006 року.

У зв»язку із невиконанням ОСОБА_3 зобов»язань за кредитним договором, КС «Буковина» звернулась до Першотравневого районного суду Чернівецької області із позовом про звернення стягнення на майно.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 квітня 2016 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат на користь КС «Буковина» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 285 381 грн. 63 коп., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна (а.с.16-19).

Так, звертаючись до суду і звказаним позовом, кредитна спілка вказує на те, що оскільки предмет іпотеки державним виконавцем не реалізовано, заборгованість за кредитним договором не погашена, у відповідача ОСОБА_3 за період з 26 січня 2016р. по 25 травня 2017р. виникла заборгованість по сплаті процентів та витрат по страхуванню майна.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з умов укладеного між сторонами кредитного договору, у разі порушення поточних строків сплати відсотків, та частину кредиту, розмір відсотків збільшується до 53 відсотків річних за весь період прострочки. А у випадку, якщо позичальник не повертає суму основного боргу у термін визначений договором, відсоткова ставка за кредитом з цього моменту збільшується до 53 відсотків річних (п.п.2.5, 2.6 Договору).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Крім того, стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Крім того, п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599,601, 604,609 ЦК.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Крім того, пунктом 3.4. Кредитного договору передбачено, що спілка має право здійснювати страхування заставленого майна без відома та згоди позичальника у випадку, якщо дія попереднього страхового договору про страхування заставленого майна закінчилася. Позичальник зобовязується першочергово відшкодувати Спілці витрати повязані зі страхуванням майна.

З умовами кредитного договору, а також всіх Додаткових договорів, які є невідємною частиною кредитного договору, позичальник був ознайомлений, згідний та взяв на себе зобовязання їх виконувати, про що свідчить його підпис. Доказів з приводу того, що кредитний договір визнано недійсним, суду не надано.

Після звернення до суду із позовом про звернення стягнення, з метою збереження іпотечного майна, в тому числі і від протиправних дій відповідачів щодо нього, представник КС «Буковина» звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» для його страхування.

Договорами добровільного страхування майна, що є предметом застави №831001/2200/0000068 від 01.02.2016р., №831001/2200/0000084 від 01.08.2016р. та №831001/2200/0000113 від 01.02.2017р., укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та КС «Буковина», застраховано іпотечне майно квартиру АДРЕСА_2. Страхова сума вказаного майна становить 300 000 грн.

Під час розгляду справи, представником відповідачів ОСОБА_2 неодноразово було звернуто увагу суду на те, що заборгованість по витратах страхування майна не підлягає стягненню з його довірителів, оскільки докази, які підтверджують сплату коштів позивачем на рахунок страхової компанії належним чином не засвідчені.

Однак, вказані твердження представника відповідачів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наступним:

Так, представником позивача на підтвердження виникнення у відповідачів заборгованості по витратах страхування майна було надано до позовної заяви платіжні доручення №26 від 01 лютого 2016р., №246 від 01.08.2016р.та №37 від 01.02.2017р., згідно яких річний страховий платіж становить 630 грн. (630х3=1890 грн.).

Згідно договорів страхування, підтверджується, що річний страховий платіж за страхування майна становить 630 грн.

Вказані договори страхування, укладенні між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та КС «Буковина» містять всі передбачені законом реквізити, доказів на підтвердження того, що кошти на рахунок страхової компанії не були зараховані, вказані договори розірвані чи були визнані судом недійсними представником відповідачів та самими відповідачами суду не надано, а отже підстав сумніватися їх належності у суду відсутні.

Отже, згідно наданих Спілкою розрахунків, за період з 26 січня 2016р. по 25 травня 2017р. у відповідачів виникла заборгованість у розмірі 62 424 грн. 63 коп., яка складається з наступного: 60 534 грн. 63 коп. заборгованість по відсотках та 1 890 грн. витрати по страхуванню (а.с.20-26).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач скористався своїм правом та залишив за собою нереалізоване арештоване іпотечне майно.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що сума заборгованості по відсоткам та витрати по страхуванню майна нараховані Спілкою за період з 26 січня 2016р. по 25 травня 2017р., тобто ще задовго до реалізації предмета іпотеки.

При цьому, відповідачами та їхнім представником в розумінні положень ст.ст.10,60 ЦПК України вказаний розмір заборгованості не спростовано, а також не надано доказів виконання рішення суду за період заборгованості.

За таких обставин, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, при наявності згідно договору поруки солідарного обовязку відповідача відповідати перед кредитором боржника за виконання ним взятого на себе зобов»язання, вважає, що заявлений КС «Буковина» позов підлягає задоволенню, у звязку з чим на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитом.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому з відповідачів підлягають стягненню витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн.

Крім того, як розяснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

У звязку із цим, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог судові витрати, понесені останнім у звязку із зверненням до суду з даним позовом.

Що стосується клопотання представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, то суд вважає, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Так, статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Частиною 1 ст.264 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Переривання перебігу строку позовної давності полягає в тому, що час, який минув, на настання обставини, з якою закон повязує перерву, не зараховується в строк позовної давності, і строк позовної давності, після перерви, починає перебіг спочатку на весь строк, передбачений в законі для означених вимог. При цьому обставини, що переривають перебіг строку, можуть виникнути в будь-який момент до його закінчення.

Перебіг строку позовної давності перериваються у звязку із здійсненням зобовязаною особою дій, що підтверджують визнання боргу або іншого обовязку. Такими діями можуть бути, наприклад, часткова виплата боргу, прохання про відстрочку виконання зобовязання, тощо.

Як було вище встановлено судом, позивач просить стягнути в солідарному порядку із відповідачів заборгованість за період з 26 січня 2016 року по 25 травня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду з даною позовною заявою.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 509-510, 525, 526, 549-554, 611, 612, 625, 1048-1050,1054 ЦК України, ст.ст. 3-5, 57-60, 64, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 224, 294-295ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Буковина» заборгованість за кредитним договором №001/1323 від 14 вересня 2006 року в розмірі 62 424 (шістдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Буковина» сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 800 (вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Буковина» сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 800 (вісімсот) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун