АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/462/17 Головуючий 1 інст. - Малихін О.Р.
Справа № 643/3163/16-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, відновлення порушеного права та вселення, -

в с т а н о в и в:

21 березня 2016 ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкоди у здійсненні права користуванні і володіння квартирою, відновлення порушеного права та вселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона і відповідач є колишнім подружжям. Вона є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 23 грудня 2008 року. Після розірвання шлюбу відносини між нею і відповідачем погіршились. У 2015 році рішенням суду відповідач був вселений в квартиру. Після вселення відповідача в квартиру він замінив на вхідних дверях замки і перестав допускати її в квартиру, чим порушує її право користування і володіння квартирою.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року позов задоволено частково.

Усунено перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і відновлено її порушене право користування даною квартирою.

Вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позову в задоволенні відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

02 вересня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року в частині задоволення вимоги ОСОБА_2 про вселення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до нього, в тому числі щодо стягнення судового збору, та прийняти в цій частині нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися у судове засідання, вважає що скарга задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 319, 391 ЦК України та тих обставин, що спірна квартира є спільною власністю сторін і дії відповідача порушують право позивачки на користування квартирою та проживання в ній.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним ,обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2007 року, який було розірвано згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 травня2012 року.

23 грудня 2008 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М., реєстровий № 4187, була придбана квартира АДРЕСА_2, яка зареєстрована на ім'я позивача ОСОБА_2

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1, вселено ОСОБА_1 у вищезазначену квартиру і зобов'язано ОСОБА_2 та ТОВ «Охорона-5» вчинити певні дії.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частинами першою та третьою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільні сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіві.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судовим розглядом встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки і спільне проживання у однокімнатній квартирі пов'язано з виникненням спору між сторонами.

Апеляційний суд вважає, що судовим розглядом встановлено порушення відповідачем прав позивачки, які підлягають поновленню.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 проживає на території іншої держави,та те, що він не перешкоджає їй у проживанні в спільній квартирі, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки це не впливає на зміст права власності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. Згідно з частиною 1статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 369 ЦК України,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський