Справа № 166/1047/16-ц Провадження № 22-ц/773/73/17 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О.З.
Категорія: 19 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» на заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ТОВ «Сучасний факторинг» звернулося в суд із зазначеним позовом. Покликалось на ті обставини, що 29.01.2015 року між ТОВ «ОСОБА_3 Боте» та ОСОБА_2 було укладено договір №ГН 0801 купівлі-продажу косметичного набору для догляду за шкірою обличчя.

Відповідно до основного договору ТОВ «ОСОБА_3 Боте» продало, а ОСОБА_2 отримала та зобовязувалась провести оплату за комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя на умовах визначених розділом 1 додаткової угоди № 11554 від 29 січня 2015 року та основного договору.

Відповідно до вказаних основного договору та додаткової угоди, відповідач повинна була сплатити за отриманий товар загальну суму 21700 грн., з яких 2000 сплатила до моменту отримання товару, 19700 грн. на умовах відтермінування платежу окремими платежами по 1094 грн. 44 коп. до 29 числа кожного місяця в період з 29 лютого 2015 року по 29 липня 2016 року.

Товар був отриманий в повному обсязі покупцем ОСОБА_2, що підтверджується її підписаними у переліку № 1 (специфікації) товару, акті приймання-передачі товару від 29.01.2015 року.

Крім того позивач вказував, що між ТОВ «ОСОБА_3 Боте» та ТОВ «Сучасний Факторинг» 09 вересня 2014 року було укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ 2030847, за яким він, сплативши ТОВ «ОСОБА_3 Боте» борг за товар придбаний відповідачем ОСОБА_2, отримав право вимоги до останньої щодо сплати цього боргу в сумі 19700 грн. та штрафних санкцій за порушення договору купівлі-продажу.

Також позивач зазначав, що про можливість відступлення права вимоги від ТОВ «ОСОБА_3 Боте» до нього та номер рахунку, на який слід сплачувати кошти за придбаний товар, відповідач ОСОБА_2 була повідомлена у підписаній нею додатковій угоді до договору купівлі-продажу товару від 29.01.2015 року і такий платіж в сумі 1094 грн. 44 коп. нею був сплачений 27.03.2015 року.

Оскільки відповідач сплатила лише один платіж у встановлений термін проплати за придбаний товар, то ТОВ «Сучасний Факторинг» просило суд стягнути з ОСОБА_2 в його користь 18605 грн. 56 коп. основного боргу, штраф в сумі 1200 грн., інфляційні втрати в розмірі 7323 грн. 14 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 790 грн. 73 коп. та відшкодувати йому понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1380 грн.

Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Сучасний Факторинг» відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ТОВ «Сучасний Факторинг» просить його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом без зясування та належної правової оцінки обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Оскільки позивач ТОВ «Сучасний Факторинг» просило апеляційний розглід справи проводити у його відсутності, а з місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 двічі повернулись судові повістки з відміткою «адресат відсутній», що в силу вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України свідчить про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи, то колегія суддів у відповідності з ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, які беруть участь у справі.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між ТОВ «ОСОБА_3 Боте» та ТОВ «Сучасний Факторинг» договір відступлення права вимоги не містить всіх необхідних істотних умов, а отже є неукладеним, то вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення боргу безпідставні і задоволенню не підлягають.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено, що 29 січня 2015 року між ТОВ «ОСОБА_3 Боте» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № ГН 0801 купівлі-продажу товару, відповідно до умов якого продавець передав відповідачу косметичний набір для догляду за шкірою обличчя, а відповідач зобов'язувалась сплатити за цей товар 21700 грн. (а.с. 17-19).

Згідно додаткової угоди № 11554 від 29.01.2015 року до основного договору відповідач ОСОБА_2 сплатила продавцю 2000 грн. за отриманий товар, а решту суми 19700 грн. мала сплатити фіксованими щомісячними платежами по 1094 грн. 44 коп. в період з 29.02.2015 року по 29.07.2016 року на рахунок позивача ТОВ «Сучасний Факторинг». Також додатковою угодою було передбачено сплату штрафу в розмірі 100 грн. за пропуск кожного щомісячного платежу (а. с. 18).

З акту приймання-передачі від 29.01.2015 року вбачається, що ТОВ «ОСОБА_3 Боте» виконало свої зобов'язання перед відповідачем та у відповідності до п.1.1. договору передало ОСОБА_2 косметичний набір догляду за шкірою обличчя (а.с. 19-21).

Також встановлено, що 09 вересня 2014 року між ТОВ «ОСОБА_3 Боте» (цедент) та ТОВ «Сучасний Факторинг» (цесіонарій) укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ 2030847, за яким цесіонарій зобовязується передати грошові кошти (ціну відступлення) у власність цедента в обмін на права вимоги до боржників, а цедент зобовязується відступити цесіонарію у повному обсязі свої права вимоги до боржників за основними договорами, про що у кожному конкретному випадку заключається Додаткова угода до Генерального договору відступлення права вимоги (а.с. 23-25).

Згідно п. 1 Додаткової угоди № R0011554 від 29 січня 2015 року до Генерального договору відступлення прав вимоги № СФ 2030847 від 09 вересня 2014 року, укладеної між ТОВ «ОСОБА_3 Боте» та ТОВ «Сучасний Факторинг» слідує, що цедент відступає, а цесіонарій приймає права вимоги по договору № ГН 0801 від 29 січня 2015 року, укладеному з ОСОБА_2, а також права, які забезпечують виконання зобовязань. Загальна сума, яка відступається у відповідності із даною угодою прав вимоги складає 19700 грн. з якої на рахунок позивача ОСОБА_2 27 березня 2015 року було сплачено лише один платіж в розмірі 1094 грн. 44 коп. (а.с. 26)

Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 698 ч. 1, 706 ч. 1 цього Кодексу за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов'язання.

Наведені норми матеріального права та встановлені обставини справи дають підстави вважати, що між ТОВ «ОСОБА_3 Боте» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу товару, оплату за який в сумі 19700 грн. продавцю, на підставі генерального договору відступлення права вимоги від 09 вересня 2014 року було проведено ТОВ «Сучасний Факторинг», який є позивачем по справі.

Враховуючи те, що відповідачем у визначений договором термін на рахунок позивача було сплачено лише один платіж в розмірі 1094 грн. 44 коп. за придбаний товар, то на думку колегії суддів, позовні вимоги ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_2 про стягнення вартості товару є цілком доведеними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до умов п. 1 Додаткової угоди від 29 січня 2015 року за пропуск боржником кожного чергового платежу передбачено штраф у розмірі 100 грн. Оскільки відповідачем ОСОБА_2, на виконання умов вказаної додаткової угоди щодо розстрочення платежу за придбаний товар в період з 29.02.2015 року по 29.07.2016 року було здійснено лише один обовязковий платіж 27 березня 2015 року, то з неї як з боржника в користь кредитора ТОВ «Сучасний Факторинг» підлягає стягненню штраф в сумі 1200 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз вказаної статті ЦК України свідчить про те. що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманнні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так як відповідач не виконала у встановлений договором строк грошове зобовязання не сплатила грошові кошти за придбаний товар, то у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України позовні вимоги про стягнення з неї в користь позивача інфляційних втрат у розмірі 7323 грн. 14 коп. та 3 % річних від простроченої суми 790 грн. 73 коп. є цілком підставними і обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, дано невірну правову оцінку зібраним доказам та встановленим обставинам справи, що потягло за собою порушення норм матеріального права, то в силу вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Також, відповідно до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 в користь ТОВ «Сучасний Факторинг» підлягають відшкодуванню понесені товариством судові витрати - сплачений судовий збір в сумі 2898 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» задовольнити.

Заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2016 року в даній справі скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» основну суму боргу - 18605 грн. 56 коп., інфляційні витрати в розмірі 7323 грн. 14 коп., 3% річних в розмірі 790 грн. 73 коп. та штраф в розмірі 1200 грн., а всього 27919 (двадцять сім тисяч девятсот девятнадцять) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2898 (дві тисячі вісімсот девяносто вісім) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: