Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/5734/16-ц
Номер провадження2/711/80/17
Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя: Дунаєв С.О.
при секретарі: Нарадько Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зняття арешту з майна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності та зняти арешт з майна, переліченого в позовній заяві (51 найменування), на яке накладено арешт державним виконавцем згідно акту опису й арешту майна від 21.06.2016р.. В обґрунтування позову зазначено, що державним виконавцем неправомірно накладено арешт на майно позивача під час виконання рішення суду про виселення відповідачки із квартири, оскільки процедура виселення не передбачає звернення стягнення на майно боржника. Оскільки частина арештованого майна була придбана позивачем особисто, а частина подарована йому відповідачкою, то його право власності є порушеним і підлягає захисту судом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності від 11.07.2016р., підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала в повному обсязі і підтвердила, що арештоване майно належить саме позивачу, який доводиться їй зятем. Частину цього майна позивач придбав особисто, а частину вона йому подарувала. Зауважила, що договір дарування був укладений задовго до подій, внаслідок яких було накладено арешт на спірне майно. До того ж вважає, що державний виконавець взагалі не мав права накладати арешт на спірне майно, оскільки виконавчі дії проводилися за виконавчим документом про виселення її та ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири, а відтак відсутня була потреба у зверненні стягнення на майно боржників. Просила задовольнити позов.
Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_9, яка діє на підставі довіреностей від 13.08.2013р. та від 27.12.2016р., заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у позові.
З огляду на положення ч.4 ст.174 ЦПК, враховуючи що визнання відповідачем позову порушує права та інтереси стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ КБ «ПриватБанк» -, судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
21.01.2013р. судом за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» ухвалено рішення про виселення з зазначеної квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Зазначене судове рішення перебувало на примусовому виконанні у відділі Центрального ВДВС Черкаського МУЮ.
Внаслідок вчинення виконавчих дій з метою звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_6 на виконання рішення суду від 10.10.2011р. державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, що підтверджується відповідним актом від 21.06.2016р. /а.с.113/. При складанні зазначеного акту державним виконавцем накладено арешт на майно, як таке, що належить ОСОБА_6, перелік якого складається з 29 найменувань. Зазначене майно 21.06.2016р. передане на відповідальне зберігання представнику ПАТ КБ «ПриватБанк», а на теперішній час перебуває на зберіганні у ПП «Джим Компані».
Позивач був присутнім при складанні державним виконавцем акту опису й арешту майна і надавав документи на підтвердження того, що зазначене майно належить йому на праві приватної власності. Такими документами є: акти дарування від 15.11.2008р. /а.с.11/, від 31.12.2015р. /а.с.10/ складені позивачем та відповідачкою про те, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв від неї у дар рухоме майно згідно переліку, наведеному в цих актах, та товарні чеки і видаткові накладні /а.с.12-15/.
На теперішній час позивач не має можливості реалізовувати своє право власності щодо цього майна, а тому звернувся до суду з зазначеним позовом.
Тож спір виник з правовідносин щодо права власності і регулюється положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Системний аналіз зазначеної норми закону в контексті положень ст.392 ЦК свідчить, що з позовом про визнання права власності на арештоване майно та зняття з нього арешту може звернутись власник такого майна. Тож підставою для задоволення такого позову є доведення позивачем перед судом того, що арештоване майно належить йому, а не боржнику. При цьому з огляду на ознаки судової форми захисту прав та інтересів учасників цивільних правовідносин умовою ухвалення судом рішення про задоволення позову є встановлення судом, що оспорюване, невизнане чи порушене право позивача підлягає захисту.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За положеннями статей 15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.
Відповідно до ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Правовий аналіз змісту ст.392 ЦК в контексті положень ст.15, 16 ЦК свідчить, що підставою для задоволення позову про визнання права власності є поведінка відповідача, який своїми діями або бездіяльністю не визнає, оспорює або порушує таке право позивача. Подібний підхід підтверджується практикою Верховного Суду України, викладеної в постановах від 06.07.2016р. №3-576гс16, від 27.01.2016р. №6-1912цс15.
Суд зауважує, що згідно з ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження сторін про те, що майно вилучалось задля забезпечення виконання рішення суду про виселення, є необґрунтованим. В цьому контексті суд звертає увагу, що виконання рішення суду про виселення не передбачає звернення стягнення на майно боржника, а тому відсутні підстави для накладання арешту на майно боржника, окрім випадків, передбачених законом. Натомість правомірність дій державного виконавця на їх відповідність вимогам ст.19 Конституції України (вчинення дій в межах компетенції та у спосіб, передбачений законом) не є предметом зазначеного позову і оцінюється в контексті доказів, наданих сторонами в обґрунтування їх основних вимог. Будь-яких доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця суду не надано. До того ж варто звернути увагу, що у разі порушення державним виконавцем прав та інтересів осіб, які не є учасниками виконавчого провадження, такі особи можуть звернутись до суду з адміністративним позовом до державного виконавця, але такі вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. В порядку ж цивільного судочинства розглядаються спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦПК, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.
Таким чином, судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду є порушення його інтересів, що повязане із врегулюванням зобовязальних відносин між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Отже з огляду на положення ст.59 Закону №1404-VIII в контексті ст.ст.15, 16, 392 ЦК та відповідно до розяснень, викладених в п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», вбачається, що належним відповідачем за даним позовом може бути ОСОБА_5 або ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки саме в інтересах зазначених осіб був накладений арешт на спірне майно.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК суд може замінити відповідача на належного, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, але лише у разі наявності відповідного клопотання позивача, про що судом було розяснено стороні позивача в судовому засіданні 12.01.2017р.. Натомість сторона позивача відмовилась заявляти таке клопотання, а суд з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства не може вийти за межі позовних вимог.
Отже, враховуючи що між позивачем та відповідачем спір щодо належності спірного майна відсутній, то відповідно до положень статей 15, 16 ЦК немає підстав для захисту цивільних прав та інтересів та задоволення позову, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 13.04.2016р. №2-160цс16.
Таким чином, позов не підлягає задоволенню, оскільки предявлений до неналежного відповідача.
Оскільки позов не підлягає задоволенню, то понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодекс України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: ОСОБА_10