Cправа № 127/9130/17
Провадження № 2/127/3472/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 вересня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоялк М.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги мотивували тим, що 29 листопада 2016 року мало місце ДТП у м. Вінниця за участі ОСОБА_4, що керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1, що належить позивачці, та ОСОБА_5, що керував транспортним засобом Peugeot, д.н.з. НОМЕР_3. Водії погодились скласти повідомлення про ДТП (європротокол), відповідно до якого ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні ДТП. Відповідальність водія ОСОБА_5 застрахована відповідачем. 30 листопада 2016 року представником відповідача здійснено огляд належного позивачці транспортного засобу та складено акт первинного огляду ТЗ. 19 грудня 2016 року відповідачем запропоновано відшкодувати 11500,00 грн. без надання будь-яких документів на підтвердження зазначеної суми. Не погодившись із запропонованою сумою, позивачка здійснила оцінку вартості матеріального збитку, розмір якого відповідно до звіту № 0-120 від 21 грудня 2016 року становить 21566,00 грн. 27 грудня 2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про відшкодування шкоди в розмірі визначеному незалежним оцінювачем. 11 січня 2017 року відповідач повідомив, що розмір страхового відшкодування може бути переглянутий у разі надання документів, що підтверджують вартість відновлювальних робіт з ремонту ТЗ, та факту оплати таких робіт. 07 березня 2017 року позивачка надала відповідачеві зазначені документи. Листом від 23 березня 2017 року відповідач проігнорував вимоги щодо перегляду розміру страхового відшкодування та надав формальну відповідь. Не здійснивши виплату страхового відшкодування, відповідач порушив 90 денний термін такої виплати встановлений Законом та станом на 25 квітня 2017 року прострочив строк виплати на 56 днів. В зв'язку із наведеним з відповідача слід стягнути і пеню, розмір якої становить 913,45 грн., та інфляційні витрати в розмірі 607,73 грн. Крім того, позивачка зазначає про те, що нею понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 800,00 грн. та направлення кореспонденції на адресу відповідача для участі у зазначеному дослідженні, вартість якої становить 82,36 грн., які також слід стягнути з відповідача. За наведеного просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 21566,00 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 913,45 грн., індекс інфляції за час прострочення (без визначення суми), 3% річних від простроченої суми в розмірі 706,73 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 800,00 грн., витрати щодо направлення кореспонденції в розмірі 82, 36 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився та відповідно до письмових заперечень на позов, просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність вимоги позову не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні. Також зазначав, що дійсно, відповідальність учасника ДТП ОСОБА_5 застрахована ПрАТ «СК «Провідна». З позивачкою була узгоджена сума страхового відшкодування, адже остання в заяві про виплату страхового відшкодування забажала отримати відшкодування за калькуляцією складеною спеціалістом страховика. При цьому, 30 листопада та 09 грудня 2016 року складено акт огляду транспортного засобу, який підписаний позивачкою, що свідчить про те, що остання погодилась із зазначеним актом. Представником страховика за допомогою програмного продукту «AUDATEX» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля належного позивачці з урахуванням зносу становить 12036,97 грн. (коефіцієнт фізичного зносу 0,5842). Таким чином розмір страхового відшкодування належного до виплати становить 11536,97 грн. (12036,97 грн. - 500,00 грн. франшиза), які і перераховані позивачці 28 лютого 2017 року. Дії відповідача відповідають нормам передбаченим законодавством. Крім того, представник відповідача вважає, що у разі проведення огляду пошкодженого майна, що було здійснено 30 листопада 2016 року, позивачка не мала права самостійно обирати експерта для проведення дослідження. Також вказала, що застосування до правовідносин, що склались між сторонами положень ст. 625 ЦК України є безпідставним. За наведеного просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі (а. с. 74-78).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3, є власником автомобіля ВАЗ 111830-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, зеленого кольору, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10 червня 2008 року сер АВС № НОМЕР_4 (а. с. 13).

29 листопада 2016 року по вулиці Лермонтова у м. Вінниця відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу ВАЗ 111830-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 Зазначена обставина підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 6), не заперечується сторонами та відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9567770 від 09 квітня 2016 року, строк дії якого з 11 квітня 2016 року до 10 квітня 2017 року включно. За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в розмірі 100000,00 грн. та франшиза - в розмірі 500,00 грн. (а. с 79).

Зважаючи на те, що транспортні засоби які причетні до дорожньо-транспортної пригоди є забезпеченими, водії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скористались правом наданим ст. 33.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого водій ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні ДТП.

30 листопада 2016 року ОСОБА_3, як власниця пошкодженого транспортного засобу, звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» із завою про настання події, одночасно надавши свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія, копію паспорта та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, що підтверджується і підписами представника страховика в листі від 30 листопада 2016 року (а. с. 7). Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 30 листопада 2016 року № НОМЕР_2 ОСОБА_3 просила виплатити страхове відшкодування по збитку завданого її майну (транспортного засобу) внаслідок ДТП. В переліку пошкоджень майна зазначила: ліве переднє крило, бампер, ліва фара, підкрилок, тяга рулева, капот. Заява містить відмітку про спосіб визначення суми страхового відшкодування, а саме по калькуляції складеній спеціалістом страховика, при цьому погоджується із розміром та способом визначення страхового відшкодування та розрахунком страховика. Зазначена заява підписана позивачкою особисто (а. с. 80, зворот).

Крім того, 30 листопада 2016 року представником страховика за участі ОСОБА_4, складено первинний акт огляду транспортного засобу ВАЗ 111830-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 із зазначенням характеру пошкодження ТЗ. (а. с. 81). 09 грудня 2016 року представником страховика за участі ОСОБА_4, складено додатковий акт огляду транспортного засобу ВАЗ 111830-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 із зазначенням додаткових пошкоджень ТЗ. (а. с. 82).

12 грудня 2016 року страховиком, за допомогою програмного забезпечення «Audatex», здійснена калькуляція ремонту транспортного засобу ВАЗ 111830-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до якої вартість ремонту становить 16789,65 грн. (а. с. 83-85). Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку здійсненого страховиком 15 грудня 2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 111830-110-30 становить 16789,65 грн., з яких 4721,2 грн. - вартість робіт, 3933,09 грн. - вартість матеріалів, 8135,68 грн. - вартість деталей, що підлягають заміні, а з врахуванням їх зношення при коефіцієнті (0,5842) - 3382,68 грн. (а. с. 86).

19 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Вінницької торгово-промислової палати із заявою про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 111830-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до звіту від 21 грудня 2016 року № О-120, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 111830-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 з врахуванням ПДВ становить 21566,00 грн. (а. с. 8-17).

27 грудня 2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про те, що не погоджується із сумою страхового відшкодування в розмірі 11500,00 грн. запропонованої відповідачем, а тому просила розглянути питання про проведення відшкодування в розмірі 21566,00 грн. відповідно до звіту від 21 грудня 2016 року № О-120. До заяви надала копію зазначеного звіту (а. с. 19).

Листом від 11 січня 2017 року № 17-12/276 відповідач повідомив ОСОБА_3 про те, що вартість відновлювального ремонту належного її транспортного засобу визначена на підставі Методики. Одночасно звернуто увагу на те, що розмір страхового відшкодування може бути переглянуто у випадку надання документів, що підтверджують вартість відновлювальних робіт по ремонту ТЗ, та факту оплати таких послуг (а. с. 20).

07 березня 2017 року позивачка повторно звернулась до відповідача із заявою про розгляд питання щодо відшкодування матеріального збитку виходячи із суми 21566,00 грн. та на підтвердження факту оплати робіт по відновлювальному ремонту ТЗ надала заказ-наряд від 12 грудня 2016 року, від 13 січня 2017 року, акт виконаних робіт від 17 січня 2017 року та реквізити рахунку (а. с. 21, 23-25).

Листом від 23 березня 2017 року № 17-12/3964 відповідач повідомив ОСОБА_3 про те, що в заяві про здійснення страхової виплати позивачка погодилась на суму визначену спеціалістом страховика та повторно наголосив на тому, що розмір страхового відшкодування може бути переглянуто у випадку надання документів, що підтверджують вартість відновлювальних робіт по ремонту ТЗ, та факту оплати таких послуг (а. с. 22).

В матеріалах справи міститься відомість ПрАТ «СК «Провідна» від 27 лютого 2017 року про виплати страхових відшкодувань на загальну суму 146640,57 грн., в якій зокрема зазначено, що ОСОБА_3 підлягає виплата страхового відшкодування в розмірі 11536,97 грн. (а. с. 88-89). Відповідно до платіжного доручення від 28 лютого 2017 року сума в 146640,57 грн. перерахована відповідачем з призначенням платежу «приватні страхові відшкодування» (а. с. 87).

В контексті заявлених позовних вимог вбачається, що спір між сторонами виник з приводу розміру відшкодування шкоди заподіяної майну позивачки внаслідок ДТП. На підтвердження такого розміру кожна з сторін надала докази, з приводу оцінки яких суд зазначає наступне.

Відповідач на підтвердження розміру шкоди надав розрахунок від 15 грудня 2016 року, відповідно до якого позивачці підлягає виплата в сумі 12036,97 грн. Зазначений розрахунок суд вважає рішенням про здійснення страхового відшкодування в розумінні ст. 36.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже таким розрахунком відповідач визнав майнові вимоги ОСОБА_3 в зазначеному розмірі. Таке рішення відповідачем прийняте на підставі калькуляції ремонту від 12 грудня 2016 року № НОМЕР_2, здійсненої спеціалісти страховика (а. с. 83-85).

Позивачка ОСОБА_3, в свою чергу, на підтвердження завданого її матеріального збитку як власнику транспортного засобу надала звіт від 21 грудня 2016 року, відповідно розмір останнього становить 21566,00 грн. Такий розмір визначений на підставі ремонтної калькуляції від 21 грудня 2016 року № 240-12/16 (а. с. 8-17).

Оцінюючи надані письмові докази суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана зокрема і з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Водії транспортних засобів після ДТП скористались своїм правом наданим ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та спільно склали повідомлення про ДТП. Відповідно до зазначеної норми Закону, у такому випадку розмір страхової виплати за шкоду заподіяну майну не може перевищувати максимальний розмір затверджений Уповноваженим органом за поданням МТСБУ що діяли на день настання страхового випадку. Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698, з 01 лютого 2016 року, затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн. Враховуючи, що ДТП сталось 29 листопада 2016 року (тобто після 01 лютого 2016 року), а сторони склали лише повідомлення про ДТП, без участі працівників Національної поліції, розмір страхової виплати за шкоду майну у даному випадку не може перевищувати 50000,00 грн.

Відповідно до ст. 36.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

Як зазначалось вище, водії транспортних засобів скористались правом передбаченим пунктом 33.2 статті 33 зазначеного Закону, а тому відшкодуванню в контексті заявлених позовних вимог, підлягають витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Порядок розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу визначений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відповідно до зазначеної Методики сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ визначається за формулою: С = С (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + С (вартість необхідним матеріалів) + С (вартість нових складників, що підлягають заміні) х (1-Е(коефіціент зносу)). Саме зазначені складові впливають на розмір відшкодування.

Як зазначалось вище, сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо розміру відшкодування надано відповідні докази, а саме звіт від 21 грудня 2016 року, виготовлений на підставі ремонтної калькуляції здійсненої за допомогою програмного продукту «AUDATEX» та калькуляція ремонту від 12 грудня 2016 року, також здійсненою за допомогою програмного продукту «AUDATEX», натомість розміри відшкодувань здійснені спеціалістами суттєво різняться. Так вартість нових складників за калькуляцією наданою позивачкою становить 9264,94 грн. (відображено 19 позицій що підлягають заміні), а вартість нових складників за калькуляцією наданих відповідачем становить 8135,36 грн. (відображено 16 позицій що підлягають заміні).

Відповідно до актів огляду транспортного засобу (первинного та додаткового) від 30 листопада та 09 грудня 2016 року в розділі «характер пошкоджень» разом зазначено 19 позицій, які відображають пошкоджені деталі транспортного засобу, при цьому 16 з них підлягають заміні, решта - ремонту. Натомість ремонтна калькуляція від 21 грудня 2016 року надана позивачкою, в розділі «запасні частини», містить 19 позицій що підлягають заміні, що не відповідає вищезазначеним актам. При цьому суд зазначає, що невірне визначення позицій, які підлягають заміні в свою чергу призводить до невірного обрахунку вартості ремонтно-відновлювальних робіт та вартості необхідних матеріалів. Крім того, спеціалістом, при розрахунку розміру відшкодувань від 21 грудня 2016 року коефіцієнт фізичного зносу (Е) визначено таким, що дорівнює 0. Відповідно до п. 7. 38 Методики, значення коефіцієнту фізичного зносу Е приймається таким, що дорівнює 0, якщо строк експлуатації ТЗ не перевищує, зокрема для легкових КТЗ виробництва країн СНД - 5 років. Натомість, строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу позивачки перевищує встановлені 5 років, адже випущений в 2008 році. При цьому при здійсненні відповідачем розрахунку відшкодувань, такий коефіцієнт обрахований та застосований при проведенні калькуляції ремонту та становить 0,5842.

За наведеного суд приходить до висновку, що письмові докази щодо розміру страхового відшкодування надані відповідачем відображають обставин справи, зокрема обсяг складників що підлягають заміні на пошкодженому транспортному засобі, на відміну від калькуляції наданої позивачкою, яка в свою чергу містить складники, що не підлягають заміні. Крім того, спеціалістом страховика обраховано та застосовано коефіцієнт фізичного зносу, що за вищенаведених норм є обов'язковим. При цьому, на думку суду, встановлення коефіцієнту фізичного зносу таким, що дорівнює 0, при здійсненні калькуляції від 21 грудня 2016 року, суперечить нормам законодавства, адже ТЗ експлуатується більше 5 років, про що зазначалось вище. За наведеного, суд бере до уваги данні щодо розміру відшкодування, здійснені відповідачем відповідно до ремонтної калькуляцій від 12 грудня 2016 року, яке в свою чергу становить 12036,97 грн.

За наведеного, суд вважає, що позивачкою не доведено обставину, що розмір відшкодування, яке підлягає виплаті, становить 21566,00 грн. Натомість суд погоджується з твердженням відповідача про те, що розмір відшкодування становить 12036,97 грн. з вищенаведених підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як зазначалось вище, розмір франшизи відповідно до полісу від 09 квітня 2016 року становить 500,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування у даному випадку становить 11536,97 грн., тобто зменшується на суму франшизи.

Суд звертає увагу позивачки на те, що надані нею заказ-наряд від 12 грудня 2016 року, від 13 січня 2017 року та акт виконаних робіт від 17 січня 2017 року свідчать лише про надання послуг щодо ремонту пошкодженого ТЗ, при цьому не свідчать про проведення оплати таких послуг, адже такими доказами відповідно до вимог чинного законодавства можуть бути банківська виписка, товарний чек, фіскальний звітний чек або квитанція.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні такого відшкодування. Заява про виплату страхового відшкодування подана позивачкою 30 листопада 2016 року, виплата стразового відшкодування здійснена страховиком 28 лютого 2017 року, тобто в межах передбачених законодавством 90 днів.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, індексу інфляції та 3% річних є похідними вимогами від первинної вимоги заявленою позивачкою, а з врахуванням того, що в судовому засіданні не встановлено порушення прав позивачки, зазначені похідні вимоги задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає у зв'язку з недоведеністю порушення прав позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 979, 990 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 34-36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10,11,60,61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк