АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/643/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення на підставі ст. 549 ЦК Українипені в розмірі 8 780,00 грн. за несвоєчасну сплату аліментів відповідно до рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2014 року, яким відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2014 року і до повноліття дитини, мотивуючи тим, що відповідач аліменти не сплачує, в період з 08.04.2014 року по 01.09.2016 року заборгованість відповідача становить 8 780 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи тим, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки їх явка до суду апеляційної інстанції є необов'язковою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження сторони у справі мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2014 року шлюб, зареєстрований 30.10.2010 року у Відділі РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_6 дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

24.11.2014 року на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК Українипеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не пред'являла виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ст.. 195 ч.4 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору-судом.

Оскільки виконавчий лист не перебував на виконанні, то відповідно в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, виходячи із якого повинна нараховуватися пеня на цю суму, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надала суду доказів наявності у відповідача заборгованості по аліментах, не довела розмір цієї заборгованості, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :