Справа №265/7894/16-ц
Провадження №2-о/265/16/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства, зацікавлена особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В :

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суд із заявою про встановлення факту визнання батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, стосовно його - ОСОБА_1. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Федорівка Катериновславської губернії народився його батько ОСОБА_2 (німець за національністю). ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася його мати ОСОБА_3 (українка за національністю). 25 лютого 1939 року між його батьками було укладеного шлюб, а в лютому 1944 року його мати в односторонньому порядку розірвала шлюб з його батьком та знову стала носити прізвище «ОСОБА_1». Батько із середини вересня 1941 року по кінець 1947 року був мобілізований на будівництво Богословського алюмінієвого комбінату міста Червонотурінськ Свердловської області. Наприкінці 1947 року, після закінчення терміну мобілізації, він повернувся у місто Караганда до мами, де вони прожили до 1956 року. ІНФОРМАЦІЯ_6 року у місті Караганда Республіки Казахстан народився він - ОСОБА_1. В свідоцтві про його народження у графі батько стоїть прочерк, тобто вона не заповнена взагалі. У квітні 1956 року його батьки та два його брати ОСОБА_13 і ОСОБА_4 повернулися до батьків його матері в село Безімене Новоазовського району Донецької області. 04 лютого 1978 року його батьки повторно уклали шлюб і вони далі проживали однією сім'єю. Починаючи з вересня 1956 року по 1960 року батько працював вчителем спочатку у селі Заіченки Новоазовського району Донецької області, а потім у селі Безіменне цього ж району. ІНФОРМАЦІЯ_4 року його батько ОСОБА_2 помер. ОСОБА_5 він на цвинтарі у селі Безіменне Новоазовського району Донецької області. 18 листопада 2016 року його мати - ОСОБА_3 звернулася із письмовою заявою до Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації РАЦС щодо внесення відомостей про батька дитини у актовий запис про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто його. У грудні 2016 року вона отримала відмову у задоволенні її прохання, їй було рекомендовано звернутися до суду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Додатково пояснив, що розірвання шлюбу між його батьками у 1944 році було ініційовано батьком його матері та пов'язано з воєнним періодом, а саме з національністю його батька - німець. Оскільки залишатися у шлюбі з німцем на той час було небезпечно, його дідусь - батько його матері, наполіг на розлученні його батьків, яке по суті було формальним, оскільки усе своє життя його батьки прожили разом. Зазначив, що встановлення даного факту йому необхідно для вивчення генетичного древа, а також для можливої зміни національності його онуками. Просив встановити факт визнання батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, стосовно його - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Караганда Республіки Казахстан.

Представник зацікавленої особи Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, від начальника відділу надійшла заява з проханням розглядати справу у відсутності представника відділу на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року народився ОСОБА_1, про що 22 квітня 1949 року Ленінським ЗАГС міста Караганда Казахської РСР в книзі реєстрації актів про народження було складено актовий запис №995 та видане відповідне свідоцтво про народження.

Як вбачається із вказаного свідоцтва про народження, у графі батько - стоїть прочерк, матір'ю зазначена ОСОБА_3 (а.с. 9).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Федорівка Катеринославської губернії та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в селі Безіменне Новоазовського району Донецької області (а.с 10,11, 15).

Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснює, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України (далі -СК) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного Кодексу застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Оскільки заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тобто до 01.01.2004 року, суд вважає за необхідне враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України при розгляді зазначеної справи, застосувати відповідні норми КпШС, які регулювали зазначені правовідносини.

Відповідно до ст.51 КпШС, взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку.

За загальним правилом, встановленим ст.52 КпШС, походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Згідно зі ст.53 КпШС, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як вже зазначалося судом, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 року був народжений не в шлюбі і в графі «батько» свідоцтва про його народження стоїть прочерк (а.с. 9).

Відповідно до вимог ст.55 КпШС, що також передбачено ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Пункт 7 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Згідно з п.9 Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 53 КпШС в сукупності із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що при встановленні батьківства, достатньо встановити одну із трьох обставин, визначених у ч.3 ст. 53 КпШС, а саме спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, на підставі належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України.

Судом встановлено, що батьки заявника - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1939 року по квітень 1944 року, та з 04 лютого 1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тобто до дня смерті ОСОБА_2. Данні обставини підтверджуються витягом із книги запису акту про припинення шлюбу № 5 від 26 квітня 1944 року (а.с. 12) та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Безіменською сільською радою Новоазовського району Донецької області 04 лютого 1978 року (а.с. 13).

Як вбачається з довідки, виданої Безіменським сільською головою 09 серпня 2014 року, з 1960 року ОСОБА_1 проживав разом з батьками - ОСОБА_2 та матір'ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1. Після побудови нового будинку ОСОБА_2 у 1970 році він також проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_2, до смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_7 року (а.с. 16).

З вересня 1956 року по 1960 року ОСОБА_2 працював вчителем: спочатку у селі Заіченки Новоазовського району Донецької області, а потім у селі Безіменне цього ж району. Дані обставини підтверджуються листом обліку із відділу кадрів від 06 листопада 1975 року, копією трудової книжки від 17 січня 1939 року, копією довідки про обрання депутатом від 02 березня 1959 року, посвідченням про нагороду серії НОМЕР_1 та довідками № 805 та 245 від 09 червня 2014 року (а.с. 17-36).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суду пояснили, що з заявником та його сім'єю знайомі з дитинства. Батьки ОСОБА_7 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усе життя прожили разом, тільки в період війни вони змушені були на деякий час розлучитися. Оскільки перебувати з німцем у зареєстрованому шлюбі у той час було небезпечно, батько ОСОБА_8 наполіг на розірванні шлюбу. Так сталося, що ОСОБА_6 народився не в шлюбі. Всього в їх сім'ї було троє дітей, ОСОБА_6 був середньою дитиною. Приблизно з 1956 року сім'я заявника проживала в селі Безіменне Новоазовського району, мати ОСОБА_9 та батько ОСОБА_10 вели сумісне господарство та разом виховували та утримували дітей, ОСОБА_10 працював вчителем у школі.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є дружиною заявника ОСОБА_1 З ОСОБА_1 вони познайомилися у 1975 році в селі Безіменне. Через деякий час ОСОБА_1 її познайомив зі своїми батьками: ОСОБА_12 та ОСОБА_8, вони проживали по АДРЕСА_3. Вони жили однією сім'єю, вели сумісне господарство, мали трьох дітей. ОСОБА_5 займалися мати ОСОБА_8 та сини. Їй відомо про те, що формально на деякий час шлюб між батьками її чоловіка був розірваний, хоча фактично вони усе життя прожили разом.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 11 листопада 2016 року, вона зверталася до Лівобережного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області щодо внесення відомостей про батька дитини у актовий запис про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 37).

Відповідно до відповіді Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 23 листопада 2016 року ОСОБА_3 запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту батьківства (а.с. 38).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту спільного проживання його матері ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ведення ними спільного господарства, а також участі ОСОБА_2 у вихованні та утриманні ОСОБА_1.

Отже, суд вважає, що вимоги заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, внаслідок чого приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, стосовно його - ОСОБА_1, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту,

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства, зацікавлена особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - задовольнити.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Караганда Республіки Казахстан.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.С. Адамова