РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6062/17

пр. № 2/759/3545/17

18 серпня 2017 року Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді П»ятничук І.В.,

при секретарі Винарчук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач в квітні 2017р. через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначенимпозовом, посилаючись на те, що 03.04.2014 р. за усним договором передав відповідачці ОСОБА_2 у власність 3000 евро, що на день складання позовної заяви за курсом НБУ складає 85500 грн. При фактичному отриманні коштів відповідачкою було написано йому розписку про отримання даної суми, згідно вказаної розписки відповідач зобов»язувалась повернути кошти до 03.09.2014 р. Однак на час звернення до суду, відповідачка в установлений термінгрошовікошти не повернула, а тому просить стягнути суму боргу, проценти за користування коштами за період з 03.09.2014 р.по 18.04.2017 р. в сумі 6697 грн. та понесені судові витрати.

Позивач та представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, вказували, що позивач знайомий з відповідачкою понад десять років, однак після надання коштів в борг спілкуватись припинили. Кошти були надані саме в євро, жодним чином відповідачкою борг не повернуто.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, а тому суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у її відсутність на підставі наявних даних в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 03 червня 2014 р. Був фактично укладений договір позики, відповідно до умов якогопозивач надав відповідачу в борг кошти в розмірі 3000 евро, терміном повернення до 03 вересня 2014 р. В підтвердження обумовлених умов відповідачем надано позивачу розписку, чим підтверджено добровільність дій та своїх намірів та зобов'язань перед позивачем ОСОБА_1 ( а.с. 4).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договірпозики є укладеним з моменту передання грошей абоінших речей, визначенихродовимиознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК Українипередбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, розписка є одночасно документом, який підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошовікошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що станом на день постановленняданого судового рішення відповідач не повернув позивачу обумовлені договором позичукошти, а тому вони підлягають примусовому стягненню в судовому порядку в розмірі 3000 евро, що на день звернення з позовом до суду за курсом НБУ складає 85500 грн.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням трьох процентів річних від прострочено їсуми за період з 03.09.2014 р. по 18 квітня 2017 р. 3 % річних, що становить 6697 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 625, 1046-1047 ЦК України, ст. ст. 14, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, зареєстрованої в АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрованого в АДРЕСА_2 заборгованість в сумі 85500 грн., 3 % річних в сумі 6697 грн., а всього - 92197 ( дев»яносто дві тисячі сто дев»яносто сім ) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Києва, зареєстрованої в АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрованого в АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 922 грн.

За письмовою заявою відповідача, поданої до суду протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішенняможе бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до Святошинського районного суду м. Києваапеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: