Справа № 2-126/11
Провадження № 2-зз/263/3/2017
УХВАЛА

23 січня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, перевіривши матеріали заяви ОСОБА_2 про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 19 січня 2016 року надійшла заява ОСОБА_2 про зняття арешту, в якій не може бути відкрито провадження, оскільки така не відповідає вимогам, передбаченим ст. 119 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 154 ЦПК України передбачає, що скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із заяви, заходи забезпечення позову у вигляді арешту на майно були застосовані у справі № 2-126/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, отже скасування таких заходів може стосуватись як інтересів позивача, так і інтересів відповідача у зазначеній справі. Тобто, вказані особи повинні бути викликані до суду для участі у розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову, проте заява не містить жодних даних про цих осіб, що унеможливлює їх виклик до суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання скасування заходів забезпечення позову, не врегульовано питання щодо вимог до такої заяви, то суддя застосовує аналогію закону та вважає, що така повинна відповідати як змісту ст. 151 ЦПК України, так і ст. 119 цього Кодексу.

Отже, заявник, керуючись наведеними правилами ЦПК України, має подати до суду заяву про скасування засобів забезпечення позову з додатками відповідно до кількості осіб, що приймають участь у її розгляді, із зазначенням їх адреси проживання та засобів звязку, при наявності таких. Крім того, у заяві має бути зазначено стосовно якого майна накладено арешт та де знаходиться це майно, а також підстави, з яких заявник вважає, що така підлягає задоволенню.

Без наведення доводів з посиланням на відповідні докази, а також без надання вказаної інформації, розглянути заяву, яку подано у порядку виконання судових рішень, неможливо, тому вважаю, що застосування положень статей 119, 121 ЦПК відповідає загальним принципам процесуального закону, зокрема принципу диспозитивності, яким визначено розгляд справи не інакше, як поданою відповідно до ЦПК України, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. 119 та ст. 120 ЦПК України, залишається без руху, а позивачеві надається строк для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 119, 121, 154 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про зняття арешту, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Музика