АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року позивачка звернулася із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Власником іншої 1/3 частини цієї квартири є ОСОБА_4

24 липня 1999 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився їх син - ОСОБА_2, останній з 24 травня 2001 року був зареєстрований у спірній квартирі. Проте спільне життя подружжя не склалось і з липня 2005 року ОСОБА_3 із ОСОБА_2 проживали у батьків ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 лютого 2009 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був розірваний.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 з липня 2005 року не проживає у квартирі за місцем реєстрації, посилаючись на положення частини 2 ст. 405 ЦК України, просила суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. (а.с.1-3)

Відповідач проти позову заперечував.(а.с. 48-49)

ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації проти позову заперечував.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації заперечень до суду не надав.

Справа розглядалась судами неодноразово.(а.с. 33-35, 96-100, 144-146)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовлено. (а.с.180-183)

В апеляційній скарзі позивачка посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. (а.с.188-190)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5, ОСОБА_4 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. (а.с. 208-215)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи сторін та апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника жилого будинку (квартири), який не є його співвласником, на користування жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в постанові Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 2/3 частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, власником іншої 1/3 частини цієї квартири є ОСОБА_4.(а.с. 4-6)

24 липня 1999 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився їх син - ОСОБА_2, останній з 24 травня 2001 року був зареєстрований у спірній квартирі. (а.с. 7-8)

За довідкою, з 24 травня 2001 року ОСОБА_3 була зареєстрована у вищевказаній квартирі та із 31 серпня 2010 року знята з реєстраційного обліку адресою АДРЕСА_3. ОСОБА_2 проживав за адресою проживання матері - ОСОБА_3 та за місцем проживання відвідував навчальний заклад.(а.с. 9-13)

За довідкою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24 травня 2001 року зареєстрований у АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 лютого 2009 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був розірваний.(а.с. 10)

Відповідно до акту від 14 лютого 2011 року встановлено відсутність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на час його складання.(а.с. 15)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання ОСОБА_2 втратившим право користування жилим приміщенням, оскільки після народження ОСОБА_2 був зареєстрований у вказаному приміщенні за згодою батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, останній разом із ОСОБА_1.(бабуся ОСОБА_2.) є співвласниками квартири, які надали згоду на реєстрацію і проживання ОСОБА_2 як члена сім'ї. Фактичне проживання ОСОБА_2 разом із матір'ю ОСОБА_3 протягом певного часу за іншою адресою було обумовлено визначеним батьками місцем проживання дитини, тобто поважними причинами відсутності у зареєстрованому місці проживання, вказане виключає можливість застосування частини 2 ст. 405 ЦК України як підставу для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Несплата відповідачем витрат на утримання житла та комунальних послуг за адресою спірної квартири є підставою для звернення із вимогами про стягнення цих витрат із відповідача, а не підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачкою вимоги із зазначених підстав задоволенню не підлягають.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду апеляційна скарга не містить, не встановлено наявності таких і в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/1049/2017

Унікальний номер 756/7327/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Кричина А.В.

Доповідач Левенець Б.Б.