Справа № 161/7697/16-ц
Провадження № 2/161/117/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді - Подзірова А.О., при секретарі - Кубяк О.В., за участі представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

10.06.2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.06.2008 року між Закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № CM-SME A00/066/2008, за умовами якого кредитні кошти надавалися банком на підставі заяви відповідача від 11.06.2008 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, і відповідачу ОСОБА_2 було надано грошові кошти на загальну суму 131 000 дол.США. З метою виконання забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-SME A00/066/2008 від 11.06.2008 року. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала в частині погашення заборгованості по кредиту, згідно графіку, визначеного кредитним договором за користування кредитом. Станом на 13.05.2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором складає 96 476,90 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ на 13.05.2016 року еквівалентно 2 441 830,34 грн., з них: залишок заборгованості за кредитом - 78 198,21 дол.США, що еквівалентно 1 979 196,70 грн.; сума відсотків за користування кредитом - 18 278,69 дол.США, що еквівалентно 462633,64 грн.

Просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № CM-SME A00/066/2008 від 11.06.2008 року у розмірі 96786,90 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ на 13.05.2016 року еквівалентно 2 441 830,34 грн.; стягнути із відповідачів на свою користь судові витрати по справі.

Представник позивача ПАТ «ОТП Банк» - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

13 січня 2017 року у судовому засіданні відповідачами та їхніми представниками було подано заяви про відкладення розгляду справи (а.с. 218-219, Т.2), зупинення провадження (а.с. 221, Т.2), у задоволенні яких судом було відмовлено у зв'язку із їх необґрунтованістю. Крім того, судом частково було задоволено клопотання відповідачів та їхніх представників про оголошення судом перерви для підготовки вмотивованої заяви про відвід судді Подзірова А.О. та надано відповідачам та їхнім представникам час для складання вищевказаної заяви про відвід. Однак, після закінчення перерви, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхні представники ОСОБА_4. ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Таким чином, суд оцінює процесуальну поведінку останніх, як недобросовісну і таку, що спрямована на свідоме затягування судового процесу, а тому суд вважає, що неявка відповідачів та їхніх представників не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити із врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, судом встановлено, що 11 червня 2008 року між закритими акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CM-SME A00/066/2008 (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надає позичальнику у розмірі та валюті, зазначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути банку сум отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі (а.с. 5, Т.1). Із частини № 1 кредитного договору вбачається, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту, валюта кредиту - 131000 доларів США; цільове використання - придбання нерухомого майна; річна база нарахування процентів - 360 днів у році; дата остаточного повернення кредиту - 08 червня 2018 року; поточний рахунок - НОМЕР_1 (а.с. 4, Т.1). Водночас, сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка (фіксований відсоток 6 % + FIDR). Із п. 4 частини № 1 кредитного договору вбачається, що повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються.

Пунктом 1.3.3. частини № 2 кредитного договору визначено, що право позичальника на отримання кредиту виникає за наявності в банку поточного рахунку позичальника у валюті кредиту чи іншій валюті за вимогою банку (а.с. 5, Т.1). Судом встановлено, що 10.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб, предметом якого є відкриття банком ОСОБА_2 рахунку № НОМЕР_1 та здійснення його розрахунково-касового обслуговування (а.с. 10, Т.2). Із копії заяви ОСОБА_2 вбачається, що остання виявила намір відкрити рахунок у валюті гривня, долар США, євро (а.с. 11, Т.2). 11 червня 2008 року відповідач ОСОБА_2 просила надати їй кредит в сумі 131000 дол. США на поточний рахунок НОМЕР_1 (а.с. 19, Т.1).

Пунктом 1.4.1.4. частини № 2 кредитного договору визначено, що проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати визначеної у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1 до цього договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов ст.1.5. цього договору (а.с.5. Т.1).

Відповідно до п.п. 1.5.1., 1.5.1.1. частини № 2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1 до цього договору), шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк передбачений в графіку повернення кредиту та сплати процентів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більш 3 (трьох) банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці (а.с. 6, Т.1).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, оскільки 11 червня 2008 року ЗАТ «ОТП Банк» було перераховано на вищевказаний поточний рахунок відповідача ОСОБА_2 еквівалент 131 000 дол.США - 635 546,50 грн. (а.с. 12, Т.2).

Додатковим договором № 1 до вищевказаного кредитного договору, від 08 квітня 2009 року, сторони домовилися викласти графік платежів у новій редакції, змінили порядок дострокового погашення боргового зобов'язання (а.с. 97, 110-115 Т.1).

25 січня 2010 року між сторонами кредитного договору було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, за умовами якого сторонами було погоджено графік платежів у новій редакції, визначено новий порядок погашення процентів за позикою, дострокове виконання боргових зобов'язань та інші умови (а.с. 72-73, 125-127 Т.1).

Аналогічні зміни до умов кредитного договору були внесені при укладені додаткового договору № 3 від 08.07.2010 року (а.с. 81-82, 128-130 Т.1), додаткового договору № 4 від 28.12.2010 року (а.с.77-78, 116-117, Т.1), додаткового договору № 5 від 30.06.2011 року (а.с. 108-109, 118- 120), додаткового договору № 6 від 27.08.2012 року (а.с. 85-89 Т.1).

Згідно п.п 2.1.3., 2.1.3.1 додаткового договору № 6 від 22.04.2014 року, сторони кредитного договору, погодили, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що зазначені у графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору та шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок (а.с. 219-223, Т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із поданого суду розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № № CM-SME A00/066/2008 від 11.06.2008 року, на 13.05.2016 року становить 96476,90 дол.США, з яких: загальна заборгованість - 78198,21 дол. США; заборгованість за відсотками - 18278,69 дол. США (а.с. 13-14, Т.2).

Водночас, із вказаного розрахунку та виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 хоча й здійснювала погашення кредиту і нарахованих відсотків, однак допускала порушення строків здійснення таких платежів, погашала кредит та нараховані відсотки у розмірах менших ніж встановлені умовами кредитного договору та додаткових договорів до нього, у зв'язку із чим порушила взяті на себе зобов'язання за умовами договору, згідно із ст.ст. 529, 629, 1054 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - якого з них окремо.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вищевказаним договором, 11 червня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR-SME A00/066/2008 (далі - договір поруки), за умовами п.п. 1.1., 1.2. якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань; і поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. 9, Т.1). У зв'язку із укладенням додаткових угод до кредитного договору, в подальшому до вищевказаного договору поруки вносилися зміни згідно додаткового договору № 1 від 25.01.2010 року (а.с. 76, Т.1), додаткового договору № 2 від 08.07.2010 року (а.с. 104, Т.1), додаткового договору № 3 від 28.12.2010 року (а.с.105, Т.1), додаткового договору поруки № 4 від 30.06.2011 року (а.с.106, Т.1), додаткового договору № 2 від 22.04.2014 року (а.с. 217-218).

Аналізуючи вищевказані положення законодавства та умови договору поруки, додаткових договорів до договору поруки, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_2, включаючи загальну заборгованість та заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Пунктом 2.1.4.1 додаткового договору № 6 від 22.04.2014 року, визначено, що у випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань понад 92 календарних дні чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент кладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені у майбутньому, понад 30 календарних дні, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно предмету іпотеки на суму (ціну) яка складає більш ніж 10 % від ринкової вартості предмета іпотеки, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно позичальника на суму (ціну), яка складає більш ніж 10 % від розміру (суми) кредиту, та/або у випадку пред'явлення позичальником та/або третіми особами будь-яких позовів до банку, сторони домовилися, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору в зв'язку із чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному обсязі та в строки відповідно до п.п. 2.1.4.2. цього додаткового договору (а.с.220, Т.1).

В той же час, п. 2.1.4.2. передбачено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначені банком частині.

20 квітня 2016 року «ОТП Факторинг Україна», на виконання умов договору доручення № 28/01/2015 від 28.01.2015 року, на адресу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, цінним листом із описом вкладення, скеровувало досудові вимоги про погашення заборгованості. Однак вищевказані вимоги, станом на дату звернення банку до суду, виконані відповідачами не були (а.с. 12-13, Т.1, 103-112, 204-208, Т.2).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підставні, а тому із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №№ CM-SME A00/066/2008 від 11.06.2008 року в розмірі 96 476,90 дол.США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ (станом на 13.05.2016 року, з розрахунку 1 долар США = 25,31 грн.) - 2441830 грн. 34 коп.

В той же час, часткове виконання на протязі тривалого часу позичальником умов кредитного договору та додаткових договорів, свідчить також проте, що ОСОБА_2 підписавши додаткові договори до кредитного договору, погодилася з їхніми умовами, а тому твердження відповідачів та їхніх представників, що умови додаткових угод не були узгоджені сторонами не беруться судом до уваги. Жодна із сторін, згоду на укладення додаткових договорів не відкликала, вищевказані правочини також не оспорювалися сторонами в порядку визначеному ст. 204 ЦК України.

Суд зауважує, що Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є належним позивачем у даній справі, що вбачається із копії витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ас 140-144, Т.1), копії статуту ПАТ «ОТП Банк» (а.с.145-161, Т.1).

Як вбачається із копії протоколу № 53 загальних зборів акціонерів ЗАТ «ОТП Банк» від 23.04.2009 року, зміна найменування на «публічне» з «закритого» була здійснена на виконання Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року, та не є зміною організаційно-правової форми товариства (а.с.94-102, Т.1).

Суд також, звертає увагу на той факт, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово зверталася до ПАТ «ОТП Банк» та вела перемови щодо проведення реструктуризації заборгованості за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується письмовим зверненням, анкетами-заявами відповідача ОСОБА_2 (а.с. 225-250, Т.1). Таким чином, твердження відповідачів та їхніх представників, щодо того, що ПАТ «ОТП Банк» не є належним позивачем у даній справі є безпідставними.

Твердження відповідачів та їхніх представників, про відсутність у представника позивача належним чином посвідчених та підтверджених повноважень на представництво інтересів банку в суді, спростовуються наявними у матеріалах справи копіями довіреностей (а.с.27, Т.1., а.с.192, Т.2), які засвідчені печаткою юридичної особи, підписані особами, які наділені таким правом на підставі статуту ПАТ «ОТП Банк» та рішення правління № 249 від 31.08.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» слід стягнути судові витрати в розмірі 36 627 грн. 46 коп., тобто з кожного по 18313 грн. 73 коп.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 526, 610, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CM-SME A00/066/2008 від 11.06.2008 року у розмірі 96 476 (дев'яносто шість тисяч чотириста сімдесят шість) доларів США 90 центів, що згідно офіційного курсу НБУ на 13.05.2016 року з розрахунку 1 долар США - 25,31грн. складає 2 441 830 (два мільйони чотириста сорок одна тисяча вісімсот тридцять) гривень 34 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати 36 627 (тридцять шість тисяч шістсот двадцять сім) гривень 46 копійки., з кожного по 18 313 (вісімнадцять тисяч триста тринадцять) гривень 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 16 січня 2017 року.

Суддя А.О. Подзіров