Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/418/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія 47 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сінгурівської сільської ради Житомирського району, Управління Держземагентства у Житомирському районі про визнання недійсним і скасування державних актів на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

встановила:

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним та скасовано державний акт з кадастровим номером НОМЕР_1, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Сінгурівської сільської ради 23 сесія скликання від 26.06.2008.

Визнано недійсним та скасовано державний акт з кадастровим номером НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Доброльожею В.В. від 19.11.2010.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, шляхом знесення та демонтування побутового паркану та відновлення меж відповідно до кадастрового плану земельної ділянки.

Стягнуто в дольовому порядку з відповідачів ОСОБА_3, Сінгурівської сільської ради Житомирського району, Управління Держземагентства у Житомирському районі на користь позивачки ОСОБА_1 1 268,60 грн судового збору, тобто по 422,87 грн.

Стягнуто в дольовому порядку з відповідачів ОСОБА_3, Сінгурівської сільської ради Житомирського району, Управління Держземагентства у Житомирському районі на користь позивачки ОСОБА_2 1 025,00 грн судового збору, тобто по 341,67 грн.

Рішення ніким оскаржено та набуло законної сили.

Додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто в дольовому порядку з відповідачів ОСОБА_3, Сінгурівської сільської ради Житомирського району та Управління Держземагентства у Житомирському районі на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов'язані із проведенням судово-землевпорядної експертизи у розмірі 2 572,80 грн, тобто по 857,60 грн з кожного.

Стягнуто в дольовому порядку з відповідачів ОСОБА_3, Сінгурівської сільської ради Житомирського району та Управління Держземагентства у Житомирському районі на користь позивача ОСОБА_2 витрати, пов'язані із проведенням судово-землевпорядної експертизи у розмірі 2 572,80 грн, тобто по 857,60 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, як правонаступник управління Держземагенства, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення в частині стягнення в дольовому порядку з Управління Держгеокадастру у Житомирському районі на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат, пов'язаних із проведенням судово-землевпорядної експертизи у розмірі 857,60 грн та ухвалити нове - про відмову у задоволенні заяви в цій частині. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містять жодних посилань щодо порушення їх прав з боку Управління Держземагенства у Житомирському районі. Крім того, Управління не приймало жодних рішень щодо оспорюваної земельної ділянки, а тому не повинно сплачувати судові витрати.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14.12.2015 за клопотанням позивачів по даній справі призначено судово-землевпорядну експертизу, витрати на проведення якої покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 231-232, том 2).

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву, в якій просили в порядку ст. 88 ЦПК України винести додаткове рішення, оскільки в рішенні суду від 19.12.2016 не було враховано судові витрати, понесені ними за проведення судової земельної експертизи в розмірі 5 145,60 грн (а.с. 96, том 3).

Додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ЦПК України кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи.

Пунктом 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами від 25.09.2015) роз'яснено, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

При цьому витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України «Про судову експертизу»). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи (частина друга статті 86 ЦПК) і настають наслідки, передбачені частиною першою статті 146 ЦПК. Законом не заборонено оплатити витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз.

Згідно пункту 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів вбачається, що 29.12.2015 на виконання вимог ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 14.12.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачено 5 145,60 грн за проведення судово-землевпорядної експертизи, що підтверджується оригіналом квитанції № 145 (а.с. 97, том 3), копія якої була долучена до матеріалів справи до винесення судового рішення 9а.с. 75, том 3).

Оскільки питання щодо відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи при постановленні рішення суду від 19 грудня 2016 року не було вирішено, тому суд 1-ї інстанції 26 липня 2017 року додатковим рішенням обґрунтовано стягнув з відповідачів, в тому числі і Управління Держземагенства у Житомирському районі на користь позивачів 5 145,60 грн за проведення судово-землевпорядної експертизи в дольовому розмірі. Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що Управління Держземагенства не приймало жодних рішень щодо оспорюваної земельної ділянки, а тому не повинно сплачувати судові витрати, оскільки останнє приймало участь у розгляді справи в якості відповідача. Клопотання про зміну статусу відповідача на 3-ю особу не ставило, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність стягнення судових витрат з усіх відповідачів згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Окрім того, представником відповідача Управління Держземагенства рішення суду першої інстанції від 19.12.2016 не оспорювалось та набуло законної сили у повному обсязі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки суд, з урахуванням вимог ст. 86 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з усіх відповідачів вказаних витрат.

Додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відхилити.

Додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді