Справа № 462/6374/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.03.2014 року, і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, між ними виникають сварки та скандали, внаслідок чого вони понад рік спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Зазначив, що їхня сім'я остаточно розпалася через спільне небажання відновити відносини, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на мотиви такого та доповнила, що вони з відповідачем стали проживати окремо один від одного близько року тому, спільного господарства не ведуть і не підтримують жодних відносин. Вважає, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечила, зазначила, що в неї нова сім'я, вона народила дитину від іншого чоловіка, тому, подальше спільне життя з позивачем неможливе. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони уклали шлюб 26.03.2014 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №104 (а.с.9), і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного близько року, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки, а відповідач фактично створила нову сім'ю з іншим чоловіком, з яким має спільну дитину.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції сторін щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і бажання розірвати шлюб, оскільки згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

З огляду на те, що позивач просив усі судові витрати залишити за ним, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 березня 2014 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №104.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.