АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі - продажу, припинення права власності на частину квартири, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі - продажу, припинення права власності на частину квартири.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, без належної оцінки наявних у справі доказів, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Суд не звернув уваги на те, що відповідач ОСОБА_4 не притримувався самостійно обраного ним принципу ціноутворення при продажі частки квартири, оскільки, визначивши вартість цієї частки в доларовому еквіваленті, здійснив її продаж за суму в гривнях, яка при переведенні в іноземну валюту за актуальним курсом є меншою, ніж та вартість, за яку відповідач пропонував їй купити частку в нерухомому майні. Вважає, що такі дії відповідача свідчать про те, що відчуження частки в майні відбулося на умовах, відмінних від тих, що були запропоновані їй, як співвласнику, що порушує її переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. Судом не було враховано, що між сторонами існував судовий спір щодо усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, в ході розгляду якого ОСОБА_4 звертався до неї з вимогами про грошову компенсацію належної йому частки в спільному майні, в порядку ст. 364 ЦК України, що є взаємовиключним з пропозицією переважної купівлі частки в порядку ст. 362 ЦК України, та перешкоджало їй в реалізації такого права. Вважає, що здійснення відповідачем ОСОБА_4 відчуження належної йому частки за суму, яка при переведенні в долари США відрізняється від суми, за яку їй було запропоновано цю частку придбати, є підставою для переведення на неї прав та обов'язків покупця.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився. про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому. колегія суддів вважає можливим розгляд спарви у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_1, в рівних частках, по 1/2 частині кожен, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 12 березня 2007 року за реєстровим № 5-285 та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 12 березня 2007 року за реєстровим № 5-281.

23 січня 2008 року ОСОБА_4 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., в порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат», звернувся до ОСОБА_3 з пропозицією придбати у нього належну йому 1/2 частку в спільному майні - квартирі АДРЕСА_2, за 2 146 250,00 грн., що еквівалентно 425 000,00 доларів США. Також зазначив, що у разі неотримання відповіді на дану пропозицію протягом місяця, належна йому частка квартири буде продана іншій особі.

04 липня 2011 року ОСОБА_4 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С., в порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат», звернувся до ОСОБА_3 з пропозицією придбати у нього належну йому 1/2 частку в спільному майні - квартирі АДРЕСА_2, за 1 200 000,00 грн., що еквівалентно 150 000,00 доларів США. Також зазначив, що у разі неотримання відповіді на дану пропозицію протягом місяця, належна йому частка квартири буде продана іншій особі..

15 листопада 2013 року ОСОБА_4 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С., в порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат», звернувся до ОСОБА_3 з пропозицією придбати у нього належну йому 1/2 частку в спільному майні - квартирі АДРЕСА_2, за 1 148 000,00 грн., що еквівалентно 140 000,00 доларів США. Також зазначив, що у разі неотримання відповіді на дану пропозицію протягом місяця, належна йому частка квартири буде продана іншій особі.

Факт отримання вказаних пропозицій ОСОБА_3 не заперечується.

Також не заперечується позивачкою, що повідомлення про надання згоди або відмови придбати частку в майні - квартирі АДРЕСА_2, за запропоновану суму у визначений в пропозиції строк нею відповідачу ОСОБА_4 не направлялося.

02 лютого 2015 року ОСОБА_4 відчужив належну йому 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_11.

Відповідно до п. 4 дговору купівлі - продажу від 02 лютого 2015 року, продаж відбувся за 1 148 000,00 грн., які продавець отримав в повному обсязі до моменту підписання цього договору.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі - продажу і припинення права власності на частину квартири, ОСОБА_3 посилалася на те, що ОСОБА_4 не було дотримано належним чином положень ст. 362 ЦК України щодо забезпечення їй можливості реалізувати своє переважне право купівлі частки в спільному майні, так як її продаж відбувся за ціною, відмінною від тієї, що їй пропонувалася, якщо враховувати її доларовий еквівалент, а тому здійснений ОСОБА_4 продаж частини квартири ОСОБА_5 є незаконним та у неї є всі правові підстави вимагати переведення на неї прав і обов'язків покупця за договором купівлі - продажу частки квартири.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином виконав покладений на нього законодавством обов'язок запропонувати співвласнику ОСОБА_3 придбати належну йому частку в квартирі, що перебуває в їх спільній власності, а тому, враховуючи, що остання у визначений в пропозиції строк не повідомила про свій намір придбати цю частину, її продаж іншому відповідачу за таку ж суму коштів не суперечить положенням ст. 362 ЦК України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, з наступних підстав.

Так, стаття 362 ЦК України встановила, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

З аналізу норм даної статті вбачається, що співвласник набуває права відчужити належну йому частину у праві спільної часткової власності іншій особі у разі, якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі або протягом місяця не реалізували вказане право. При цьому продаж повинен відбуватися за ціною та на умовах, що були запропоновані іншим співвласникам.

Оскільки факт отримання позивачем ОСОБА_3 від відповідача ОСОБА_4 пропозицій придбати належну йому 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_2, зокрема і за ціною 1 148 000,00 грн., достовірно встановлений, так як позивач про намір реалізувати своє переважне право купівлі частки в спільному майні відповідача не повідомляла, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 виконав покладені на нього ст. 362 ЦК України обов'язки та набув права відчужити належну йому частку майна іншій особі.

Частина 4 ст. 362 ЦК України визначає, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Враховуючи, що продаж 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 відбувся за ціною в розмірі 1 148 000,00 грн., яка була зазначена в останній пропозиції від 15 листопада 2013 року, одночасно позивачем не доведено, що відчуження відбулося на інших умовах, ніж ті, що їй пропонувалися ОСОБА_4, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що переважне право ОСОБА_3 на купівлю частки у квартирі порушено не було, в тому, підстави для застосування ч. 4 ст. 362 ЦК України і переведення на неї прав та обов'язків покупця відсутні.

Так як в ході розгляду справи встановлено відсутність підстав для переведення на ОСОБА_3 прав та обов'язків покупця за Договором купівлі - продажу від 02 лютого 2015 року, немає підстав і для задоволення похідної вимоги про припинення права власності ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що продаж 1/2 частини квартири відбувся на інших умовах ніж ті, що були їй запропоновані, так як ОСОБА_4 визначив еквівалент ціни частки квартири в іноземній валюті - доларах США, та на момент направлення їй пропозиції пропонував купити дану частку за ціною 1 148 000,00 грн., що еквівалентно 140 000,00 доларів США, в той час як дійсний продаж відбувся пізніше на чотирнадцять місяців та за суму коштів, визначену лише в гривні, яка при переведенні в іноземну валюту за новим курсом становитиме меншу суму ніж та, що була вказана в пропозиції, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, за змістом ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Стаття 524 ЦК України встановлює, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Звертаючись до ОСОБА_3 з пропозицією купити належну йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_4 визначив її ціну в розмірі 1 148 000,00 грн., зазначивши, скільки складає дана сума в іноземній валюті - доларах США по курсу, що діяв станом на дату направлення пропозиції.

При цьому, зі змісту направленої відповідачем пропозиції не вбачається, що продавець наполягав на здійсненні продажу за ціною, встановленою в іноземній валюті, та на здійсненні розрахунків в доларах США.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що запропонована ОСОБА_4 ціна продажу була виражена в доларовому еквіваленті та на момент укладення договору купівлі - продажу з відповідачем ОСОБА_5 змінилася в зв'язку з проходженням певного часу та коливанням курсу валют, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунки між відповідачами відбувалися в гривні, шляхом перерахування грошової суми в розмірі 1 148 000,00 грн. на відкритий ОСОБА_4 рахунок у банку.

Вказана сума повністю тотожна з тією, за яку ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_3 придбати його частку в спільному майні.

З огляду на таке, відсутні підстави вважати, що продаж 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 відбувся на умовах, що відмінні від тих, які були запропоновані ОСОБА_3, зокрема, і в частині, що стосується ціни.

Безпідставним є посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1672цс16, оскільки дана судова практика не підлягає врахуванню при розгляді цього спору, так як у вказаних справах мають місце відмінні правовідносини.

Стаття 360-7 ЦПК України визначає, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У справі № 6-1672цс16 Верховним Судом України вирішувався спір, який ґрунтувався на договірних взаємовідносинах сторін, права та обов'язки яких виникли та були закріплені укладеним між ними договором позики, в якому останні визначили істотні умови свого зобов'язання, зокрема, встановили, що воно буде виражене в еквіваленті іноземної валюти.

У даній справі між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов'язання, під яким варто розуміти правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, не виникло, так як позивач не повідомила відповідача про намір прийняти пропозицію щодо купівлі належної йому частки в спільному майні, будь-яких правочинів між ними вчинено не було, а тому, відсутні підстави стверджувати, що сторони визначали грошовий еквівалент зобов'язання по продажу частки квартири в іноземній валюті.

Таким чином, норми права та правовідносини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін у цій справі та у справі № 6-1672цс16, є відмінними, а тому висновки Верховного Суду України у справі № 6-1672цс16 не можуть застосовуватись при вирішенні даної справи, а посилання позивача на них є помилковими.

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано факт наявності між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривалого спору щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_2 та наявність судових рішень про становлення такого порядку користування та зобов'язання усунути перешкоди в користуванні даним майном, колегія суддів вважає безпідставними, так як зі змісту оскаржуваного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року вбачається, що суд першої інстанції надав належну оцінку таким доводам позивача, послідовно виклав цю оцінку в рішенні, правильно зазначивши, що дані обставини не мають правового значення при вирішенні спору щодо дотримання чи недотримання ОСОБА_4 положень ст. 362 ЦК України.

Посилання апелянта на те, що пред'явлення відповідачем до неї в червні 2014 року, в ході розгляду справи про усунення їй перешкод в користуванні квартирою, зустрічного позову з вимогами про стягнення компенсації вартості належної йому частки квартири в розмірі 1 620 600,00 грн. також свідчать про зміну умов, за яких відповідач мав намір розпорядитися своїм майном, колегія суддів відхиляє, оскільки правова природа стягнення компенсації вартості частки в спільному майні в порядку ст. 364 ЦК України та відчуження частки в майні за попередньо повідомленою ціною, в порядку ст.ст. 362, 655 ЦК України, є різною, не залежать та не зумовлюють одна одну.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: