АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1440/16-ц 22-ц/774/67/К/17
Справа № 210/1440/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1907/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 54 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді : Митрофанової Л.В.,

суддів : Барильської А.П.,Зубакової В.П.,

із секретарем Гладиш К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, третя особа - Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг (далі ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг), третя особа: Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07 листопада 2007 року по 27 січня 2016 року працював у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», на різних посадах, остання інженер-конструктор третьої категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи.

Наказом по підприємству ПАТ "АМКР" № 66/л від 27 січня 2016 року, він був звільнений з зазначеної посади у звязку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки Додаток № 2 до Наказу генерального директора № 1087 від 10 вересня 2015 року щодо скорочення штату на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в якому визначено перелік посад на скорочення, у тому числі і посаду, займану позивачем, підписаний не генеральним директором а іншими особами, що не мають повноважень на прийняття рішень про скорочення штату.

Крім того, позивач вказує на те, що профспілковий комітет не надав згоди адміністрації на його звільнення, встановивши порушення трудового з боку ПАТ " АрселорМіттал Кривий Ріг", а саме те, що позивачу не було повторно запропоновано вакантні робочі місця в межах підприємства за його спеціальністю. Вважає, що рішення профспілкового комітету є обґрунтованим і адміністрація підприємства на підставі ст.43 КЗпП України не мала права на звільнення працівника без згоди профспілкового органу.

У звязку із чим позивач просив суд визнати незаконним та скасувати Наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27 січня 2016 року за № 66/л про його звільнення та поновити його на посаді інженера-конструктора третьої категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи і введенням проектів служби технічного директора управління гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2016 року року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, суд безпідставно вважав відмову профспілкого органу в наданні згоди на його звільнення необґрунтованою, оскільки рішення профспілкового комітету містить обґрунтування, а суд не наділений правом надавати юридичну оцінку згоді профспілкового органу чи відмові у ньому в частині правомірності її обґрунтування.

Вважає, що судом першої інстанції не досліджено докази на підтвердження неможливості власника щодо переведення позивача за відповідною професією, та не порівняно список вакантних посад на підприємстві, який діяв станом до 22 грудня 2015 року зі списком вакантних посад на момент звільнення позивача.

Крім того, зазначає, що судом не взято до уваги, що відповідачем в Акті про відмову у переведенні на момент звільнення позивача, у звязку із відсутністю на підприємстві відповідних посад з урахуванням професії та спеціальності позивача, не зазначено обставини щодо наявності інших вакантних посад з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

Також позивач посилається на неврахування судом того, що він має переважене право на залишення на роботі, оскільки має тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 07.11.2006 року позивача ОСОБА_2 прийнято на посаду помічника майстра ОАО «Міттал Стіл Кривий Ріг», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ. Впродовж трудової діяльності на підприємстві відповідача позивач неодноразово переводився, в тому числі на останню посаду - інженера конструктора 3 категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи і введенням проектів служби технічного директора управління гірничого департаменту (а.с.6-7).

Матеріалами справи встановлено та не оскаржується сторонами, що позивач є членом Первинної організації профспілки Незалежної профспілки гірників України ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг.

Наказом № 1087 від 10 вересня 2015 року Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства, передбачалось виключення зі штатного розкладу та організаційної структури управління підприємства переліку посад, зазначених в додатку 2 до наказу, організовано надання в департамент по персоналу списку робітників, посади яких належать виключенню зі штатного розпису, організовано ознайомлення під підпис робітників, посади яких належать виключенню із штатного розпису, в разі відмови вивільнених працівників від запропонованої іншої роботи, звільнити таких працівників за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9-10).

На підставі зазначеного наказу внесені зміни в організаційну структуру управління та штатний розпис департаменту по інвестиціям та інжинірингу та управління гірничого департаменту, виключені штатні одиниці, зазначені у Додатку № 2 до Наказу, в тому числі

посада інженера-конструктора 3-ї категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи та впровадження проектів служби технічного директора управління гірничого департаменту.

07 жовтня 2015 року ОСОБА_2 ознайомлено з розпорядженням по гірничому департаменту № 830 від 05 жовтня 2015 року «Про вивільнення працівників», (а.с. 19-22).

Згідно з Попередженням № 1 від 07 жовтня 2015 року позивача попереджено про майбутнє звільнення (а.с. 35).

Як убачається із Акту про відмову від переведення від 07 жовтня 2015 року, списку вакантних посад на підприємстві, Акту про представлення роботи від 15 грудня 2015року, позивачу пропонувалась інша робота з числа вакансій, наявних на підприємстві, в тому числі з можливістю перенавчання на рахунок коштів підприємства (33-34, 37).

Наказом Про звільнення з підприємства за скороченням штату» № 66/л від 27.01.2016 року ОСОБА_2М звільнено з посади інженера - конструктора 3 категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи і введенням проектів служби технічного директора управління гірничого департаменту у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову про поновлення на роботі, суд першої інстанції врахував, що профспілковий орган, до якого відповідач звертався в порядку ст. 252 КЗпП України у строки, визначені законом не надав обґрунтованої відповіді, а рішення виборного органу профспілки від 03 грудня 2015 року про відмову в наданні згоди на звільнення позивача не містить обґрунтування такої відмови, дійшовши висновку про відсутність порушень процедури звільнення з роботи позивача.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції щодо відмови в позові, з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 64 ГК України, передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством ( ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України, розглядаючи трудовий спір, повязаний зі звільненням у звязку із скороченням штату, суди мають зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або ж власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пп. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 та п. п. 2, З ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Надаючи оцінку рішенню виборного органу профспілки, яким відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що рішення профспілкового органу не містить обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору.

Відповідно до частини сьомої ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з частиною шостою ст.. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Висновок про правильне застосування зазначених норм матеріального права викладено, зокрема у постановах Верховного Суду України від 24 вересня та від 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до цього висновку за змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 ЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства ( статя 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України,статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Між тим, роботодавцю надається право звільнити працівника без згоди виборного орагну первинної профспілковї організації (ч. 4, 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ч. 5, 7 ст. 43 КЗпПУ) лише у двох випадках: якщо профспілковий орган у встановлений законом строк не повідомив про прийняте рішення у письмовій формі або у випадку відсутності обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення.

Тобто, за змістом цих норм суд, розглядаючи трудовий спір, має зясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення. Наявність обґрунтування, що має недоліки, які стосуються його всесторонності, повноти, правильності, достатності, відповідності чи невідповідності фактичним обставинам не дає підстав для висновку про відсутність обґрунтування. Під обґрунтованою відмовою профспілкового органу слід розуміти таку думку, яка ґрунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях працівника. Необґрунтованою відмовою профспілкового органу вважається відмова, якщо в рішенні профспілки не має посилань на порушення роботодавцем норм трудового законодавства щодо підстав і порядку вивільнення працівника.

Відповідна правова позиція, щодо оцінки судом рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з урахуванням наявності в рішенні посилань на порушення адміністрацією норм трудового законодавства щодо підстав і порядку звільнення позивача викладена в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.03.2011 р. та відповідає усталеній судовій практиці (ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.04.2007 року, справа № 6-19357кс04, від 04.03.2009 року, справа № 6-17393св08, від 09.12.2009 року, справа № 6-18674св08, від04.11.2009 р., справа № 6-20349св08, справа № 6-17393св08).

Як убачається із матеріалів справи, відмовляючи у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 з роботи, профспілковий орган посилався на норми, які регулюють правовідносини між сторонами, та є достатньо вмотивованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач отримав обґрунтовану відмову в наданні згоди на звільнення позивача, у зв'язку з цим не отримав право на звільнення позивача, тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Між тим, звільняючи працівника роботодавець вдався до надання оцінки обґрунтованості самих рішень профспілки, що законом не передбачено.

Згідно рішення Конституційного суду України по справі № 1-31/98 питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у передбачених законом випадках і порядку вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, організації, членом якої є працівник.

На ОСОБА_2, як члена профспілки, поширюються гарантії встановлені законом. В даному випадку згода профспілки на звільнення ОСОБА_2 не була отримана.

Згода виборного органу первинної профспілкової організації є елементом підстави для звільнення. Не має значення час отримання висновку профспілки, тобто роботодавцем або судом. Однак ненадання згоди на звільнення означає, що підстав для звільнення немає, а це тягне поновлення працівника на роботі.

А відтак, суд першої інстанції дійшов не вірного висновку, що звільнення ОСОБА_2 є законним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, якій розглядає спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Разом тим, в силу положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах вимог заявлених сторонами, тому, виходячи з того, що позивачем ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не ставилось питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не було надано відповідного розрахунку, тому колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачем такі вимоги не заявлені, то колегія суддів, не вдається до можливості їх дослідження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення, підлягає скасуванню, на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3,4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, третя особа - Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, про поновлення на роботі.

Скасувати наказ Наказ Про звільнення з підприємства за скороченням штату» № 66/л від 27.01.2016 року.

Поновити ОСОБА_2 на посаді інженера - конструктора 3 категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи і введенням проектів служби технічного директора управління гірничого департаменту ОСОБА_3 акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: