Провадження № 2/127/1367/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2017 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна та визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна та визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно.

Форма і зміст позовної заяви визначені ст. 119 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9-10 ч.1 ст. 80 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог.

Позивачем, серед іншого, заявлено, зокрема, позовну вимогу про визнання права особистої приватної власності за нею на кавярню, розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. А.Артинова, 45, проте не зазначено ціни позову. Суд зазначає, що у випадку, якщо у позивача виникають труднощі з визначенням ціни позову, що відповідатиме дійсній вартості спірного майна позивач не позбавлена можливості провести експертну оцінку такого майна. Призначення судової експертизи щодо визначення ринкової ціни майна для визначення розміру судового збору, який має бути сплачено позивачем, після відкриття провадження у справі може привести до затягування строків розгляду справи, порушення строку, протягом якого має бути розглянуто справу (ст.157 ЦПК України).

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Прохальна частина позову містить вимоги майнового характеру про розподіл спільного майна подружжя квартири №11, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, 11, та легкового автомобіля Nissan Tiida, проте позивач не зазначає яким чином має бути вчинено розподіл (поділ) майна подружжя.

З огляду на викладене, позивачу слід визначитися щодо формулювання позовної вимоги стосовно поділу спільної власності подружжя чи визнання права власності на частку в спільному майні та правової підстави позовної вимоги.

Відповідно до вимог п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Разом з тим, позивач в позовній заяві не зазначає доказів того, які підтверджують ту обставину, що подружжям за період шлюбу було набуто у спільну власність автомобіль Nissan Tiida 1.6.

Відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", позовна заява про визнання права власності на майно є позовом майнового характеру і розмір ставок судового збору за її подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, однак, позивачем, при подачі позовної заяви до суду, судовий збір сплачено не у повному обсязі.

Згідно п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати), так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру (в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати).

Згідно п.13 цієї ж постанови, якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою, то враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Однак, позивачем, при подачі позовної заяви до суду, судовий збір сплачено не у повному обсязі.

Викладене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунуті позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна та визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, надавши позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення, зазначених в мотивувальній частині ухвали, недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: