Провадження № 22-ц/773/91/17 Категорія: 81 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю: божника ОСОБА_1,

представника боржника ОСОБА_2,

державних виконавців Коренги А.А., Радчук Л.О.,

представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

14 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 Свою скаргу обгрунтовує тим, що 30.11.2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено частково, та вирішено: стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 частки від його сукупного доходу в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви 30.11.2015 року до повноліття дітей. 29.02.2016р. Луцьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист. На підставі заяви ОСОБА_5 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 від 03.03.2016р. було відкрито виконавче провадження. Як було встановлено державним виконавцем, в ході виконавчого провадження № 50373541 ним станом на 01.03.2016 року добровільно було сплачено аліменти в розмірі 8488 грн., про що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2016р., інформаційним Витягом з ЄДРВП та записом у виконавчому листі. Вказана постанова від 24.03.2016р. є чинною та ніким не оспорювалась.

01.04.2016р. старшим державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

04.05.2016р. державним виконавцем було прийнято уточненням до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У вказаному уточненні вказано, що ним, станом на 01.05.2016 року, сплачено аліменти в сумі 9483,00 грн. Також зазначено, що нарахування аліментів слід проводити згідно його заробітної плати, з 30.11.2015 року, з урахуванням сплачених аліментів в сумі 9483,00 грн.

Оскільки державним виконавцем не було направлено копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2016 року з ідентифікатором, ним 06.09.2016р. було направлено до державного виконавця заяву про видачу копії вказаної постанови від 01.04.2016р.

07.09.2016р. державним виконавцем було видано йому копію постанови від 01.04.2016р.

09.09.2016р., в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, внесених до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в мережі Інтернет, йому стало відомо, що 07.06.2016р. державним виконавцем було прийнято уточнення до постанови по ВП № 50677119, в якому вказано, що відповідно до поданої заяви стягувача ОСОБА_5 від 06.06.2016 року про перерахунок заборгованості аліментів станом на 01.03.2016р. сума сплачених аліментів становить 4351,00 грн., тому державним виконавцем здійснено новий перерахунок по аліментах згідно його заробітної плати. Такі дії державного виконавця вважає неправомірними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Ухвалюючи 07.06.2016р. уточнення до постанови по ВП № 50677119 державним виконавцем не було враховано, що вдійсності згідно постави про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2016р., станом на 01.03.2016р. ним було сплачено аліменти в розмірі 8488 грн., про що було здійснено запис у виконавчому листі та в реєстрі виконавчих проваджень.

Заявою ОСОБА_5 від 26.04.2016р., поданою на ім'я начальника Першого ВДВС м.Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, визнано факт сплати аліментів у розмірі 8488 грн.

В уточненні від 04.05.2016р. до постанови, прийнятого державним виконавцем 04.05.2016р., також визначено про сплату ним аліментів у розмірі 9483 грн. Таким чином, ігноруючи вищезазначені фактичні обставини, беручи за основу лише заяву ОСОБА_5, державним виконавцем 07.06.2016р. було прийнято неправомірне уточнення до постанови, згідно з якою було здійснено неправомірний перерахунок аліментів, шляхом збільшення суми заборгованості по сплаті аліментів, що станом на червень 2016 року ніби становить суму в розмірі 3651 грн., а тому з цих причин вважає вказані дії державного виконавця підлягають судом визнанню неправомірними, а саме рішення державного виконавця від 07.06.2016р., прийнятого у вигляді уточнення до постанови, підлягає судом скасуванню. Також, в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих провадження в мережі Інтернет, йому стало відомо, що державним виконавцем, без одержання дублікатів виконавчих листів, 11.07.2016р. було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за місцем моєї роботи за сумісництвом у Оксфорд медікал Волинь.

Так, даною постановою державний виконавець постановила проводити стягнення з 01.07.2016року, згідно заробітної плати по 1/3 частині, щомісячно, згідно доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає таке рішення державного виконавця неправомірним та таким що суперечить, як рішенню Луцького міськрайонного суду від 24.12.15р., так і самому виконавчому листі, що призводить до надмірного стягнення коштів на аліменти та може призвести до безпідставного та неправомірного виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Як в рішенні суду, так і у виконавчому листі, чітко визначено, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки слід здійснювати від його сукупного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви 30.11.2015 року до повноліття дітей.

Однак, у постанові від 11.07.2016р. державним виконавцем не вказано, про його основне місце роботи, де проводиться стягнення по аліментах, не вказано про те, що він працює у Оксфорд медікал Волинь за сумісництвом, та основне не зазначено, що за рішенням суду та виконавчим листом стягнення має проводитись саме від сукупного його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в даному випадку від загального сукупного доходу, який він отримує за основним місцем роботи та місцем роботи за сумісництвом, та не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у загальному сукупному доході.

В свою чергу, основним його місцем роботи є Волинський обласний госпіталь ветеранів війни, де відповідно також проводиться стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

У ТзОВ «ЛДЦ «Оксфорд медікал Волинь», він працює за сумісництвом, де його місячна заробітна плата протягом останніх двох місяців становить по 914,50 грн., з яких було щомісячно відраховано 164,61 грн., та стягнуто щомісячно 515,31 грн. Тобто, внаслідок неправомірної постанови державного виконавця, ним протягом останніх двох місяців отримується щомісяця заробітна плата за роботу за сумісництвом у розмірі 239,58 грн., при чистому доході 749,89 грн. При цьому аліменти стягуються від його вказаного чистого доходу у розмірі майже 70 % від його заробітної плати, а не 1/3 частки його доходу, а саме 249,96 грн.

За таких обставин, така постанова державного виконавця від 11.07.2016р. призвела до того, що як за його основним місцем роботи, так і за місцем роботи за сумісництвом, буде стягуватися одночасно кошти в розмірі 1/3 частини доходів та окремо по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не за загальним сукупним доходом, як це передбачено рішенням суду. При цьому, слід наголосити, що в рішенні суду не зазначено, що мінімальний розмір аліментів (30%) повинен стягуватися в обов'язковому порядку за кожним місцем його роботи окремо.

Вважає, що постанова державного виконавця від 11.07.2016р. підлягає скасуванню судом.

Крім того, після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не було направлено йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2016 року з ідентифікатором. 06.09.2016р. ним було направлено до державного виконавця заяву про видачу копії вказаної постанови від 01.04.2016р., де 07.09.2016р. було надано копію вказаної постанови.

09.09.2016р. в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень мережі Інтернет, йому стало відомо, що державним виконавцем 07.06.2016р. було внесено уточнення до постанови по ВП №50677119, і стало відомо про постанову від 11.07.2016р.

Копії вказаного уточнення від 07.06.2016р. та копії постанови від 11.07.2016р. виконавцем йому не було направлено. Враховуючи це, вважає, що ним десятиденний строк оскарження дій державного виконавця було пропущено з поважних причин, а тому такий строк підлягає судом поновленню.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд поновити строк звернення до суду з даною скаргою; визнати дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 неправомірними; скасувати уточнення від 07.06.2016р. до постанови по виконавчому провадженні № 50677119, постановленого старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 зобов'язати старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 здійснювати стягнення по сплаті аліментів за виконавчим листом № 161/18154/15ц, виданим Луцьким міськрайонним судом 29.02.2016р., з врахування сплачених аліментів станом на 01.03.2016р. в розмірі 8488,00 грн.; скасувати постанову від 11.07.2016р. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», постановленої старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 по виконавчому провадженні № 50677119.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року в задоволенні вищевказаної скарги боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги у повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду даної справи боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали із зазначених у ній підстав, тоді як представник стягувача ОСОБА_3, державний виконавець Коренга А.А., державний виконавець Радчук Л.О. просили відхилити подану апеляційну скаргу з огляду на безпідставність наведених у ній доводів та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст.387 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні скарги боржника ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при примусовому виконанні рішення суду діяв в межах та спосіб передбачені законодавством, а тому жодним чином не були порушені права чи інтереси боржника.

Такі висновки суду першої інстанції частково не ґрунтується на дійсних обставинах справи та відповідних їм нормах чинного законодавства, а тому колегія суддів не може повністю погодитися з ними..

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 №606-ХІV).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст.20 Закону №606-ХІV, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ст.25 Закону №606-ХІV).

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що постановою головного державного виконавця ДВС Луцького РУЮ Лопушанською І.Ф. відкрито виконавче провадження по примусовому виконання виконавчого листа № 161/18154/15-ц, 29.02.2016 року виданого Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від його сукупного доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (виконавче провадження № 50373541) (а.с.10).

24 березня 2016 року вищевказане виконавче провадження закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України №606-ХІV «Про виконавче провадження» (чинного на час прийняття цієї постанови), - у зв'язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (а.с.11 зворот). У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що з 30.11.2015 року боржником сплачено 8488 грн. Як убачається з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження, копії заяви ОСОБА_5, даний запис було здійснено на підставі заяви стягувача ОСОБА_5 від 26 квітня 2016 року, у якій остання вказує, що боржником сплачено в рахунок аліментів 8488 грн (а.с. 14).

Після цього, 01 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №50677119 щодо примусового виконання виконавчого листа №161/18154/15-ц, 29.02.2016 року виданого Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від його сукупного доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.12).

7 червня 2016 року старшим державним виконавцем ОСОБА_4 було прийнято уточнення до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, відповідно до якого на підставі заяви стягувача ОСОБА_5 від 6 червня 2016 року було зроблено перерахунок заборгованості по аліментах, виходячи з того, що сума сплачених аліментів станом на 01.03.2016 року становить не 8488 грн., а 4351 грн. Копія даної заяви є в матеріалах справи (а.с.43).

Вважаючи дії державного виконавця в цій частині такими, що відповідають вимогам закону та не порушують прав боржника ОСОБА_1, суд не врахував, що постанова про закриття виконавчого провадження, якою було встановлено суму сплачених аліментів у розмірі 8488 грн., не оскаржена та не скасована, що дана сума була встановлена відповідно до заяви стягувача, яка згодом просила вважати цю заяву недійсною та врахувати іншу суму сплачених аліментів. Будь-яких належних доказів того, які б свідчили про те, що попередня сума була зазначена стягувачем помилково, а фактично мала місце сплата в сумі 4351 грн., стягувачем не надано, оскільки дані кошти були сплачені добровільно боржником і були зараховані стягувачем в рахунок аліментів виключно на підстави заяви стягувача.

Отже в частині уточнення розміру заборгованості від 07.06.2016 року дії державного виконавця слід визнати неправомірними та такими, що порушують інтереси боржника ОСОБА_1

Що стосується оскарження постанови від 11.07.2016 року про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника за місцем роботи за сумісництвом, то дана постанова була прийнята після встановлення місця роботи боржника ОСОБА_1 у «Оксфорд медікал Волинь» (а.с. 16).

Відповідно до ст. 68 Закону «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Згідно із ст. 68 вищевказаного Закону, підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу у зв'язку із зміною боржником місця роботи, проживання, перебування чи навчання або з інших причин підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють державному виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

У статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Державним виконавцем у відповідності до вимог ст. ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» 11.07.2016 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника в розмірі 1/3 частини від доходу боржника з урахуванням сплачених аліментів в «Оксфорд медікал Волинь» (за додатковим місцем роботи). Та обставина, що за місцем роботи за сумісництвом бухгалтерією було стягнуто більшу суму, виходячи з 30% доходи за кожним місцем роботи, не свідчить про неправомірність дій державного виконавця, оскільки дане питання було уточнено і зроблено відповідний перерахунок, та вподальншому аліменти нараховуються відповідно до закону.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що вчинені виконавчі дії державним виконавцем по примусовому виконанню виконавчого листа за виконавчим провадженням № 50677119, а саме, щодо оскарження постанови від 11.07.2016 року, відповідають Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець в ході примусового виконання судового рішення здійснював заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, а також у спосіб та в порядку, передбаченому законодавством.

А тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність скарги боржника ОСОБА_1 у цій частині, і доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 слід задовольнити частково та скасувати ухвалу в частині оскарження уточнень від 07.06.2016 року до постанови щодо перерахунку розміру аліментів, постановивши ухвалу про задоволення скарги у цій частині. В решті ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року в даній справі в частині оскарження уточнень до постанови по виконавчому провадженню № 50677119 від 07.06.2016 року скасувати.

Визнати дії старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 в частині уточнень до постанови по виконавчому провадженню від 07 червня 2016 року неправомірними.

Скасувати уточнення від 07 червня 2016 року до постанови по виконавчому провадженню № 50677119, постановленого старшим державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4.

Зобов'язати старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 здійснювати стягнення аліментів за виконавчим листом № 161/18154/15-ц, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області 29.02.2016 року з урахуванням сплачених аліментів станом на 01.03.2016 року в розмірі 8488 грн.

В решті ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді