АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження №22-ц-/790/1290/17. Суддя-доповідач:- Кокоша В.В.
Категорія: окреме провадження.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,
суддів: - Пономаренко Ю.А., Коваленко І.П.,
за участю секретаря: - Єрьоменко О.В. ,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Антитерористичний центр при Службі безпеки України, військова частина НОМЕР_1 - про встановлення юридичного факту,

в с т а н о в и л а:
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, в якій просив встановити факт його безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення, під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період з 19 травня 2015 року по 23 травня 2015 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що він перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника служби пожежної безпеки військової частини з 30 вересня 2008 року по 31 серпня 2015 року.

У 2015 році він як начальник служби пожежної безпеки військової частини НОМЕР_1 залучався до виконання спеціальних (бойових) завдань в зоні проведення антитерористичної операції з метою виконання службових (бойових) завдань у військовій частині НОМЕР_2 м. Маріуполя (зона проведення АТО).

1 липня 2015 року з метою отримання статусу учасника бойових дій він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з відповідним рапортом.

На реалізацію цього рапорту командуванням військової частини НОМЕР_1 був направлений відповідний лист з додатками до комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців та працівників Повітряних Сил Збройних Сил України з метою надання йому статусу учасника бойових дій.

Листом від 12 серпня 2015 року №350/104/3572 командування Повітряних Сил Збройних Сил України повернуло для доопрацювання військовій частині НОМЕР_1 матеріали щодо його участі в антитерористичній операції, оскільки матеріали не відповідали вимогам Порядку залучення особового складу до участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та його обліку.

Своє рішення командування Повітряних Сил Збройних Сил України обґрунтувало тим, що підставою для направлення підрозділів або окремого особового складу для безпосередньої участі в АТО є накази, директиви, розпорядження, рішення відповідного керівника органу військового управління (органу управління), письмові вказівки керівництва Антитерористичного центру при Службі безпеки України, інші розпорядчі (первинні) документи, які визначають завдання, пов`язані з антитерористичною діяльністю; підстава відрядження особового складу.

Не погодившись з таким рішенням він 15 жовтня 2015 року повторно направив до комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців та працівників Повітряних Сил Збройних Сил України заяву та необхідні додатки з проханням прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій.

Листом від 2 листопада 2015 року №350/146/4/1453 голови комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовців та працівників Повітряних Сил Збройних Сил України безпідставно повернуто йому документи щодо надання статусу учасника бойових дій, з посиланням на аналогічні недоліки.

Вказані обставини спонукають його звернутись до суду з заявою про встановлення факту залучення його до безпосередньої участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в секторі «М» у період з 19 травня 2015 року по 23 травня 2015 року.

Встановлення вказаного юридичного факту необхідно для надання йому статусу учасника бойових дій.

Представник Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України в судове засідання не з`явився.

Згідно листа направленого до суду, просив розглянути справу за його відсутності.

При цьому посилався на те, що заявник ОСОБА_1 у порядку визначеному ст. 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України персонально до проведення антитерористичної операції не залучався.

Представник військової частина НОМЕР_1 проти задоволення заяви не заперечував.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2016 року у задоволення заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням ухвали про закриття провадження у справі з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходи з того, що діючим законодавством не передбачено встановлення юридичного факту, про який просить заявник, на підставі судового рішення.

Проте, погодитись повність з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Матеріали справи свідчать, що у липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту його безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення, під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період з 19 травня 2015 року по 23 травня 2015 року.

Перелік фактів що можуть бути встановлені у судовому порядку передбачений ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій визначений «Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 ( далі - Порядок).

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Таким чином, законодавством України надання статусу учасника бойових дій, і відповідно, встановлення відповідного факту віднесено до компетенції відповідних комісій, а отже вказане питання не може бути вирішено судом в порядку окремого провадження шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Крім того, пунктом 4 зазначеного Порядку визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

До переліку документів, на підставі яких надається статус учасника бойових дій, рішення суду не входить.

Оскільки чинним законодавством передбачено порядок встановлення факту участі у бойових діях та виконання бойових завдань, то це виключає можливість встановлення цього факту у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 310, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити - частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2016 року - скасувати. Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Антитерористичний центр при Службі безпеки України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення юридичного факту - закрити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий:

Судді: