Справа № 567/429/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Стаднікова А.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Хотюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання права власності на нерухоме майно

встановив:

В Острозький районний суд з позовом до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання права власності на нерухоме майно звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Позовну заяву позивачі аргументують тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_10 яка належить їм на праві спільної часткової власності.

В позовній заяві зазначають, що вищезазначений будинок АДРЕСА_11, тобто є багатоквартирним, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів від 25.05.1990.

Власниками квартири № 4 у вказаному будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 23.04.1996, виданого виконкомом Острозької міської ради народних депутатів, на праві спільної часткової власності є ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_12 При цьому згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_12 було реалізовано право на приватизацію житла загальною площею 43,9 кв.м. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №54487256 від 03.03.2016, 23.07.2015 ОСОБА_12 було оформлено спадщину на 1/4 квартири № 4 після ОСОБА_16

Позивачі вказують, що в грудні 2015 року їм стало відомо, що власниками квартири АДРЕСА_12 було подано заяву, а державним реєстратором Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Вольською І.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16179297 від 01.10.2014, яким зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру № 4 за ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_16 та ОСОБА_12 державним реєстратором разом з квартирою було зареєстровано також право власності на надвірні будівлі та господарські споруди: «а-2» - прибудова; «а-7» - сходи; «2/5 - Б» - сарай; ; «В» - гараж в тому числі і на спірний погріб - «Пг/а».

Вважають, що погріб, який знаходиться в будинку, належить на праві спільної сумісної власності також і позивачам, як співвласникам квартири АДРЕСА_13 здійснення відповідачами державної реєстрації права власності на останній порушує ними права власності позивачів на спірне майно.

В зв'язку з викладеним просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, як співвласниками квартири АДРЕСА_14 право спільної власності на "ПГ/а" - погріб, що є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_15

Просили зобов'язати Острозьку міську раду Рівненської області внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме в описі об"єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 09 - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - зазначити, що погріб "Пг/а" перебуває у спільній сумісній власності власників квартир у будинку АДРЕСА_16

В подальшому, позивачі відповідно до ст.31 ЦПК України подали суду заяву про зменшення позовних вимог згідно якої відмовились від позовної вимоги в частині про зобов"язання Острозької міської ради Рівненської області внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме в описі об"єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 09 - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - зазначити, що погріб "Пг/а" перебуває у спільній сумісній власності власників квартир у будинку АДРЕСА_16 Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 10.08.2017 подану позивачами заяву прийнято судом як залишення без розгляду частини вимог позивачів та вказану позовну вимогу залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів зменшені позовні вимоги підтимали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що його сім"я користується спірним погребом з 1975 року та продовжує користуватися ним і на даний час разом з сім"єю відповідачів. При цьому всі жителі будинку вважали, що даний погріб є приміщенням загального користування. На час реєстрації права власності на квартиру в БТІ йому повідомили що вносити відомості про погріб було не обов"язково. Будь-яких комунікацій електро та тепломережі в погребі не має, він використовується лише для зберігання сільськогосподарської продукції. Вказує, що на даний час в будинку наявні 2 погреби, один з яких знаходиться під його квартирою, яким користується його сім"я разом з сім"єю відповідачів.

Посилається на те, що погріб "Пг/а" є допоміжним приміщенням, а допоміжні приміщення (кладовки, сараї та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Представник позивачів в судовому засіданні вважає, що власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_12- адвокат Хотюк І.В. в судовому засіданні позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що проживала в квартирі АДРЕСА_17 з народження - 1985р., до свого повноліття. Вказує, що весь час приміщення погреба використовували її рідні, однак з часом її бабуся дозволила використовувати приміщення погреба і для сім"ї ОСОБА_1. З того часу вони продовжують ним користуватись. Вважає, що погріб не являється допоміжним приміщенням та просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_12 - Хотюк І.В. зазначив, що ОСОБА_12 проживає в квартирі АДРЕСА_18 після смерті її матері, а її рідні проживали в даній квартирі з 1947 року. Спірний погріб був виділений її сім"ї для постійного користування. Вказує, що даний погріб зазначений в технічній документації на квартиру з 1950 року, крім того під час приватизації в 1996 р. зазначений цей погріб. Вважає, що даний погріб не є допоміжним приміщенням, тому не може бути спільною сумісною власністю сторін.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що з 2001 року є власником квартири АДРЕСА_2 що в м.Острог Рівненської області. Зазначив, що він спірним погребом не користується, так як збудував біля будинку прибудову. Хто на даний час користується спірним погребом йому не відомо.

Відповідачі ОСОБА_18, ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_14 в судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши позивачів представника позивачів, відповідача та представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення.

До зазначеного висновку суд дійшов на підставі аналізу показів свідків, пояснень сторін та письмових доказів.

Свідок Вольська І.В. в судовому засіданні пояснила, що в 2014 році вона, як державний реєстратор Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції, згідно заяв про держану реєстрацію прав та їх обтяжень прийнятих від ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_3, здійснювала реєстрацію права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_19. Вказує, що при проведенні реєстрації порушень виявлено не було. Зазначає, що разом з квартирою до опису об'єкту нерухомого майна було внесено дані також про надвірні будівлі та господарські споруди: «а-2» - прибудова; «а-7» - сходи; «2/5 - Б» - сарай; ; «В» - гараж, в тому числі і погріб - «Пг/а». При цьому зазначила, що відомості про надвірні будівлі та господарські споруди вносяться за бажанням власника об'єкту що реєструється.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що в будинку, що знаходиться по АДРЕСА_20 є 2 погреби, один з яких знаходиться під квартирою, що належить сім"ї ОСОБА_1, а другий - на території подвір"я. Зазначає, що їй відомо, що спірним погребом, який знаходиться під квартирою ОСОБА_1, протягом останніх 15 років спільно користуються сім"я ОСОБА_1 та сім"я відповідачів.

З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Острозької міської ради народних депутатів 23.04.1996 р., ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_20 в рівних долях на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.38).

З технічного паспорта на АДРЕСА_21 від 23.04.1996р. вбачається, що загальна площа квартири становить 43,9 кв.м., в цю площу входить житлова площа - 34.5 кв.м., а також веранди - 5,6; 3,8 кв.м. (а.с.41)

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Острозької міської ради 02.01.2008р. встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_9 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_22 (по 1/9 частці за кожним). Загальна площа кварири 46,8 кв.м., житлова площа 36,3 кв.м. (а.с.42)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2010р. ОСОБА_1 належить 1/9 частка вказанї квартири, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_21 (а.с.44)

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №54487259 від 03.03.2016 вбачається, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16179297 від 01.10.2014, за відповідачами ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_3 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 (по ? частці за кожним), та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23090930 від 23.07.2015 згідно свідоцтва про право на спадщину, проведено реєстрацію за відповідачем ОСОБА_12 права приватної спільної часткової власності на ? частку квартири АДРЕСА_4 (а.с.45-46).

З матеріалів реєстраційної справи, заведеної на АДРЕСА_23 вбачається, що згідно заяв про держану реєстрацію прав та їх обтяжень прийнятих від ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_3, державним реєстратором Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Вольською І.В. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16179297 від 01.10.2014, було проведено реєстрацію за відповідачами права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 100-160).

З технічного паспорта, наявного в матеріалах реєстраційної справи на АДРЕСА_21 від 18.11.2004р., вбачається, що загальна площа квартири становить 44,6 кв.м. Згідно технічної характеристики в складі квартирі зазначені «2/5 - Б» - сарай і погріб - «Пг/а» (а.с.122-124).

Згідно Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27532934, №27533779, №27533276, 327534256 від 01.10.2014р. встановлено, що за ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_3 зареєстровано право приватнї спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_5.

Водночас, разом з квартирою до опису об'єкту нерухомого майна державним реєстратором було внесено дані також про надвірні будівлі та господарські споруди: «2/5 - Б» - сарай; в тому числі і погріб - «Пг/а».

Згідно заяви ОСОБА_3 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав державним реєстратором Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції на підставі рішення №16229841 від 03.10.2014р. внесено зміни до запису про нерухоме майно та до опису квартири АДРЕСА_5 внесено дані про гараж - "В" (а.с.139-157).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27628880 від 03.10.2014 за ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_16 та ОСОБА_12 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_24 загальною площею 44,6 кв.м. При цьому в описі зазначено дані також про надвірні будівлі та господарські споруди: "а-2" - прибудова; "а-7" - сходи, "2/5-Б" - сарай; "Пг/а" - погріб, "В" - гараж (а.с.158-159).

З оглянутого в сдовому засіданні оригіналу інвентаризаційної справи №4195 встановлено, що згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ОСОБА_1, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_23 передано в приватну власність квартиру АДРЕСА_6 та, в подальшому, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 22.01.2008, згідно якого вказана квартира належить Времчукам на праві спільної часткової власності (по 1/9 частці за кожним).

З оглянутого в сдовому засіданні оригіналу інвентаризаційної справи №3851 встановлено, що згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_20 передано в приватну власність квартиру АДРЕСА_5 та, в подальшому, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.04.1996р., згідно якого вказана квартира належить ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_20 на праві спільної часткової власності (по 1/4 частці за кожним).

Згідно висновку експерта №170209/1/С судової будівлено-технічної експертизи від 08.06.2017р. вбачається, що встановити яка загальна кількість підземних льохів (погребів, комор), розташованих у багатокваритрному будинку та прибудинковій території є у володінні мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_25 неможливо через відсутність доступу до усіх приміщень. Льох (погреб), розташований у підвалі будинку АДРЕСА_26 та належний ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на праві власності не відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку. (а.с.84-101)

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сторони у справі є власниками квартир АДРЕСА_27 що підтверджено матеріалами інвентаризаційних справ та наявними в матеріалах справи правовстановлюючими документами.

Частинами 1,2 ст.369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 41 Конституції України, набуте громадянами право на квартири житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним, це право згідно статті 55 Конституції України забезпечується державою і захищається судом.

Згідно п.п. 2. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі, допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Суб'єктами права власності у багатоквартирному будинку, власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов'язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.

Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатись ними в межах, встановлених чинним законодавством.

Як свідчать матеріали справи будинок АДРЕСА_28 квартири, тобто є багатоквартирним. Отже, допоміжні приміщення перебувають у спільній власності чотирьох співвласників і така спільна власність є частковою.

За правилами статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін та свідків, сім"я ОСОБА_23 спільно користується приміщенням погребу з сім"єю відповідачів. Саме такий порядок користування даним приміщенням склався у сторін як співвласників будинку протягом тривалого часу.

Спору про розмір часток у спірному погребі між співвласниками квартир у будинку №34 по пр. Незалежності у м. Острог та про виділ цих часток в натурі не було.

Ці обставини визнані сторонами і на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004р. № 4-рп/2004 у справі про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону було вирішено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з іншими власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 23.04.1996, виданого виконкомом Острозької міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_29, належить на праві спільно; часткової власності (в рівних долях) ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_20. При цьому загальна площа квартири становить 43,9 кв.м. Згідно технічного паспорта на квартиру від 23.04.1996 року у цю площу входить житлова площа - 34.5 кв.м., а також веранди - 5,6; 3,8 кв.м.

Посилання позивачів та їх представника на те, що у технічний характеристиці квартири не зазначений, тобто на час приватизації вказана вище квартира № 4 була приватизована без погребу, який розташований у підвальному приміщенні будинку, спростовується технічною характеристикою від 18.11.2004р., де в складі квартирі зазначені "2/5-Б" - сарай і погріб - "Пг/а".

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27628880 від 03.10.2014 за ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_16 та ОСОБА_12 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_24 загальною площею 44,6 кв.м. При цьому до опису квартири №4 включений погріб ("Пг/а").

Посилання позивачів на те що погріб, як допоміжне приміщення, обслуговує більше ніж одне приміщення, а тому відноситься до будинку та становить з ним один інвентарний об'єкт спростовуються вищезазначеною технічною документацію та показами свідків з яких встановлено, що відповідачі дозволили користуватись позивачам спірним погребом.

Більше того, з наявних у позивача копій сторінок технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_8, виготовленого 30.09.2014 року, вбачається, що в останньому відсутній погріб, а тому підстав для реєстрації права власності на нього у державного реєстратора не було.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При прийнятті рішення державним реєстратором Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області від 01.10.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16179297 від 01.10.2014 щодо реєстрації права власності на квартиру № 4 за адресою: АДРЕСА_9 в частині включення до опису об'єкту нерухомого майна погребу "Пг/а" не відповідають вимогам законодавства, а саме п. 1 ч. З ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" згідно якого державний реєстратор зобов'язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

В порушення вказаних вимог державним реєстратором не було встановлено відповідність заявлених відповідачами прав на спірний погріб та поданих документів вимогам ч.ч. 2,3 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та ч. 2 ст. 382 ЦК України, які встановлюють, що власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цьогі Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Статтею 3 ЦПК України кожному громадянину гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи і фізичної і юридичної (згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи), на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України кожній особі надано право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і зазначені способи захисту таких цивільних прав та інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та визначеного способу захисту права, який просять застосувати позивачі та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами.

Враховуючи наведені обставини, оцінивши при цьому в сукупності всі докази, подані сторонами та встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання права власності на нерухоме майно слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Статею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу та витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням експертиз, витрати пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Таким чином, з позивачів на користь ОСОБА_12, на яку судом було покладено обов'язок по оплаті експертизи, слід стягнути 4000 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ч.ч. 2,3 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст. 328, 358, 382 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12 треті особи без самостійних вимог ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 4000 грн. витрат на судову експертизу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.