Справа № 186/1740/16-ц
Номер провадження № 2/0186/72/17
12 січня 2017 року м.Першотравенськ Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді Янжули С. А.
при секретарі - Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,
13 грудня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування позову зазначила, що 13 січня 2016 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2005 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.
З серпня 2015 року по теперішній час відповідач аліменти взагалі не сплачує.
Внаслідок вказаних дій відповідача, станом на 11 грудня 2016 року, за ним утворилася заборгованість по аліментах в сумі 14 424,35 гривень.
Розрахунок пені: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Всього сума неустойки (пені) за період з вересня 2015 року по 11 грудня 2016 року складає 34 778,54 гривень, що підтверджується її розрахунком, доданим до матеріалів справи.
Враховуючи отримання нею незначного заробітку та ухилення відповідача від сплати аліментів на протязі більше ніж року на утримання їх неповнолітнього сина, а іншого доходу вона не має і допомагати їй нікому, всі ці обставини змусили її звернутися з даним позовом до суду.
Просить суд стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-1764/2005 від 07 листопада 2005 року з відповідача на її користь 34 778,54 гривень за період з вересня 2015 року по 11 грудня 2016 року включно та судові витрати по справі.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи в разі повторної неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.
Відповідно до ст.150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.
Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Отже утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обов'язком батьків.
Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Сторонами не оспорюються обставини справи щодо подружнього життя, батьківства дитини та необхідності сплати аліментів відповідачем, тому перевірки судом підлягають лише обставини обсягу та періодів фактичної сплати аліментів відповідачем, підстав, можливості та правильності нарахування пені у відповідності до ст.196 СК України.
Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.
Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості.
Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз'яснив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів.
Відповідно до ст. 360-7 ЦПК, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
При цьому, обставини справи свідчать, що відповідач аліменти сплачував нерегулярно, протягом тривалих періодів взагалі не сплачував аліментів, в зв'язку з чим утворилася заборгованість з його вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, останній суду не надав.
Довідкою державного виконавця підтверджується, що заборгованість по в/листу №2-1764 від 07 листопада 2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 по аліментах за період з серпня 2015 року по 12 січня 2017 року становить 16 907,63 гривень. Помісячний розрахунок нарахованих до сплати аліментів за вказаний період зазначено.
З урахуванням наявності заборгованості по аліментах та вимог с.196 СК України, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2015 року по 12 січня 2017 року складатиме:
серпень - 491,47 грн. х 0,01 х 31 день = 152,36 грн., де 491,47 грн. - розмір заборгованості, 31 день - кількість днів затримки,
вересень - 896,47 грн. х 0,01 х 30 днів = 268,95 грн,
жовтень - 896,47 грн х 0,01 х 31 день = 277,91 грн,
листопад - 896,47 грн х 0,01 х 30 днів = 268,95 грн,
грудень - 896,47 грн х 0,01 х 31 день = 277,91 грн.
січень - 1034,70 грн х 0,01 х 31 день = 320,76 грн,
лютий - 1034,70 грн х 0,01 х 29 днів = 300,07 грн,
березень - 1034,70 грн х 0,01 х 31 день = 320,76 грн,
квітень - 1034,70 грн х 0,01 х 30 днів = 310,41 грн,
травень - 1034,70 грн х 0,01 х 31 день = 320,76 грн,
червень - 1034,70 грн х 0,01 х 30 днів = 310,41 грн,
липень - 1034,70 грн х 0,01 х 31 день = 320,76 грн,
серпень - 1034,70 грн х 0,01 х 31 день = 320,76 грн,
вересень - 1034,70 грн х 0,01 х 30 днів = 310,41 грн,
жовтень - 1034,70 грн х 0,01 х 31 день = 320,76 грн,
листопад - 1034,70 грн х 0,01 х 30 днів = 310,41 грн,
грудень - 1034,70 грн х 0,01 х 31 день = 320,41 грн.
за січень 2017 року:
413,88 грн х 0,01 х 12 днів = 49,67 грн
Всього: 5 082,43 гривень.
Суд не може погодитися з розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплату аліментів, приведеного позивачкою, оскільки він знаходиться у протиріччі з правовими висновками Верховного Суду України, викладених в постановах Судової палати у цивільних справах від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-269цс15, згідно яких сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на один відсоток пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення зобов'язання.
Розмір неустойки може бути зменшений, якщо відповідач визнає неустойку, але посилається на обставини матеріального та сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру неустойки, однак відповідачем не надано суду ніяких доказів на підтвердження свого матеріального та сімейного становища, тобто обставини для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів на даний час відсутні.
Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сума сплаченого нею при пред'явленні позову до суду судового збору в розмірі 551,20 гривень, відповідно до ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 88, 212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.150,181,196 СК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів- задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за виконавчим листом №2-1764/2005 від 07 листопада 2005 року, за період з 01 серпня 2015 року по 12 січня 2017 року, в розмірі 5 082,43 гривень та судовий збір в розмірі 551,20 гривень, а всього стягнути 5 633 (п'ять тисяч шістсот тридцять три) гривні 63 копійки.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5ла