АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/314/17 Головуючий 1-інстанції - Блага І.С.
Справа № 646/5063/16-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Бровченко І.О.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про стягнення майнової шкоди у розмірі 18000,76 грн., та 600 грн. за надання правової допомоги. В обгрунтування позову посилався на те, що 26.04.2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем Hundai Elantra р.н. НОМЕР_2 скоїв дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення з автомобілем ВАЗ 21113 р.н. НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_6, і яким він, ОСОБА_5, керував на підставі довіреності. В результаті цієї ДТП транспортним засобам було спричинено механічні пошкодження.

Відповідно до складеного спеціалістом-автотоварознавцем звіту № 579 від 07.05.2015 року власнику автомобілю ВАЗ 21113 в результаті його пошкодження було заподіяно матеріальну шкоду. Вартість автотоварознавчого дослідження складає 700 грн.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 18000, 76 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн., а також судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12 вересня 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2016 року .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 у повному обсязі.

Вважає, що оскільки ОСОБА_5 не є власником пошкодженого автомобіля, йому не спричинено жодної матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яке сталося 26 квітня 2015 року.

Зазначає, що суд безпідставно не залучив до участі у справі ПрАТ «СК» Україна», оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у вказаній страховій компанії.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що останньому як володільцю транспортного засобу було спричинено майнову шкоду внаслідок пошкодження автомобіля при вчиненні ОСОБА_3 26.04.2015 року ДТП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 26 квітня 2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2, скоїв дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення з автомобілем ВАЗ 21113 р.н. НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_6, і яким ОСОБА_5, керував на підставі довіреності. В результаті цієї ДТП транспортним засобам було спричинено механічні пошкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.05.2015р. у справі № 646/6210/15-п було встановлено факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Автомобілем ВАЗ 21113 р.н. НОМЕР_4 керував ОСОБА_5 на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. 11.02.2014 року, відповідно до якої власник автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_6 надала, в тому числі, право керування вказаним автомобілем ОСОБА_5 та одержувати або сплачувати суми відшкодування при скоєнні ДТП та отримувати страхове відшкодування.

Відповідно до складеного спеціалістом - автотоварознавцем звіту № 597 від 07.05.2015 року матеріальний збиток, завданий власникові ВАЗ 21113 р.н. НОМЕР_4, в результаті пошкодження транспортного засобу, складає 17300,76 грн. Вартість цього дослідження складає 700 грн., які ОСОБА_5 сплатив у повному обсязі.

02.10.2015 року ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «Україна» з запитом про причини невиплати йому страхового відшкодування за вищевказаним фактом ДТП, з якого вбачається, що станом на 01.10.2015 року воно йому виплачено не було.

Зазначені обставними не спростовувалися представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі має право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з наведеного, законодавець не пов»язує право на відшкодування шкоди, завданої майну особи, саме з правом власності. Наявність права користування та розпорядження майном ( володіння ) є достатнім для отримання такого відшкодування.

Як вбачається з копії довіреності на ім»я ОСОБА_5 ОСОБА_6 надала останньому право у випадку спичинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час управління автомобілем чи джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо.

Таким чином ОСОБА_6 особисто надала право ОСОБА_5 на отримання майнового відшкодування і будь-яких самостійних вимог до ОСОБА_3 або страхової компанії не заявляла.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у звязку з тим, що до участі у справі не була залучена страхова компанія, також є безпідставними.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільниї справах Верховного суду України у справі 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами України.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до смт 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: