КОПІЯ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/135/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення за апеляційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :
В червні 2015 року КЕВ м. Хмельницький, звертаючись до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, посилався на те, що гуртожиток по АДРЕСА_1 належить державі в особі Міністерства оборони України і знаходиться на балансі КЕВ м. Хмельницького. У кімнату № 210 зазначеного гуртожитку вселився, будучи військовослужбовцем, ОСОБА_1 разом з дружиною та донькою.
У цьому гуртожитку можуть тимчасово проживати лише військовослужбовці (та члени їх сімей), які перебувають на квартирному обліку у Міністерстві оборони України та працівники Збройних Сил України (та члени їх сімей). Відповідач на цей час не є військовослужбовцем чи працівником Збройних Сил України, на квартирному обліку у Міністерстві оборони України не перебуває, відношення до Міністерства оборони України не має, оскільки звільнений за наказом командира військової частини 18.10.2001 року через службову невідповідність.
Відповідно до ч.7.1 ст. 7 Наказу МОУ від 24.03.2008 року №113, особа, яка звільнена з військової служби в запас або у відставку і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню із гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків передбачених чинним законодавством. Згідно ч.7.2 ст. 7 наказу особа, звільнена з військової служби в запас або у відставку через службову невідповідність, у двотижневий термін з дня виключення із списків особового складу військової частини підлягає виселенню із гуртожитку з усіма членами сім`ї без надання іншого житлового приміщення.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2016 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі КЕВ м. Хмельницький вважає рішення суду необґрунтованим в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати. На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував ст.ст. 124-125 ЖК України, які врегульовують питання виселення зі службових приміщень, натомість питання виселення з гуртожитку регулює ст. 132 ЖК України. Судом не враховано, що відповідачі ордера не мають, отже, проживають в гуртожитку незаконно. Судом не враховано, що відповідачі порушують право власника житла, не застосовано норми ст.ст. 321, 391 ЦК України, що підлягали застосуванню.
В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу та був звільнений у запас за ст. 118 п. «В» (скорочення штату) на підставі наказу командира військової частини 21073 № 58 від 22.03.1999 року. У період військової служби ОСОБА_1 за місцем проходження служби в Міністерстві оборони України отримав жиле приміщення в гуртожитку для його проживання та членів його сім`ї, дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 кімнату АДРЕСА_2 , у якому вони зареєстровані з 13.02.1998 року.
Після звільнення ОСОБА_1 разом з сім`єю продовжує проживати в цій кімнаті гуртожитку.
В подальшому ОСОБА_1 був призваний на військову службу за контрактом наказом Хмельницького міського військкомату № 36 від 13.03.2001 року та звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2001 року у зв`язку зі службовою невідповідністю.
Гуртожиток належить державі в особі Міністерства оборони України і знаходиться на балансі та обслуговуванні КЕВ м. Хмельницького.
Військова частина НОМЕР_1 за весь період існування з травня 1998 року по листопад 2004 року підпорядковувалася Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту від наслідків Чорнобильської катастрофи.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у 1999 році у зв`язку зі скороченням штату, тому не може бути виселений без надання іншого жилого приміщення; при цьому факт його звільнення з військової служби у зв`язку зі службовою невідповідністю у 2001 році не має значення у справі, оскільки військова частина НОМЕР_1 не підпорядковувалася Міністерству оборони.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі ордера не мають, а отже, проживають в гуртожитку незаконно, спростовуються уточненою заявою позивача (а.с.46), де визнано правомірність вселення відповідачів у гуртожиток.
В свою чергу позивачем не доведено достатніми та допустимими доказами неправомірність вселення відповідачів у гуртожиток.
Посилання апелянта на порушення прав власника житла не спростовують наведених висновків суду.
Так, відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.132 ЖК сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням.
Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.
Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.
Суд першої інстанції при вирішенні спору помилково послався на ст.ст. 124, 125 ЖК, проте це не вплинуло на правильність його висновків про те, що відповідачі не можуть бути виселені із гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, оскільки ОСОБА_1 був звільнений із лав Збройних сил України у зв`язку із скороченням штату.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/
Суддя: /підпис/
Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох
________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Мазурок О.В. Провадження № 22-ц/792/135/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 44