Справа № 226/1165/13-ц
Провадження № 6/226/4/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участі секретаря Альберті О.В.,

заявника головного державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1,

заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград подання головного державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником ВДВС, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, в обґрунтування якого вказала, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчий документ № 226/1165/13-ц, виданий Димитровським міським судом Донецької області 28.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Добробут» боргу в сумі 23461,74 грн., на підставі якого 12.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якого направлено сторонам виконавчого провадження. 07.10.2014 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження зі стягувача КС «Добробут» на стягувача фізичну особу ОСОБА_2. В порядку примусового виконання ВДВС вжиті певні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій: перевірка майнового стану боржника, виклик боржника, перевірка місця праці боржника, тощо. Встановлено, що у боржника відсутнє майно, яке б належало йому на праві приватної власності. Протягом трьох місяців рішення суду у повному обсязі не виконується, не зважаючи на те, що державним виконавцем ВДВС вжито усіх, передбачених законом заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобовязань. Тому, державний виконавець, посилаючись на ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх обовязків.

Судом встановлено, що 12.09.2016 року, на підставі постанови головного державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження № 52194205 щодо примусового виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Добробут» боргу в сумі 23461,74 грн. (а.с. 31-32, 33).

07.10.2014 року державним виконавцем винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, згідно з якою у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа 226/1165/13-ц замінено стягувача КС «Добробут» на стягувача ОСОБА_2 (а.с. 34).

Згідно з актом державного виконавця від 20.09.2016 року, при виході за адресою мешкання боржника: Донецька область м.Мирноград вул.Колодязна, 23 ніхто не відчинив двері, залишено виклик на 21.09.2016 року (а.с. 29).

Як вбачається з постанови головного державного виконавця про доставку приводом від 22.09.2016 року, з виклику державного виконавця від 06.12.2016 року ОСОБА_3 викликався до Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області до 03.10.2016 року та на 09.12.2016 року, але на виклики не зявився, про що свідчить лист начальника Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області (а.с. 27, 28, 30).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Мирноградського ДВС не може бути задоволено з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Відповідно до вимог п.19 ч.3 ст.18 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.1 ст.3771 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд вважає, що ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання. Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.3771 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подання виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасне прибуття на вимогу виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З матеріалів, доданих до подання державного виконавця, вбачається, що головним державним виконавцем був здійснений виклик боржника ОСОБА_3, шляхом направлення йому виклику про явку в Мирноградського МВ ДВС за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.24 Партзїзду, 23, але відмітка поштового відділення про отримання даного виклику у матеріалах справи відсутня як і відсутні докази того, що державним виконавцем був здійснений вихід на місце проживання боржника з метою встановлення його місця перебування, оскільки акт державного виконавця від 20.09.2016 року складений без участі понятих та свідків. Крім того, державним виконавцем не здійснено заходів, щодо встановлення місця реєстрації боржника і виклик був направлений за останнім відомим місцем його проживання.

Суд вважає, що дії державного виконавця з виклику боржника для зясування його позиції щодо сплати боргу є недостатніми, для того щоб суд зробив висновок про свідоме ухилення боржника від сплати боргу, державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом та щодо його обізнаності з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 3771 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Петунін