Справа № 2-1005/11
Провадження № 6/761/69/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: Макаренко І.О.,

при секретарі: Толкач О.О.,

розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення ухвали для виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», 3-тя особа - ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору , суд

встановив:

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що ухвалою Шевченківського суду м. Києва від 26.03.2014 року визнано мирову угоду, укладену між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 У зв`язку з невиконанням мирової угоди боржником, 11.02.2015 року банк пред`явив вказану ухвалу до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м.Києві. Посилаючись на те, що ухвала суду як виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві відмовлено у відкритті виконавчого провадження. 19.05.2015 року банк звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа, але отримав відповідь про те, що сама по собі ухвала від 16.03.2014 року про визнання мирової угоди є виконавчим документом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2015 року було задоволено заяву банку про приведення виконавчого документу у відповідність до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», яка набрала законної сили 12.02.2015 року та була отримана представником банку 18.02.2016 року. Посилаючись на те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлено до 14.02.2016 року, зважаючи на те, що виконавчий лист ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надіслано на адресу банку 14.02.2015 року, банк звернувся до суду із відповідною заявою.

У судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримав та просив суд задовольнити її у повному обсязі.

Представники заінтересованих осіб у судовому засіданні проти поданої заяви заперечували у повному обсязі та просили суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представник заявника, представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 3 ст. 12 Закону Укараїни «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла станом на березень 2014 року визначено, що сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу ( ч. 3 ст. 372 ЦПК України).

Встановлено, що в процесі виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2011 року, ухваленого в справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за виконавчим листом № 2-1005/11, начальником ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві до суду першої інстанції подано подання про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення суду між стягувачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та боржником ОСОБА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року вказане подання задоволено. Визнано мирову угоду, укладену між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та боржником ОСОБА_1, якою сторони погодили суму залишку заборгованості останнього, встановили строки його погашення, а також домовились, що в разі невиконання або неналежного виконання умов цієї мирової угоди з боку боржника, у тому числі при порушенні строків розрахунків, - виконання ухвали суду, якою визнано мирову угоду, проводиться в примусовому порядку органами Державної виконавчої служби згідно чинного законодавства України (п. 13).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Тобто, сторони виконавчого провадження , уклавши мирову угоду на стадії виконання рішення суду, яка за своєю правовою природою є правочином, досягли правового компромісу та домовились про інші умови та поступки, що передбачено чинним законодавством.

Таким чином, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року про затвердження мирової угоди позбавила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2011 року юридичної сили, однак відповідно до ст. 14, 208 ЦПК України, є обов`язковою для виконання та має силу виконавчого документа, в зв`язку з чим повинна бути оформлена з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» згідно з ч. 3 ст. 210 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, то ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року набрала законної сили 01.04.2014 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час затвердження мирової угоди, виконавчі документи могли бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили , якщо інше не передбачено законом.

Отже, враховуючи дату набрання ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року законної сили - 01.04.2014 року, строк її пред`явлення до виконання був визначений до 02.04.2015 року.

11.02.2015 року, тобто в межах строку пред`явлення документа до виконання, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав до ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року до виконання, проте виконавча служба 14.02.2015 року Постановою ВП №46494287 відмовила в прийнятті її до виконавчого провадження з підстав її невідповідності вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ній не зазначено стягувача та боржника, а також не вказано строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 173 том 1).

30.07.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з заявою про приведення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року, яка має силу виконавчого документа, у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2015 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року приведено у відповідність до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши стягувача та боржника, а також встановивши строк пред»явлення виконавчого документа до виконання - до 02.04.2015 року.

Як вбачається з копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2015 року, яка додана заявником до заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, то на останньому її аркуші міститься запис, скріплений печаткою суду першої інстанції про те, що «Ухвала набрала законної сили 12.02.2016 року без змін. Оригінал в справі № 2-1005/11» (а.с. 203-205 том 1).

У відповідності до положень ст. 69 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Затвердженою судом 26.03.2014 року мировою угодою сторонами визначено строки виконання погашення визначеної заборгованості.

Разом з тим, згідно норми п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Враховуючи, що заявником 11.02.2015 року пред`являвся виконавчий документ до виконання, однак, виконавча служба 14.02.2015 року Постановою ВП №46494287 відмовила в прийнятті її до виконавчого провадження з підстав її невідповідності вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд знаходить поважною причину пропуску позивачем строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, а тому вимога про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. 371 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення ухвали для виконання, задовольнити.

Поновити Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та кредит» строк на пред'явлення до виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 р. про затвердження мирової угоди в процесі виконання судового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», 3-тя особа - ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: