АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.,

секретар Костюк Л.С.

за участю представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового Бюро України, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної шкоди та сум за прострочення виконання зобов'язання, за апеляційними скаргами Моторного (транспортного) страхового Бюро України та ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до судуіз позовом, в остаточній редакції якого від 22.06.2016 року просили стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) на користь ОСОБА_3 535,22 грн. страхового відшкодування на лікування потерпілої та на користь ОСОБА_2 36689,47 грн. страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу, 16 458,13 грн. пені, 16 596,40 грн. інфляційних втрат, 1 128,28 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Свої вимоги обґрунтовували настанням 15.10.2013 року страхового випадку внаслідок ДТП за участю автомобіля «Мерседес Бенц 813», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, обов'язкова відповідальність якого не була застрахована, та автомобіля «ЗАЗ Део», д.н.з. НОМЕР_3, належного ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої ОСОБА_2 заподіяні збитки у вигляді пошкодження транспортного засобу, а ОСОБА_3- внаслідок ушкодження здоров'я.

Справа розглядалася неодноразово.

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції в ухвалі від 06.04.2016 року зазначив, що судами невірно було застосовано ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року та не враховано, що відновлювальний ремонт автомобіля «ЗАЗ Део», д.н.з. НОМЕР_3 економічно недоцільний через перевищення вартості відновлювального ремонту над ринковою його вартістю до ДТП, через що невірно визначено суму страхового відшкодування.

Крім того, суд касаційної інстанції звернув увагу на відсутність в матеріалах справи належних доказів права вимоги ОСОБА_2 на страхове відшкодування в повному обсязі та доказів ОСОБА_3 щодо понесення витрат на лікування.

На усунення зазначених недоліків представником позивачів ОСОБА_1 була подана позовна заява в новій редакції, за якою вимоги на відшкодування витрат на лікування просив залишити без задоволення та збільшено в частині стягнення мінімального розміру страхового відшкодування, пов'язаного з лікуванням, в сумі 535,22 грн., а також неустойки.

Останнім рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 3 588,54 грн., з яких: 3 296,37 грн. - пеня, 125,18 грн. - інфляційні втрати, 166,99 грн. - 3% річних. В задоволені решта вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУпросить вищезазначене рішення суду скасувати та закрити провадження у справі. Обґрунтовують незаконність оскаржуваного рішення тим, що суд першої інстанції не врахував добровільне відшкодування МТСБУ за скасованим рішенням від 01.07.2015 року 36668,74 грн., що із залишком покриває належний розмір страхового відшкодування в сумі 27 833,88 грн. Вважає, що до спірних правовідносин ст.625 ЦК України не застосовується, оскільки МТСБУ не набував статусу страховика, отже не перебував у договірних зобов'язаннях, а підстави виплати страхового відшкодування виникли не пізніше 90 днів на підставі закону з моменту отримання МТСБУ 13.07.2015 року рішення суду від 01.07.2015 року. Крім того, спростовують висновок суду першої інстанції про наявність клопотання МТСБУ щодо зарахування 535,22 грн. в рахунок виплаченої ОСОБА_3 05.10.2015 року за скасованим рішенням суду в розмірі 2 940,22 грн., оскільки наданими нею доказами перебування на лікуванні спростовується наявність причинного зв'язку між ДТП та лікуванням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з ОСОБА_2просять вищезазначене рішення суду змінити, задовольнивши їх вимоги в повному обсягу. Вважають, що рішення суду ухвалене на припущеннях, оскільки доказів фактичного знищення ТЗ, що вплинуло на розмір страхового відшкодування, матеріали справи не містять. Крім того, встановлена судом дата виникнення обов'язку МТСБУ на виплату страхових виплат з 08.06.2015 року не відповідає обставинам справи, а такий обов'язок виник через 90 днів з часу першого повідомлення про пригоду, яке мало місце 11.06.2014 року, а розмір відповідальності, встановлений ст.625 ЦК України, не залежить від наявності вини.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга МТСБУ підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника позивачів відхиленню з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, про те не обмежений її доводами, якщо під час розгляду буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

В силу ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Про те, оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає, оскільки суд першої інстанції при оцінці доказів припустився помилки щодо встановлення фактичних обставин справи та через невідповідність висновків неправильно вирішив спір.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4, який керував автомобілем марки «Мерседес Бенц» 813, державний номерний знак НОМЕР_2, 15.10.2013 року відбулось зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ ДЕО», державний номерний знак НОМЕР_3, що належав ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01.11.2013 року та визнається сторонами.

Обставини та причини відсутності у ОСОБА_4 діючого страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та перехід обов'язку виплат за страховим відшкодуванням до МТСБУ за законом сторонами, крім часу його виникнення, визнається та не оспорюється, що в силу ч.1 та ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не була застрахована, позивачі 16.05.2014 року (т.1 а.с.23) звернулись до МТСБУ про відшкодування шкоди, однак отримали відмову у страховому відшкодуванні у зв'язку з наявною у Бюро інформації про страхування цивільно-правової відповідальності власника винного у ДТП транспортного засобу в СК «Провідна» (т.1а.с.24), що стало підставою звернення позивачів 13.06.2014 року до суду із вказаним позовом.

Право вимоги ОСОБА_2 на відшкодування страхових виплат, пов'язаних із пошкодженням транспортного засобу, підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, договором відступлення права вимоги (т.1,а.с.93-94), що відповідачем не спростовується.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно цієї статті цивільні права та обов'язки можуть виникати з договорів та інших правочинів, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування, або з рішення суду.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (по тексту Закону).

Пунктом 1.7. ст.1 цього Закону дано визначення забезпеченого транспортного засобу, тобто це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Таким чином, при вирішенні даного позову обов'язковими обставинами для з'ясування є чи є пошкоджений автомобіль відповідача забезпеченим транспортним засобом в розумінні п.1.7. ст.1 Закону.

Статтею 3 Закону встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ч. 2 п.22.1 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1 ст. 34 Закону).

Відповідно до п.п. а) п.41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п.36.1. ст. 36 Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Таким чином, у зв'язку із відсутністю між сторонами у справі таких договірних відносин, обов'язок МТСБУ виникає на підстав закону після визнання вимог або на підставі рішення суду.

Оскільки вимоги МТСБУ щодо здійснення регламентних виплат не визнавалися, такий обов'язок виник з часу ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що таке рішення було ухвалене 01.07.2015 року та набрало законної сили 19.08.2015 року після його перегляду та залишення без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області (т.1.а.с.31-33).

Фактично сплата присуджених сум відбулася 22 липня та 16 вересня 2015 року по 13 916,94 грн. та 23.12.2015 року в сумі 8 834,86 грн., а всього 33668,74 грн., що стверджується представником МТСБУ та визнається представником позивачів (т.1,а.с.113), тобто на виконання рішення суду.

Пунктом 36.2 ст.36 цього Закону встановлені строки для Страховика, коли у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви на виплату страхового відшкодування.

Таким чином, такі строки за обставинами справи не застосовуються, а обов'язок для МТСБУ для регламентних виплат за рішенням суду виник після судового рішення.

Про те, згідно із ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, про що було відмічено також в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року по цій справі.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 25 грудня 2014р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ЗАЗ ДЕО, д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження становить 36 689,97 грн. Цим же висновком встановлено, що вартість вказаного автомобіля станом на 15 жовтня 2013р. - день ДТП, становить 33 745,22 грн., а після ДТП становить 5911,34 грн., з чого вбачається, що відновлювальний ремонт є економічно недоцільним, а розмір заподіяних збитків власнику ТЗ, які підлягають відшкодуванню, становить різницю між вартістю ТЗ до ДТП та після цього, що становить 27 833,88 грн.

Аналогічний правовий висновок також міститься в ухвалі суду касаційної інстанції від 06.04.2016 року по цій справі.

Вказані обставини підтверджують законність обґрунтувань апеляційної скарги МТСБУ та спростовують обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині її вимог.

В силу ч.2 ст.380 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Оскільки ОСОБА_2 ще до набуття МТСБУ обов'язку здійснити регламенті виплати отримано 27 833,88 грн., що є вірним обсягом виконання зобов'язань, то відсутні були правові підстави для застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення неустойки, та підлягають поверненню МТСБУ 8834,86 грн. безпідставно виплачених 23.12.2015 року за скасованим рішенням суду.

Щодо вимог ОСОБА_3 в частині стягнення 535,22 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Згідно п.24.2. ст.24 Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів.

Як вбачається з постанови державного виконавця від 02.11.2015 року (т.1.а.с.218), ОСОБА_3 отримала від МТСБУ 2 940,22 грн. страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку у вигляді втрати працездатності та лікування при ДТП (т.1,а.с.213), рішення суду про стягнення яких в подальшому було скасовано.

Згідно наданих нею доказів втрати працездатності та перебування на лікуванні з 18.10.2013 року вбачається, що останній був виданий листок непрацездатності серії АВИ №017420 від 31.10.2013 року у зв'язку з перебуванням в КМУ «Чернівецька облпсихлікарня» з 18 по 31 жовтня 2013 року з причин непрацездатності внаслідок загального захворювання (т.1,а.с.17).

Довідка цієї установи № 1681 від 01.04.2014 року (т.1,а.с.18) про надання медичної допомоги ОСОБА_3 внаслідок ДТП не є належним доказом причинного зв'язку між ДТП та лікуванням, оскільки встановлення діагнозу та причин хвороби відбувається відповідно до медичної картки стаціонарного хворого форми №003/о та Інструкції щодо її заповнення, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.02.2012р. №110, де при поступленні до медичної установи, крім іншого, вказується анамнез хвороби.

Згідно пунктів 2.18 та 2.19 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. № 455, довідка лікаря може видаватися у передбачених випадках, до яких лікування внаслідок ДТП не входить, а передбачена видача листка непрацездатності з визначеними п.1.7. обґрунтуваннями причин непрацездатності, що є належним доказом.

Таким чином, отримання листка непрацездатності внаслідок загального захворювання спростовує втрату працездатності ОСОБА_3 внаслідок ДТП, що спростовує настання страхового випадку для неї, а на виконання вимог змагальності та диспозитивності цивільного процесу інших належних доказів наявності такого зв'язку позивачем не надано. Отримані 2 940,22 грн. підлягають поверненню в порядку ч.2 ст.380 ЦПК України.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення

суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції безпідставно встановив порушення обов'язку МТСБУ на виплату страхового відшкодування, внаслідок чого безпідставно застосував до спірних правовідносин ст.625 ЦК України, не виконав вимог ст.380 ЦПК України, помилився при оцінці доказів втрати працездатності та безпідставно здійснив взаємозалік між отриманими по скасованому рішенню сум та присудженими ним внаслідок лікування.

Враховуючи наведене, рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2016 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 підлягає скасуванню з відмовою в їх стягненні, а в частині вимог ОСОБА_3 скасуванню з відмовою в їх задоволенні з інших підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України провести розподіл судових витрат наступним чином.

У зв'язку із фактичною сплатою страхових сум на підставі скасованого рішення суду судові витрати за пред'явлення позову компенсувати за рахунок відповідача ОСОБА_2, яка їх фактично понесла (т.1,а.с.1), а витрати МТСБУ за апеляційний перегляд належними доказами не підтверджені, оскільки за платіжним дорученням витрати понесені не стороною у справі (т.3.а.с.25).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 відхилити, а апеляційну скарги Моторного (транспортного) страхового Бюро України задовольнити частково.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_2 27 833 (двадцять сім тисяч вісімсот тридцять три) грн.88 коп. в рахунок страхового відшкодування (регламентної виплати).

У зв'язку з отриманням ОСОБА_2 27 833,88 грн. рішення в цій частині до виконання не звертати.

У задоволені інших позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути із Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_2 523,99 грн. понесених судових витрат.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути Моторному (транспортному) страховому Бюро України безпідставно стягнуті 8 834 (вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) грн.86 коп.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути Моторному (транспортному) страховому Бюро України безпідставно стягнуті 2 940 (дві тисячі дев'ятсот сорок) грн.22 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді