Справа № 163/1983/17
Провадження № 2/163/361/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2017 року ОСОБА_1звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2, після його смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 яку, в порядку ст. 549 ЦПК України (в ред. 1963), прийняла дружина спадкодавця- ОСОБА_3, яка, в свою чергу, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не оформивши правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння.

Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті її матері - ОСОБА_3. Син спадкодавця, її брат - ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Вишніської сільської ради Любомльського району Волинської області, яка є правонаступником прав та обов'язків Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнають.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З витягу з погосподарської книги №8 за 1999 рік Радехівської сільської ради Любомльського району вбачається, що по особовому рахунку НОМЕР_1, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, яких знаходиться в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 (а.с.6).

З довідки виданої Радехівською сільською радою Любомльського району від 02.03.2017 року № 124 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №8 за 1999 рік, особовий рахунок НОМЕР_1, постійно проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину після його смерті прийняла його дружина ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.7).

Витягом № 423 від 02.03.2017 року із архівної копії рішення Радехівської сільської ради Любомльського району з додатками від 25.04.1996 року № 6/5.1;6/5.2 стверджується, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 (а.с.14).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (а.с.8).

Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З довідки виданої Радехівською сільською радою Любомльського району від 02.03.2017 року № 124 вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 проживала і була зареєстрована разом з ним - ОСОБА_3, яка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, відповідно як дружина останнього, що стверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 (а.с.12).

ОСОБА_3 спадщину прийняла в порядку ст. 549 ЦК України, що вбачається з вищевказаної довідки.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 (а.с.9).

Таким чином, після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, як дочка спадкодавця, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_6 (а.с.11).

Спадкоємць першої черги за законом син спадкодавця -ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 (а.с.10).

ОСОБА_1 в строки передбачені ст. 1270 ЦК України звернулася нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, що вбачається із спадкової справи № 45/2017 (а.с.1).

Проте постановою приватного нотаріуса від 25.05.2017 № 230/02-31 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться поАДРЕСА_1останній було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.5).

Згідно матеріалів спадкової справи № 45/2017, інших спадкоємців немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться повулиці АДРЕСА_1 були побудовані в 1976, 1991 роках.(а.с.17).

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, прибудови, літньої кухні, двох сараїв, вбиральні, які знаходяться повулиці АДРЕСА_1, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по вулиціАДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 529,549 ЦКУРСР (ред. 1963 року) 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по вулиціАДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Павлусь О.С.