Єдиний унікальний номер 725/34/17
Номер провадження 2/725/14/17
06.02.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді Стоцька Л. А.
при секретарі Слободян В.О.
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Посилалася на те, що 23.10.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя у них є одна малолітня дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вказує, що за час спільного проживання через несумісність характерів, різницю у поглядах на життя та часті конфліктні ситуації сім'я не склалась. Вважає подальше спільне життя, примирення та збереження сім'ї неможливим. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем позивач не підтримує та спільного господарства не веде з грудня 2014 року, з цього ж часу вони проживають окремо.
Зазначила, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вона офіційно працює вчителем в ЗОШ №4, однак самостійно не в змозі матеріально утримувати дитину.
Також вказувала на те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, добровільно між сторонами домовленості щодо сплати аліментів досягнуто не було.
Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно до повноліття дитини.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Пояснила суду, що примирення між ними неможливе, вони не підтримують подружні відносини на протязі двох років. Також зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та фактично самоусунувся від участі у їх житті. Вона самостійно не в змозі забезпечити дитину усім необхідним. Просила позов задовольнити.
Представник позивача також позов підтримав. Пояснив суду, що дитина має проблеми з зором, що потребує додаткових витрат на лікування. Просив позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи за останнім місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивач суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що між сторонами 23.10.2006 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу є одна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6).
Сторони з грудня 2014 року не підтримують шлюбних стосунків, в них окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться. Спірних питань про розподіл майна немає, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.
Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. проживає разом із позивачем. Зазначена обставина відповідачем не оспорювалася та підтверджується довідкою ПТУ №8 від 28.12.2016 року, а тому суд визнає її такою, що не підлягає доказуванню.
Відповідач ОСОБА_3 записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Із досліджених матеріалів справи видно, що відповідач офіційно не працює, однак підробляє, має мінливий нерегулярний дохід.
Як вбачається з поданої до суду заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.
З урахуванням досліджених та проаналізованих доказів, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов'язок по утриманню дитини.
Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_2 працює вчителем в ЗОШ №4 та отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, середньомісячний розмір якої становить понад 5000 гривень (а.с.10).
Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1355 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1689 гривень.
Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.
У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей немає, обов'язок позивачки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1200 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.
Керуючись ст.ст.180-183,184,191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 60,209,212-215,218,367 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, зареєстрований 23 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №98.
Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділу реєстрації актів цивільного стану для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, мешканця АДРЕСА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1200 гривень щомісячно, починаючи з 03.01.2017 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька