АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/88/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Федорової Н.О.

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представників відповідача Арзянцевої А.А.,

Пенгрин Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницького про скасування заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, повернення грошових коштів і зменшення розміру плати за ці послуги, визнання договорів про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги недійсними та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницького (далі - Будинкоуправління № 2) про скасування заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг і повернення грошових коштів, визнання договорів про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги недійсними та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначила, що починаючи з 1999 року Будинкоуправління № 2 надає житлово-комунальні послуги неналежної якості та завищує рахунки на оплату цих послуг, внаслідок чого вона сплатила відповідачеві зайві кошти, а договори про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги укладені сторонами неправомірно.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд скасувати заборгованість по квартирній платі та водовідведенню, повернути їй 1 321 грн. 92 коп. зайво сплачених коштів, визнати договори про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, які укладені сторонами починаючи з 15 червня 1999 року, недійсними та стягнути з Будинкоуправління № 2 на свою користь 2 000 грн. моральної шкоди.

У подальшому ОСОБА_1 доповнила свої вимоги. Вона також просила суд ухвалити рішення про зменшення з 1 жовтня 2016 року квартирної плати на 50% і стягнення з Будинкоуправління № 2 на її користь 122 грн. зайво сплачених коштів посилаючись на неналежну якість наданих відповідачем комунальних послуг.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 20016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що відповідач надає ОСОБА_1 комунальні послуги належної якості й у останньої відсутня переплата за ці послуги, а вимоги позивачки про списання заборгованості за комунальні послуги є неналежним способом захисту порушеного права. Також суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довела недійсність укладених сторонами угод про реструктуризацію заборгованості та завдання Будинкоуправлінням № 2 їй моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представники Будинкоуправління № 2 Арзянцева А.А. та Пенгрин Т.П. зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що квартира № АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві власності.

Будинкоуправління № 2 є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, на підставі договору про порядок розрахунків за водопостачання від 20 листопада 2008 року № 371, укладеного між Будинкоуправлінням № 2 і Квартирно-експлуатаційним відділом міста Хмельницького, відповідач здійснює нарахування та утримання зі споживачів плати за надані останнім послуги з водопостачання.

Договір про надання комунальних послуг не був укладений між сторонами.

Згідно рішень виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 2 червня 2011 року № 567, від 26 квітня 2012 року № 387, від 24 січня 2013 року № 46 Будинкоуправління № 2 надавало позивачці послуги з: прибирання прибудинкової території; технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого та холодного водопостачання, теплопостачання, зливної каналізації; дератизації; дезінсекції; обслуговування димовентиляційних каналів; поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що закріплені в установленому порядку на прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків); освітлення місць загального користування і підвалів, - за погодженими тарифами.

13 жовтня 2003 року, 11 листопада 2003 року, 17 жовтня 2004 року, 14 грудня 2004 року між Будинкоуправлінням № 2 і ОСОБА_1 укладалися договори про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, за умовами яких відповідач надавав останній розстрочку зі сплати існуючої заборгованості за ці послуги.

Станом на 1 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 за надані відповідачем комунальні послуги становить 405 грн. 32 коп. Кошти, які були б нею сплачені надлишково, відсутні.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно зі ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як визначено ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

В силу п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону № 1875-ІV комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) є різновидами житлово-комунальних послуг.

До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 1875-ІV).

Підпунктом 2 пункту «а» частини 1 статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 1875-ІV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Із п.п. 1, 5 ч. 1, п.п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-ІV слідує, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону № 1875-ІV).

Пунктами 3 і 5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560, яка була чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що під час формування тарифу на послуги повинна забезпечуватися прозорість усіх його складових з визначенням вартості кожної з них з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири. Калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі квартир будинку.

Аналогічні положення містилися у Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529.

Додатки до цих Порядків визначали Типові переліки послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 18 Закону № 1875-ІV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Із положень ст. 15 ЦК України слідує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї норми визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2012 року відповідач направив ОСОБА_1 для розгляду та підписання проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 170-171). Натомість, позивачка відмовилась укласти цей договір, хоча вона споживала надані Будинкоуправлінням № 2 комунальні послуги та оплачувала їх.

Надані відповідачем: списки об'єктів, де проводилися профдезроботи, акти здачі-прийняття виконаних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, накази про закріплення території і будинків для обслуговування працівниками Будинкоуправління № 2, акти проведення контрольних замірів площ прибирання прибудинкових територій (а.с. 144-154, 160-163, 178-180), - вказують на те, що Будинкоуправління № 2 виконувало роботи з утримання будинку № 16, по вул. Довженка, в м. Хмельницькому, та закріпленої за ним прибудинкової території.

Разом із тим, у справі відсутні достатні та об'єктивні докази того, що відповідач надавав ОСОБА_1 комунальні послуги неналежної якості.

Фотокартки, які ОСОБА_1 подала до суду (а.с. 71-80), не містять інформацію щодо предмета доказування та є неналежними доказами.

До того ж, ОСОБА_1 не зверталася до Будинкоуправління № 2 з претензіями щодо неналежної якості цих послуг у порядку, передбаченому ст. 18 Закону № 1875-ІV.

В акті-претензії від 21 квітня 2016 року (а.с. 29) ОСОБА_1 скаржилась на неякісне теплопостачання до квартири та неправильне нарахування платежів. Також у справі відсутні дані, що колективний претензійний лист від 3 липня 2016 року (а.с. 28) направлявся відповідачеві.

Виписки з особового рахунку (а.с. 155-159, 212-216), вказують на те, що плата за комунальні послуги нараховувалась Будинкоуправлінням № 2 позивачці з урахуванням норм споживання та цін/тарифів на ці послуги. Названі виписки є зрозумілими та достатніми для висновку, що у ОСОБА_1 відсутня переплата за комунальними послугами.

ОСОБА_1 не спростувала ці письмові докази, а після роз'яснення апеляційним судом права на вчинення процесуальних дій (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) остання відмовилась від проведення судово-економічної експертизи для перевірки правильності нарахування платежів. Надані позивачкою розрахунки (а.с. 6-12, 43-50, 61, 81) є сумнівними, тому суд першої інстанції правомірно не взяв їх до уваги.

За таких обставин суд обґрунтовано керувався тим, що ОСОБА_1 не довела своїх вимог, унаслідок чого відсутні підстави для зменшення плати за комунальні послуги та повернення їй сплачених коштів.

Також суд правильно дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 про скасування заборгованості з оплати комунальних послуг є неналежним способом захисту цивільних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У своєму позові ОСОБА_1 не навела підстав для визнання договорів про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги недійсними та не надала доказів недійсності цих правочинів. Також ОСОБА_1 не довела завдання їй діями або бездіяльністю Будинкоуправління № 2 моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що її позов є безпідставним і необґрунтованим.

Посилання ОСОБА_1 на порушення її прав споживача не відповідають фактичним обставинам справи.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317,319, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ М.М. Пастощук

/підпис/ Н.О. Федорова

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Мороз В.О.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 45