АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості за кредитним договором станом на 15.08.2015 року в розмірі 514 731, 95 грн.

Посилалось на те, що 16.03.2011 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №75/2011, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 266486 грн. з терміном повернення кредиту 16.03.2016 року та встановленою процентною ставкою 24,5% річних.

Оскільки відповідач належним чином умов договору не виконував, за ним станом на 15.08.2015 року утворилась заборгованість в сумі 514 731, 95 грн., з яких прострочена до поверненню суми кредиту - 155 461,00 грн., прострочені відсотки 275 488,78 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» суму залишку по тілу кредиту в сумі 53 292,00 грн. та відсотки за користування коштами, виходячи із спірного договору, в розмірі 9 587, 23 грн. за період з 17.03.2014 по 17.03.2015 року, і 9 587,23 за період з 17.03.2015 року по 17.03.2016 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу абз.1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, про те не обмежений її доводами, якщо під час розгляду буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

В силу ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Про те, оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає з наступних підстав.

Задовольняючи частково вимоги позивача суд першої інстанції вийшов з розміру заборгованості, яка була визнана відповідачем, та погодився з його позицією про наявність вини кредитора у скороченні відділення банку, що унеможливило виконання умов договору по сплаті чергових платежів, з чим не погоджується колегія суддів, оскільки це суперечить умовам Договору.

Так, згідно наданих письмових доказів (а.с.5-8) вбачається, що 16.03.2011 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75/2011 (далі по тексту «Договір»), згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 266 486 грн. строком до 16.03.2016 року зі сплатою процентів за його користування 24,5% річних та на умовах, що визначені главою І цього Договору.

16.03.2011 року з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №75/2011 між Банком та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу, згідно з яким відповідач передав у заставу автомобіль VOLVO XC90, 2011 року випуску, чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пунктом 2.2 «Договору» вказано, що ОСОБА_2 відкриває Позичальнику балансовий рахунок, повні реквізити якого зазначені в п.9 Спеціальної частини договору (а.с.6). Номер цього рахунку 0476 був визначений п.9 Спеціальної частини Договору.

Крім того пунктом 2.3 даного «Договору» встановлено, що ОСОБА_2 відкриває позичковий рахунок, який є для Позичальнка остаточним та обовязковим для обліку руху сум, які Позичальник повинен повернути Банку (а.с.6).

Відповідно до пунктів 2.7.2-2.7.3 «Договору» Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок-кореспондент у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених в Графіку, а також належних до сплати комісій, та погашення Боргових зобовязань Позичальника здійснюється шляхом списання Банком коштів з рахунка-кореспондента щомісяця в дату, зазначену в Графіку, та черговості, в межах сум, що обліковуються на дату списання на рахунку-кореспонденті (а.с.6).

Пунктом 2.8.1 «Договору» передбачено, що Позичальник має право здійснити повне чи часткове дострокове виконання Боргових зобовязань за умови сплати нарахованих Банком процентів, прострочених платежів, комісії за дострокове погашення Кредиту, та інших плат, які повинні бути сплачені за договором на відповідну дату дострокового виконання (а.с. 7).

Відповідно до пункту 2.8.2 «Договору» Кошти на повне чи часткове дострокове виконання Боргових зобовязань списуються банком в межах залишку коштів на рахунку-кореспонденті (а.с.7).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Згідно наданих квитанцій по рахунку 0476 в період з 01.03.2011 року по 24.04.2013 року встановлено, що ОСОБА_1 здійснила щомісячно платежі на загальну суму 226 136,48 грн. (а.с.157-181) згідно графіку (а.с.9).

Таким чином, станом на 01.05.2013 року ОСОБА_1 мала передплату на суму 28 584,39 грн., що згідно із пунктом 2.8.5 та 2.8.6 «Договору» не звільняє від зобовязань погашення відповідної частини Кредиту, сплати процентів та комісій в наступні дати та розмірах, що встановлені Графіком, а є підставою для зміни Графіка за письмовим зверненням Позичальника. Згідно п.2.8.7 цього Договору кошти на повне чи часткове виконання боргових зобовязань списують Банком в межах залишку коштів на Рахунку-кореспонденті в порядку, передбаченому п.2.7 Договору.

Таким чином, фактично із 16.09.2013 року до 15.08.2015 року (згідно вимог) невиконаними зобовязаннями відповідачки за умовами «Договору» та Графіком залишилися прострочені платежі з 16.09.2013 року частково по процентам в сумі 29 305,78 грн. та за 23 місяці по тілу кредиту в сумі 102 143,00 грн.

Посилання ОСОБА_1 на неможливість виконання прийнятих зобовязань через закриття відділення суперечить п.2.7.2 Договору, за яким сплата кредиту здійснювалася не лише шляхом внесення готівкових коштів до відділення банку, а й могла здійснюватися безготівковим перерахуванням через інші банківські установи, відомості для чого позичальнику були відомі.

Спростування позивача щодо наявної заборгованості по тілу кредиту копією довідки відділення банку від 17.03.2014 року не заслуговує на увагу, оскільки перелік належних доказів про приймання готівки визначений Інструкцією про ведення касових операцій, затвердженої постановою НБУ №174 від 01.06.2011 року, до яких така довідка не відноситься.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Розмір неустойки розрахований відповідно до п.13 Розділу І Договору та відповідачем не спростований.

Про те, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки в сукупності розмір невиконаних ОСОБА_1 зобовязань складає 131 448,74 грн., то розмір нарахованої неустойки може бути зменшений судом до цієї суми.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, крім іншого є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог та згідно вище викладених підстав.

Документально підтверджені судові витрати позивача по сплаті судового збору за апеляційний перегляд сумі 5662,05 грн. згідно ч.1 ст.88 ЦПК України відшкодувати за рахунок відповідача відповідно до задоволених вимог (51,07%), а за розгляд справи в суді першої інстанції в силу ч.3 цієї статті стягнути в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» прострочену заборгованість за кредитним договором №75/2011 від 16 березня 2011 року станом на 15 серпня 2015 року в розмірі 262 897 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот девяносто сім) грн. 48 коп., яка складається із заборгованості по: тілу кредиту 102 143 грн., процентам 29 305,74 грн. та 131 448, 74 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» 2 891, 87 грн. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду державного бюджету 5 147,32 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: