Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/703/16-ц
Провадження по справі 2/281/54/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Будо-Літківської селищної ради, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2735 га, кадастровий номер :03:000:0486, земельну ділянку площею 2,2808 га, кадастровий номер :07:000:0191 та земельну ділянку площею 1,0212 га, кадастровий номер :03:000:0311 призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Будо-Літківської сільської ради Лугинського району Житомирської області. Вказані земельні ділянки залишилися після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 24.07.2015 року.

Позивач є спадкоємцем майна (земельних ділянок) за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через те, що спадкодавець ОСОБА_3 робила особисте розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту, який був написаний не нею особисто, а складений в Будо-Літківській сільській раді за допомогою загальноприйнятих технічних засобів і посвідчений секретарем Будо-Літківської сільської ради та відповідно при написання даного заповіту було допущено помилку з приводу заповідального майна, а саме зазначено державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, а не самі земельні ділянки які належали ОСОБА_3.

Державним нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те що у заповіті на його імя заповідано не спадкове майно у вигляді земельних ділянок, які належали спадкодавцю ОСОБА_3, а державні акти на право приватної власності на земельні ділянки.

01.02.2017 позивач надіслав до суду уточнену позовну заяву в якій відповідачем зазначено Лугинську селищну раду, оскільки після проведення децентралізації Будо-Літківська сільська рада була обєднана з Лугинською селищною радою. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Справу просив розглядати без його участі.

Позивач в судове засідання не зявився, однак в прохальній частині його первісної та уточненої позовних заяв міститься клопотання про розгляд позовної заяви без його участі.

Представник відповідач в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду довідку №5 від 03.02.2107 в якій повідомив, що після проведення децентралізації Будо-Літківська сільська рада була обєднана з Лугинською селищною радою. Просив справу розглядати без участі представника відповідача, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спадкове майно, що залишилося після смерті матері позивача (спадкодавця) - ОСОБА_3, складається із земельної ділянки площею 0,2735 га, кадастровий номер :03:000:0486, земельної ділянки площею 2,2808 га, кадастровий номер :07:000:0191 та земельної ділянки площею 1,0212 га, кадастровий номер :03:000:0311 призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та іншого спадкового майна яке вона заповіла ОСОБА_4.

Даний факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 062218, виданого Лугинською районною державною адміністрацією Житомирської області, 25.06. 2003 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 062219, виданого Лугинською районною державною адміністрацією Житомирської області, 25.06.2003 року та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 062220, виданого Лугинською районною державною адміністрацією Житомирської області, 25.06.2003 року та заповітом на імя ОСОБА_4, посвідченим Будо-Літківською сільською радою Лугинського району Житомирської області 07.08.2008 року, та зареєстрованим в реєстрі за №38.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ТП № 268128 виданого 27.07.2015 виконавчим комітетом Будо-Літківської сільської ради Лугинського району Житомирській області, ОСОБА_3 померла 24.07.2015 року.

Згідно свідоцтва про народження серії VІI-УР № 0321058 виданого 20 травня 1967 року за актовим записом №9 зробленим Будо-Літківською сільською радою Лугинського району Житомирської області, ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_2.

З листа державної нотаріальної контори від 24.11.2016 року за вихідним №02-14/391 вбачається, що за заявою ОСОБА_2 та за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини відкрито спадкову справу № 98/2015 стосовно майна ОСОБА_3, яка померла 24.07.2015 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття чи від спадщини не звертались.

Згідно матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкодавець склала на імя ОСОБА_4 заповіт, посвідчений Будо-Літківською сільською радою Лугинського району Житомирської області від 07.08.2008 року, зареєстрований в реєстрі за №38, яким заповіла все своє спадкове майно їй, а на імя ОСОБА_2 Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серії ЖТ № 062218 від 25.06. 2003 року, серії ЖТ № 062219 від 25.06.2003 року та серії ЖТ № 062220 від 25.06.203 року.

За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Ст. 1216 ЦК України визначає спадкуванням як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено в п.10 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Зібрані докази в сукупності, дають підстави суду вважити, що позов є обгрунтований, законний та підлягає задоволенню, оскільки позивач, відповідно до складеного на його користь заповіту є спадкоємцем належного його матері майна, в звязку з чим суд переконаний в тому, що є підстави до визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,2735 га, кадастровий номер :03:000:0486, земельну ділянку площею 2,2808 га, кадастровий номер :07:000:0191, та земельної ділянки площею 1,0212га, кадастровий номер :03:000:0311, що розташовані на території села Будо-Літки Лугинського району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2735 га, кадастровий номер :03:000:0486, земельну ділянку площею 2,2808 га, кадастровий номер :07:000:0191, та земельну ділянку площею 1,0212га, кадастровий номер :03:000:0311 що розташовані на території села Будо-Літки Лугинського району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 24 липня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Д. Свинченко