Справа №591/3537/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/30/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Рибалки В. Г. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 26 жовтня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми, третя особа: Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконними дії ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми пов'язані з неперерахуванням до Пенсійного фонду України страхових внесків за липень 2004 року та серпень 2005 року за застраховану особу ОСОБА_4

Зобов'язано ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми нарахувати (подати звіт) та перерахувати до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області страхові внески за застраховану особу ОСОБА_4 за липень 2004 року та серпень 2005 року.

Стягнуто з ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми (далі по тексту ВВД Фонд соціального страхування у м. Суми), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Зазначає, зокрема, що суд, при ухваленні рішення, не звернув уваги на відсутність урядового нормативно-правового акту, який би визначав порядок та строки сплати Фондом соціального страхування до Пенсійного Фонду України страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за потерпілих на виробництві.

Вказує, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у відповідача, як потерпілий на виробництві, з 2003 року по теперішній час та отримує щомісячні страхові виплати втраченого заробітку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 23 вересня 1999 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 вищезгаданого закону, за осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14 ст.11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога і компенсації. Проте з дати набрання чинності закону і по теперішній час Кабінетом Міністрів України не прийнято нормативно-правовий акт, який би визначив порядок та строки сплати фондом до Пенсійного фонду України страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за потерпілих на виробництві.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача Іваній Є.М., який підтримав скаргу з мотивів, в ній викладених, позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6, які заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним, пояснення представника третьої особи Бондара А.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

11 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що він є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання з 25 жовтня 2001 року. 27 липня 2015 року він перейшов з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший вид - за віком по списку №1.

У квітні 2003 року у нього було встановлено наявність професійних захворювань, які потягли втрату працездатності у зв'язку з чим з 24 квітня 2003 року по теперішній час він отримує щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Вивчаючи наявні в нього документи, він звернув увагу, що в липні 2004 року та в серпні 2005 року в індивідуальних відомостях про застраховану особу форма ОК-5, персоніфікований облік, номер облікованої карти НОМЕР_1 не зазначені отримувані ним доходи та не враховані в наявний страховий стаж для обчислення розміру пенсії періоди отримання щомісячних виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

З цього приводу він звернувся до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з заявою про включення до страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоду отримання щомісячних виплат та просив зробити перерахунок пенсії в зв'язку з включенням до стажу періоди за липень 2004 року та серпень 2005 року в зв'язку з тим, що приведеними нормами законів передбачено включення цих періодів до страхового стажу і перерахунку пенсії.

23 червня 2016 року він отримав відповідь в якій наявне посилання на прийняте рішення про відмову в зарахуванні зазначених періодів до страхового стажу для обчислення розміру пенсії в зв'язку з тим, що у державному реєстрі загальнообов'язкового державного страхування дані про отримання ним страхових виплат відсутні в зв'язку з чим відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоди отримання щомісячних страхових виплат.

Тому позивач просив визнати неправомірною відмову ВВД Фонду соціального страхування у м. Суми у перерахуванні страхових внесків до Пенсійного фонду України за липень 2004 року та серпень 2005 року та зобов'язати відповідача перерахувати вказані страхові внески до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подавалася звітність до Пенсійного фонду із зазначенням нарахованих за позивача сум страхових внесків, в тому числі за липень 2004 року та серпень 2005 року, а також не проведені сплати відповідних страхових внесків до органів Пенсійного фонду України. Обов'язок з відображення у персоніфікованому обліку позивача в індивідуальних відомостях про застраховану особу (Форма ОК-5) періодів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за липень 2004 року та серпень 2005 року лежить на Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та його територіальних органах.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи загального захворювання та з 2001 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії (а.с.6,9).

Згідно довідки ВВД Фонду соціального страхування у м. Суми № 155/10-04 від 16 травня 2016 року з 24 квітня 2003 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у Сумському міському відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань (а.с.11).

28 квітня 2016 року позивач звернувся до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про проведення йому перерахунку пенсії, врахувавши до страхового стажу страхову виплату у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві 25% професійне захворювання, для призначення (виплати) перерахунку його пенсії враховуючи період липень 2004 року та серпень 2005 року (а.с.8).

Згідно відповіді Сумського об'єднаного УПФ України Сумської області № 198/х від 5 травня 2016 року підстав для зарахування в страховий стаж період липень 2004 року та серпень 2005 року немає (а.с.9).

Згідно довідки про доходи ВВД Фонду соціального страхування у м. Суми від 29 червня 2016 року ОСОБА_4 отримував щомісячну суму страхової виплати за липень 2004 року в розмірі 113 грн., а за серпень 2005 року - 139,89 грн. (а.с.60).

Згідно листа ВВД Фонду соціального страхування у м. Суми № 161/10-05 від 10 червня 2016 року сплата страхових внесків відділенням Фонду соцстрахування не здійснювалась у зв'язку з відсутністю законодавчого механізму (порядку та строків) їх виплати (а.с.20).

Пенсійне страхування є одним із видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідно до ст. 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Принципом загальнообов'язкового державного соціального страхування, в силу ст. 5 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є, серед інших, державна гарантія реалізації застрахованими громадянами своїх прав.

Таким чином, пенсійне страхування є обов'язковим особистим страхуванням.

Як передбачено ст. ст. 6, 20 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є цільові страхові фонди, які беруть на себе зобов'язання щодо збору страхових внесків та надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних послуг при настанні страхових випадків, основними джерелами коштів яких є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Статтею 29 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачена відповідальність страховиків за невиконання або неналежне виконання умов страхування, згідно з якою вони несуть відповідальність відповідно до законодавства за шкоду, заподіяну застрахованим особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, встановлених законодавством.

Відповідно до п. 4 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Далі - Закон) страхувальниками відповідно до цього Закону є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України - для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я, а також для непрацюючих осіб, зазначених у пункті 11 статті 11 цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону (в редакції на час, що діяла у 2004 - 2005 роках) страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Згідно ч. 2 ст. 20 вказаного Закону обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Проте відповідачем не подавалася звітність до Пенсійного фонду із зазначенням нарахованих за позивача сум страхових внесків.

Відповідно до п. 6 ст. 21 Закону відомості про застрахованих осіб, зазначених у пункті 11 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Форми документів, порядок та строки її подання встановлюються правлінням Пенсійного фонду.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтями 14,15 цього Закону передбачено, що страхувальниками та платниками страхових внесків до солідарної системи за застрахованих осіб є роботодавці, а також Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: календарний місяць.

Відповідно до пп. 14 п. 6.3 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (затверджена Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20 квітня 2001 року №12 в редакціях на час здійснення та нарахування спірних виплат) робочі органи виконавчої дирекції Фонду здійснюють виплати, які передбачені бюджетом на сплату за потерпілого внесків на медичне та пенсійне страхування.

Постановами правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України "Про затвердження Положення про складання та виконання бюджету Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України" (в редакціях що діяли у спірний період: від 31 січня 2002 року N4 та від 14 вересня 2004 року №81) визначено, що цим порядком врегульовані відносини у структурі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонду), що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджету Фонду на поточний рік та розгляду звіту про його виконання у бюджетному періоді, бюджет Фонду - план формування фінансових ресурсів за рахунок провадження збору і акумулювання страхових внесків та їх використання для забезпечення завдань і функції, передбачених законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі - бюджет Фонду), погашення заборгованості перед Пенсійним фондом України планується у розмірі заборгованості за попередні роки з врахуванням укладених Угод щодо її реструктуризації. А також визначено планування витрат на внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене у своїй сукупності свідчить про те, що відповідач був зобов'язаний нарахувати та сплатити в Пенсійний фонд України за липень 2004 року та серпень 2005 року страхові внески за позивача та подати звітність до Пенсійного фонду щодо виплат та нарахованих сум страхових внесків по позивачу, а отже бездіяльність відповідача щодо вчинення цих дій є незаконною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання апелянта на неможливість проведення нарахувань страхових внесків у спірний період у зв'язку з відсутністю відповідного нормативного акту Кабінету Міністрів України не спростовують висновків суду та не виправдовують бездіяльність відповідача.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області зазначив, що механізм сплати коштів за позивача Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України визначається Порядком нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1092 (чинним в редакції на момент здійснення відповідних нарахувань та сплати внесків у 2004-2005 роках). До затвердження даного Порядку механізм нарахування та сплати коштів передбачався самим Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Жодних офіційних звернень до управління Пенсійного фонду України Сумської області, з боку відповідача з приводу роз'яснень механізму нарахування та сплати страхових внесків за позивача, не було.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що не чітке врегулювання національним законодавством механізму нарахування страхових внесків, на думку відповідача, не звільняє останнього від виконання свого обов'язку по нарахуванню страхових внесків та не може бути виправдовуванням порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення про задоволення позову підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ОСОБА_4, тоді як ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -