Справа № 462/4768/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради з участю третіх осіб ОСОБА_7, Головного управління держземагенства у Львівській області про визнання ухвали ОСОБА_6 міської ради і державного акту про право приватної власності на землю незаконними та скасування державного акту про право приватної власності на землю,-

В С Т А Н О В И В:

позивачі звернулися до суду з позовом про визнання ухвали ОСОБА_6 міської ради і державного акту про право приватної власності на землю незаконними та скасування державного акту про право приватної власності на землю, покликаючись на те, що 19 жовтня 2001 року вони разом з померлою ОСОБА_8 набули право власності на ? частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель №5 на вул. Олесницького у м. Львові по договору міни. Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_1 успадкувала належну їй 1/6 частку в житлі на вул. Олесницького, 5 у м. Львові. Від дня набуття права власності на житло, позивачам не було відомо про існування правовстановлюючих документів на земельну ділянку. 22 квітня 2009 року Залізничним районним судом м. Львова визнано мирову угоду між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали згоду на узаконення гаража на вул. Олесницького, 5 у м. Львові та ОСОБА_4 зобовязався надати ОСОБА_1 оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку. 29 листопада 2012 року їм стало відомо про приватизацію земельної ділянки відповідачами, частка в якій належить позивачам. Просять визнати незаконними ухвалу ОСОБА_6 міської ради №34, якою прийнято рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на вул. Олесницького, 5 у м. Львові та державний акт про право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на підставі ухвали ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року, скасувати державний акт про право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на підставі ухвали ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року.

Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечує.

Представник ОСОБА_4 подав до суду письмові заперечення, у яких проти задоволення позову заперечив, пояснив, що ОСОБА_7 ніякого волевиявлення щодо приватизації земельної ділянки не здійснювала, на момент укладення договору міни від 19 жовтня 2001 року не була ні власником, ні користувачем земельної ділянки, а отже ніяких прав на землю позивачам передати не могла. Вважає, що жодні права ОСОБА_7 не були порушені. Просить у задоволенні позову відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечив повністю, просить у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що оскаржувана ухвала ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року була прийнята у встановленому законом порядку та на підставі заяв ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і рішення постійної комісії ОСОБА_6 міської ради народних депутатів, не порушувала прав жодних осіб. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити.

Представник третьої особи Головного управління держземагенства у Львівській області про визнання ухвали ОСОБА_6 міської ради в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 19 жовтня 2001 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 набули право власності на ? частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель №5 на вул. Олесницького у м. Львові. /а.с. 9/

Після смерті ОСОБА_8 22 листопада 2006 року ОСОБА_1 успадкувала належну їй 1/6 частку в будинку на вул. Олесницького, 5 у м. Львові. /а.с. 11/

Згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали згоду на узаконення гаража на вул. Олесницького, 5 у м. Львові та ОСОБА_4 зобовязався надати ОСОБА_1 оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку.

Як встановлено в судовому засіданні, при прийнятті оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року, ОСОБА_6 міська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з використанням наданих повноважень, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підстав для визнання оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року незаконною немає, а як наслідок і державного акта про право приватної власності на землю, виданого на підставі ухвали ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року та його скасування.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо незаконності ухвали ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року та державного акта про право приватної власності на землю, виданого на підставі ухвали ОСОБА_6 міської ради №34 від 23 липня 1998 року, порушення будь-яких норм чи порядку при їх винесенні, а відтак, суд вважає, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачами не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради з участю третіх осіб ОСОБА_7, Головного управління держземагенства у Львівській області про визнання ухвали ОСОБА_6 міської ради і державного акту про право приватної власності на землю незаконними та скасування державного акту про право приватної власності на землю відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_9

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш