Єдиний унікальний номер 219/3899/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1294/2017
Головуючий у 1 інстанції Фролова Н.М.
Категорія 27 Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Жданової В.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» просить скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та договором поруки відмовлено, - та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; апелянт вважає, що суд не встановив обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог та мають істотне значення для вирішення спору, не встановив обставини, що мають значення для справи, в достатньому обсязі не визначившись із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, порушив норми матеріального та процесуального права і, зокрема не врахував положення п. 3.1.5 кредитного договору та статей 534, 638 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов'язанням та істотності умов договору; апелянт звертає увагу на те, що відповідачем ОСОБА_1 було підписано кредитний договір, що свідчить про те, що він ознайомився та погодився з усіма умовами кредитування і тому зобов'язаний повернути банку всю суму кредиту, нараховані відсотки та можливі штрафні санкції, передбачені умовами кредитного договору та графіком платежів, тому у позивача не було правових підстав для зміни черговості погашення заборгованості за грошовими зобов'язаннями.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачі на їх представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим.

Від представника ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2008 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником усіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №НД-190, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 69500,00 грн., а позичальник зобов'язався використати кредит, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором між ЗАТ «Донгорбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №НД-190 від 20.08.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором відсотки, нараховані з дати видачі кредиту по 30.06.2013 р. (включно) погашені відповідачем в повному обсязі. Сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом станом на 06.04.2016 р. складає 46543,41+3199,96 = 49743,37 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 14.10.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЗАТ «Донгорбанк» заборгованість за кредитним договором №НД-190 від 20.08.2008 р. в сумі 81891,42 грн. (з яких 69 086,05 грн. - заборгованість за кредитом; 12 805,37 грн. - заборгованість за відсотками), сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 818,91 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн.

17.02.2010 р. постановою головного державного виконавця ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-4440 виданого 14.10.2009 р. Київським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Донгорбанк» суми боргу 82830,33 грн.

24.04.2014 р. постановою головного державного виконавця ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції було закінчено виконавче провадження у зв'язку з виконанням рішення суду.

19.01.2016 року позивач надіслав відповідачам вимоги про усунення порушення основного зобов'язання.

Згідно з довідками ДП «Артемсіль» №№ 49, 50 від 24.05.2016 року відповідно до виконавчого документа № 2-4440/09 від 14.10.2009 року з ОСОБА_1 утримано 41412,17грн. (останній платіж в січні 2014 року) та з ОСОБА_2 утримано 41418,17 грн. (останній платіж в лютому 2014 року).

Згідно пояснень в судовому засіданні представника позивача грошові кошти, які відраховувались із заробітної плати відповідачів на підставі постанови ВДВС, направлялись на погашення поточних процентів, які нараховані після ухвалення вказаного судового рішення та цим судовим рішенням не охоплюються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачів та їх представника, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості за кредитним договором, яка стягнута рішенням суду від 14.10.2009 року і яким було визначено порядок погашення вимог за спірним грошовим зобов'язанням (а саме - стягнення визначених судом грошових сум в рахунок сплати саме тіла кредиту та відсотків, що нараховані станом на 20.08.2009 року), проте позивачем неправомірно відносились суми, утримувані із заробітної плати відповідачів на виконання судового рішення за постановою ВДВС, на відсотки, що нараховувались поза цим судовим рішенням, повністю погашена у грудні 2013 року (у тому числі і відсотки, нараховані за період з липня 2013 року по грудень 2013 року).

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Поряд із цим, за змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526,599,611,1046,1048,1050 ЦК України, змісту кредитного договору наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього Кодекс.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції кошти за кредитним договором в належному розмірі були повернуті на виконання рішення суду в грудні 2013 року. Отже з огляду на положення статей 599, 1049 ЦК України зобов'язання по кредитному договору вважається припиненим у зв'язку з належним його виконанням; при цьому усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до цієї дати. Нарахування відсотків після цієї дати законодавством не передбачено.

Проте, звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» просило в уточнених позовних вимогах від 30.01.2017 року стягнути заборгованість за кредитним договором, а саме заборгованість відповідачів за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 49 743, 37 грн., які згідно розрахунку нараховані за період з липня 2013 року по квітень 2016 року (дата звернення до суду з позовом). При цьому в позовній заяві зазначено, що відсотки, нараховані з дати видачі кредиту по 30.06.2013 року (включно) погашені відповідачем в повному обсязі.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції на підставі довідок ДП «Артемсіль» щодо утримання із заробітної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно виконавчого документа №2-4440/09 від 14.10.2009 року встановив, що за період з березня 2011 року, тобто дати погашення відсотків по кредиту, стягнутих за рішенням суду, по липень 2013 року, тобто дати, з якої згідно розрахунку позивачем нараховувались відсотки, з відповідачів на погашення тіла кредиту сумарно утримано 57 414 грн. 69 коп.; отже залишок боргу за тілом кредиту станом на липень 2013 року становить 11 671 грн. 36 коп.

Звідси розмір відсотків за липень 2013р. становить: 11671,36 грн. * 28,7% * 31 день / 365 днів = 284,49 грн.

За період з березня 2011р. по серпень 2013р. з відповідачів на погашення тіла кредиту сумарно утримано 59344,63 грн. Отже, залишок боргу за тілом кредиту становить: 69086,05 грн. - 59344,63 грн. = 9741,42 грн.

Відтак розмір відсотків за серпень 2013р. становить: 9741,42 грн. * 28,7% * 31 день / 365 днів = 237,45 грн.

За період з березня 2011р. по вересень 2013р. з відповідачів на погашення тіла кредиту сумарно утримано 63995,21 грн. Отже, залишок боргу за тілом кредиту становить: 69086,05 грн. - 63995,21 грн. = 5090,84 грн.

Відтак розмір відсотків за вересень 2013 р. становить: 5090,84 грн. * 28,7% * 30 днів / 365 днів = 120,09 грн.

За період з березня 2011р. по жовтень 2013р. з відповідачів на погашення тіла кредиту сумарно утримано 65954,35 грн. Отже, залишок боргу за тілом кредиту становить: 69086,05 грн. - 65954,35 грн. = 3131,70 грн.

Відтак розмір відсотків за жовтень 2013 р. становить: 3131,70 грн. * 28,7% * 31 день / 365 днів = 76,34 грн.

За період з березня 2011р. по листопад 2013 р. з відповідачів на погашення тіла кредиту сумарно утримано 66965,90 грн. Отже, залишок боргу за тілом кредиту становить: 69086,05 грн. - 66965,90 грн. = 2120,15 грн.

Відтак розмір відсотків за листопад 2013р. становить: 2120,15 грн. * 28,7% * 30 днів / 365 днів = 50,01 грн.

За період з березня 2011р. по грудень 2013р. з відповідачів на погашення тіла кредиту сумарно утримано 68920,45 грн. Отже, залишок боргу за тілом кредиту становить: 69086,05 грн. - 68920,45 грн. = 165,60 грн.

Відтак розмір відсотків за грудень 2013р. становить: 165,60 грн. * 28,7% * 31 день / 365 днів = 4,04 грн.

Отже, загальний розмір процентів за кредитом за період з липня 2013 по грудень 2013р. становить: 284,49 грн. + 237,45 грн. + 120,09 грн. + 76,34 грн. + 50,01 грн. + 4,04 грн. = 772,42 грн.

Проте, згідно зі звітом по транзакціям за рахунком відповідача ОСОБА_1 без використання платіжної картки за період дії кредитного договору було самостійно банком утримано в порядку договірного списання: 24.12.2012р.- 1532,43 грн.; 26.12.2012р.-865,63 грн.; 23.08.2013р.-715,63 грн.

Крім того, в січні 2014р. із заробітної плати ОСОБА_1 замість залишку за тілом кредиту в сумі 165,60 грн. було утримано 1036,55 грн., що на 870,95 грн. більше, а в лютому 2014р. із заробітної плати ОСОБА_2 утримано додатково 68,00 грн.

Тобто з відповідачів понад тіло кредиту додатково утримано на користь позивача 10104,38 грн.

Виходячи із встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що грошова сума 772,42 грн., що дорівнює розміру процентів за період з липня по грудень 2013р. у цей період вже була самостійно утримана позивачем з рахунку ОСОБА_1

Апеляційний суд вважає, що зазначений висновок суду ґрунтується на належних доказах і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Посилання в апеляційній скарзі на положення п. 3.1.5. кредитного договору та ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов'язанням як на підставу обгрунтування відсутності правових підстав для зміни черговості погашення заборгованості за грошовими зобов'язаннями є безпідставними, оскільки утриманої із заробітної плати відповідачів суми за період з серпня 2010 року по березень 2011 року було достатньо для зарахування її на погашення процентів, стягнутих за рішенням суду, суми, утриманої самостійно позивачем з рахунків відповідачів було достатньо для погашення процентів за період з липня по грудень 2013 року, а нарахування відсотків після припинення дії кредитного договору у зв'язку з його виконанням як і зарахування утриманої за рішенням суду суми на погашення таких відсотків законодавством не передбачено.

Отже, виходячи із зазначених норм матеріального права і встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.303-304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: