АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Григор'євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_4 та приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5: 500 грн. франшизи; в рахунок відшкодування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля 5032 грн. 64 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 974 грн. 40 коп. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_5 в рахунок страхового відшкодування 11937 грн. 46 коп. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_5 вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 800 грн. 00 коп.(том 1 а.с.119-122, 198-199).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (том 1 а.с.132-136).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, згідно із яким у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовити у повному обсязі (том 1 а.с.140-143).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року та додаткове рішення того ж суду від 13 червня 2016 року змінено в частині стягнення судових витрат. Стягнуто на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 800 грн. на повернення витрат на автотоварознавче дослідження та 487 грн. 20 коп. на повернення витрат на судовий збір та з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - 487 грн. 20 коп. на повернення витрат на судовий збір. В іншій частині рішення залишено без змін (том 1 а.с.212-213).

29 березня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.27-30).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та враховуючи ухвалу ВССУ від 29 березня 2017 року, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2015 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ-21114, державний номерний знак НОМЕР_1, та, виконуючи маневр заднім ходом по вул. Підгірна, 6а у м. Павлограді Дніпропетровської області, на порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України не переконався у безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген Поло, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався позаду нього, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення (том 1 а. с. 4).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 квітня 2015 року цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», забезпеченим транспортним засобом зазначено автомобіль ВАЗ 21114, державний номерний знак НОМЕР_4. Розмір франшизи за договором - 500 грн.(том 1 а.с.5)

27 серпня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про сплату страхового відшкодування.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 29 серпня 2015 року вартість майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля Фольксваген Поло, державний номерний знак НОМЕР_2, склала 37645 грн. 67 коп., із яких 5032 грн 64 коп. - втрата товарної вартості (том 1 а.с.7-12).

Відповідно до платіжного доручення від 27 листопада 2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило ОСОБА_5 20175 грн. 57 коп. страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі акту огляду транспортного засобу і та калькуляції, що складено (т.1 а.с.76-78) .

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції посилаючись на ст.1167, 1187, 1194 ЦК України та ст.12, 22, 28, 29, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходив із їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

З огляду на зазначені норми матеріального права та докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги докази, які підтверджують реальну вартість втраченого майна на момент розгляду справи, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують

вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, в обґрунтування розміру спричиненої шкоди позивачем надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 29 серпня 2015 року виконаного спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_8, вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля Volkswagen Polo д/н НОМЕР_2, становить 37645, 67 грн. 28серпня 2015року представник страхової компанії приймав участь у проведенні експертом ОСОБА_8 огляду пошкодженого автомобіля саме для визначення вартості відновлювального ремонту.

29 вересня 2015 року позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування у межах страхової суми (том 1 а.с.79) та надав висновок експерта автотоварознавця.

Відповідно до Полісу №АІ/5158891 від 29.04.2015 ліміт відповідальності страховика за шкоду майну становить 50000 грн. (том 1 а.с.46).

В межах ліміту відповідальності ПрАТ «УПСК» виплати здійснено не було. Докази спричиненої шкоди, що надані позивачем, страхова компанія до уваги не прийняла та здійснила відшкодування на підставі ремонтної калькуляції № 2470 від 17.09.2015, яку склала самостійно, визначивши вартість відновлюваного ремонту без врахування ПДВ 20675,57 грн. Вартість ремонту з урахуванням ПДВ склало 24810,68 грн.

Відповідно до п. 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

ПрАТ «УПСК», заперечуючи проти надання позивачем документів, які б підтвердили зміст майнової шкоди, вирішила здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі шкоди оціненої страховою компанією. Враховуючи зазначені обставини страховою складено ремонтну калькуляцію 17 вересня 2015 року без огляду транспортного засобу, що є порушенням Методики (п.5.1.). Крім того, у порівнянні з калькуляцією від 29серпня 2015 року калькуляція від 17вересня 2015року безпідставно, значно звузила обсяг необхідних для ремонту автомобіля робіт.

Колегія суддів вважає, що надана ремонтна калькуляція, складена з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та не може бути прийнятий як доказ розміру матеріального збитку та є намаганням страхової компанії штучно зменшити розмір відшкодування та уникнути відповідальності за несвоєчасну виплату останнього.

Страховою компанією а ні під час вирішення питання щодо розміру виплати, а ні в суді першої інстанції не спростований висновок експертного дослідження автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку № 097/2/15 від 29 серпня 2015 року. Клопотання про призначення відповідної експертизи ПрАТ «УПСК» не заявлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає висновок експертного дослідження автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку № 097/2/15 від 29 серпня 2015 року належним та допустимим доказом в розумінні ст. 58, 59 ЦПК та не приймає з цих підстав як доказ калькуляцію, що складена невідомим приватним підприємцем ОСОБА_10 (т.1 а.с.78).

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто зі страхової компанії на користь ОСОБА_5 в рахунок страхового відшкодування 11937 грн.46 коп.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на безпідставність стягнення з нього 5032 грн. 64коп. у якості втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана сума входить до визначеного експертом розміру шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля. Доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що стягнення вказаної суми може бути здійснено пізніше, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спір щодо відшкодування спричиненої шкоди переданий до суду і підлягав вирішенню останнім у повному обсязі. Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на необґрунтованість стягнення з нього морального відшкодування безпідставні, оскільки саме внаслідок винних дій ОСОБА_4 у пошкодженні автомобіля ОСОБА_11 несе моральні страждання та незручності у звиклому для нього способу життя.

Також, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 800 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) у разі, якщо його представник не з'явився у визначений строк на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання

страхового випадку та розміру збитків. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що представник страхової компанії ОСОБА_12 з'явилась та приймала участь в огляді пошкодженого автомобіля, який здійснювався 28.08.2015 експертом ОСОБА_8 (том 1 а.с.13). За таких обставин обов'язок відшкодувати вказані витрати покладється на ОСОБА_4, як заподіювача шкоди, а не на страховика. А тому саме з ОСОБА_4 підлягають стягненню 800грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, виконаного 29.08.2015р. спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_8

Стягуючи з ОСОБА_4 974грн.40коп. витрат, понесених ОСОБА_5 на оплату судового збору по даній справі (том 1 а.с.1,37), суд першої інстанції не врахував положення ч.1 ст.88 ЦПК України, якими передбачено присудження судом стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесених нею витрат, з другої сторони. Оскільки судом ухвалено рішення на користь ОСОБА_5 за пред'явленими ним вимогами і до ОСОБА_4, і до страхової компанії, вказані витрати на оплату судового збору підлягають сплаті обома відповідачами по 487грн.20коп. кожним.

Враховуючи наведене, апеляційній скарги ОСОБА_4 та страхової компанії в частині вказаних витрат підлягають відповідному задоволенню, а рішення суду в частині розподілу судових витрат - зміні зі стягненням з ОСОБА_4 800грн. витрат на автотоварознавче дослідження, а також з ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» по 487грн. 20коп. з кожного окремо на повернення витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року та додаткове рішення того ж суд від 13 червня 2016 року змінити в частині стягнення судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_5: з ОСОБА_4 800 грн. на повернення витрат на автотоварознавче дослідження та 487 грн. 20 коп. на повернення витрат на судовий збір.; з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - 487грн.20коп. на повернення витрат на судовий збір.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: