Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження №2/711/120/17
Справа № 711/5115/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого судді Колода Л.Д.

При секретарі Василенко О.Г.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Десята київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним ,-

В с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 по довіреності ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа Десята київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 27.09.2016 року ОСОБА_1 з числа відповідачів виключено та залучено в якості відповідача ОСОБА_2.

Свої вимоги представник відповідача мотивував тим, що 09 січня 2016 року померла тітка позивача, ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла все своє майно своєму племіннику позивачу ОСОБА_4.

Спадщину після його смерті ОСОБА_4 прийняв шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини до півроку до Десятої київської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Після смерті чоловіка позивачу стало відомо, що існує ще один заповіт, відповідно до якого спадкодавець начебто заповів все своє майно на користь ОСОБА_6, що був посвідчений у Десятій київській державній нотаріальній конторі від 01.10.2015 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером № 1-1109.

На час складання оспорюваного заповіту спадкодавець була хворою людиною похилого віку, страждала на поведінкові та нервові розлади здоров'я, через що приймала призначені лікарем сильнодіючі фармацевтичні препарати. Дані факти можуть бути підтверджені амбулаторною медичною карткою спадкодавця. Також на протязі свого життя спадкодавець нерідко зловживала спиртними напоями. У неї були часті випадки не сприйняття дійсних подій в наслідок цього. Тому на думку позивача, на момент складання заповіту спадкодавець не могла повністю розуміти значення своїх дій га керувати ними.

Таким чином складення оспорюваного заповіту не відповідало дійсній волі спадкодавця, що є недодержанням в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 3 ст. 203 ЦК, а саме, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, та відповідно до ст. 215 ЦК є підставою недійсності правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин. який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до п. 1. ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно п. 3 статті 215 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так як належним чином завірена копія заповіту, посвідченого Десятою київською державною нотаріальною конторою, складеного ОСОБА_5 від 01.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером № 1-1109. є письмовим доказом у даній цивільній справі, однак отримати його позивач у нотаріальній конторі не може, оскільки відповідно до чинного законодавства даний заповіт є таємницею нотаріальних дій

В зв»язку з цим просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 від 01.10.2015 року, посвідченого Десятою київською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером № 1-1109. Під час попереднього судового засідання вирішити питання про витребування з Десятої київської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії заповіту, складеного ОСОБА_5 від 01.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером № 1-1109.

Представник позивача ОСОБА_4 по довіреності ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити. На запитання головуючого який заповіт, посвідчений на чиє ім.»я, коли, яким нотаріусом відповісти на зміг та не дивлячись, що пред»явив позов 02.06.2016 року просив надати термін для уточнення позовних вимог, при цьому не зважав на ту обставину, що заміна відповідача відбувалася 27.09.2017 року і він мав більш ніж достатньо часу та можливостей уточнити чи змінити свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, її адресу АДРЕСА_1 повідомив представник позивача. Згідно даних відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації №44 від 26.10.2016 року ОСОБА_2 на території Дарницього району м.Києва не зареєстрована. Представнику позивача було роз»яснино, що у випадку якщо відповідач ОСОБА_6 зареєстрований на території Придніпровського району м.Черкаси, то справа була підсудна даному суду ( у випадку, якщо на його ім.»я повідчувався заповіт), у випадку коли місце проживання відповідача не відоме, то виникає питання про проживання відповідача та про взагалі його існування. Поскільки обо»язок повідомити суду прізвище ім.»я, по-батькові відповідача покладається на позивача, то судом вживалися заходи для виклику відповідача, однак остання в судове засідання не з»явилася.

Представник третьої особи Десятої київської державної нотаріальної контори на неодноразові виклики до суду, надіслав листа, в якому просить справу розглядати в його відсутності.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача , дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об"єктивного їх дослідження , суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Представник позивача як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що 09 січня 2016 року померла тітка позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу по справі. Спадщину позивач прийняв, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Десятої київської державної нотаріальної контори. Йому стало відомо, що ОСОБА_8 склала ще один заповіт на ім.»я ОСОБА_2 Вказаний заповіт він вважає недійсним, в зв»язку з тим, що покійна була похилого віку, страждала на поведінкові та нервові розлади, вживала спиртні напої та не могла повністю розуміти значення свої дій та свідомо керувати ними. Крім цього вважає, що при посвідченні заповіту, його зміст не відповідав волі спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З позову не зрозуміло, ким порушуються, не визнаються чи оспорюються права позивача. І взагалі не зрозуміло, чи має він право вимоги , поскільки ні при зверненні з позовом до суду, ні в судовому засіданні не надав належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_8 померла, що за життя залишала заповіт на його ім.»я, що пізніше залишала заповіт на відповідача, що була його тіткою. В позовній заяві відсутні посилання на вказані докази, а з метричної книги за 1922 рік мається запис про його матір ОСОБА_9, в свідоцтві про народження позивача ОСОБА_4 вказана мати ОСОБА_10, а спадковець по-батькові була «Фролівна». Зі свідоцтва про одруження ОСОБА_11 та ОСОБА_12, вказані обставини встановити не можливо. В свідоцтві про народження ОСОБА_13 вказано що вона народилася в 1926 році, її батьком записаний ОСОБА_14 , а тому не зрозуміло, ким нібо-то посвідчувався заповіт ОСОБА_8 чи іншою особою.

Згідно ч.2 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь в розгляді справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.3 вищевказаної статті кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд вважає, що позивачем не надано суду доказів про те, що він взагалі вправі звертатися до суду, ним навіть не вказано, де відкрилася спадщина, з чого вона складається, чи отримував він відмову Десятої київської нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Крім цього представником позивача, ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не надано суду належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_8 страждала на поведінкові та нервові розлади здоров'я, зловживала спиртними напоями та на момент складання заповіту не могла повністю розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ст. 225 ЦК України правочин, укладений громадянином хоч і дієздатним, але таким, який перебував на момент його укладення в стані, у якому він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Такого стану ОСОБА_8 , позивачем суду не доведено, заяву про забезпечення доказів шляхом витребування медичних документів з лікувальних установ, позивач не подавав. Суд вважає, що позов подано передчасно, позивачем не зібрано доказів того, що він взагалі має право вимоги по даному позову, а також не наведено обставин з приводу того, що з отриманням доказів у нього виникають складнощі, а тому він змушений просити суд посприяти в їх отриманні (шляхом подачі заяви про забезпечення доказів). В зв»язку з цим в позові слід відмовити.

Поскільки відсутні підстави для задоволення позову, то немає підстав і для вирішення питання про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203, 205, 225, 1257 ЦК України , ст. ст. 8, 10, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Десята київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_15