АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого Левенця Б.Б.
суддів Ратнікової В.М., Борисової О.В.,
при секретарі Куркіній І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного видавництва «ПРЕСА УКРАЇНИ» Державного управління справами про перерахунок заробітної плати, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши який зазначив, що з 29 квітня до 15 травня 1986 року приймав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, проте заробітна плата за цей період йому була нарахована в сумі 1071.85 крб., тобто невірно, оскільки повинна була складати 1457.13 крб., не дораховано 422.91 крб., що вплинуло на розмір отриманої позивачем пенсії.
Відповідач відмовляється провести нарахування та видати довідку.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати за роботу на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з урахуванням надурочних годин, роботи в вихідні і святкові дні та грошові винагороди за період з 29 квітня по 30 квітня 1986 року та з 01 травня по 15 травня 1986 року у розмірі 1457.13 грн. та внести належні зміни та доповнення до особистого рахунку і видати відповідачу довідку для її подачі до Пенсійного фонду, стягнути з відповідача 385.28 грн. заборгованості по заробітній платі, 88 219 грн. суму недоотриманої пенсії, а також грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000 грн. (а.с.1-4, 96-97)
Відповідач проти позову заперечував. (а.с.40-45)
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного видавництва «ПРЕСА УКРАЇНИ» Державного управління справами про перерахунок заробітної плати, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди відмовлено. (а.с.103, 106-110)
В апеляційній скарзі позивач посилався на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин і доказів по справі і дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. (а.с.113-116)
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 підтримали скаргу і просили її задовольнити, представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 1983 року ОСОБА_1 був зарахований у друкарський цех видавництва «Радянська Україна», яке було перейменовано у Державне видавництво «ПРЕСА УКРАЇНИ», друкарем 4-го розряду. (а.с.7, 49-52, 58, 69)
З 29 квітня до 15 травня 1986 року приймав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, з 12 вересня 2016 року встановлена друга група інвалідності, що підтверджується посвідченнями і довідкою. (а.с.5-6)
23 листопада 1992 року ОСОБА_1 була надана довідка про те, що йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за період з 28.04.1986 р. по 16.05.1986 р. виплачено зарплати 1071.85 крб. 85 коп. і винагороду 542 крб. 65 коп., в тому числі виплачено по ставці 50.20 крб. 100% тарифної ставки в заробітну плату за 10 робочих днів за травень, 158.76 крб. за 12 робочих днів відповідно до Інструкції про службові відрядження, 4х кратн. ставка 200.80 крб., та за середнім заробітком у 4-х кратному розмірі 396.90 крб. та 205 крб., оплата за 3 травневі святкові дні чотирикратному розмірі 60.19 крб. (а.с.9, 18, 46, 60-68, 82)
Відповідно до архівної довідки Галузевого Державного архіву МО України від 31 травня 2016 року № 179/1/4975, за архівними документами військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_1 був призваний Московським РВК (наказ № 1 від 29 квітня 1986 року), приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (роботи проводились 16 годин на добу) та йому виплачувалась грошова винагорода підвищеного розміру з дозволу голови урядової комісії від 27 липня 1986 року відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР за № 964 від 17 травня 1986 року. (а.с.14)
Відповідно до архівного витягу Центрального Державного архіву громадських об`єднань України від 03 лютого 2017 року, ОСОБА_1 з 28 квітня до 16 травня 1986 року був призваний для проходження військових зборів із виплатою за час зборів середнього заробітку, крім того з виплатою 100% тарифної ставки з 29 квітня по 15 травня 1986 року згідно Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року. (а.с.61)
27 лютого 2017 року відповідачем ДП «ПРЕСА УКРАЇНИ» Томильцю М.А. була видана довідка № 101-111-к в тому, що він був в зонах небезпеки ЧАЕС, визначених Рішенням Урядової комісії СРСР по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 07.08.1986р. № 87, від 19.08.1986р. № 108, від 05.01.1987р. № 339, від 02.02.1987р. № 351 безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі списком № 1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року і постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальних питаннях від 09.03.1988р. № 122 з 29 квітня 1986 року по 15 травня 1986 року. Час указаної роботи до 1 січня 1988 року зараховується в стаж при визначенні пенсії в потрійному, а в 1988-2005 роках в півтора кратному розмірі. (а.с.13)

Відповідно до ст. 66 Закону СРСР "Про загальний військовий обов`язок" від 12 жовтня 1967 року (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) на час виконання обов`язків, пов`язаних з проходженням військових зборів, громадяни звільняються від роботи в установленому порядку. Чинність Кодексу законів про працю Української РСР на громадян, які проходять збори, не поширюється, в тому числі і щодо додаткової оплати за роботу у вихідні і святкові дні, нічні години (статті 72, 106, 107, 108), режиму робочого часу (статті 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57), початок і закінчення роботи (стаття 58), робота змінами (статті 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65).
Особи, які проходять збори, дні відпочинку і святкові дні використовують за розпорядком, встановленим командуванням, яке проводить збори (постанова Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29 квітня 1968 р. N 108/12, пункт 7).
Відповідно до чинного законодавства військовозобов`язаним запасу в період призову на військові збори оклади грошового утримання на посадах, які вони виконують в період зборів та по присвоєних військових званнях, не виплачуються.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 р. N 1031 було поширено у військовозобов`язаних запасу, які в період призову на військові збори виконували роботи у зонах відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, порядок оплати праці передбачений для робітників і службовців.
Оплата праці робітників і службовців, працівників підприємств, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією аварії на ЧАЕС, провадилась в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. N 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах у порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.
Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. N 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи. Про зазначений порядок оплати праці роз`яснено листом Держкомпраці УРСР та Укрпрофради від 08.01.87 р. N 05/2-25-2; 03-51-8.
У зоні особливого контролю оплата праці зазначених осіб провадилась у однократному розмірі тарифної ставки (постанова ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 та абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.10.2000 р. N 12-рп/2000 зоною відчуження є територія, що з 26.04.86 р. охоплює ту частину радіаційно-небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.
Погодинний облік робочого часу призваних на військові збори не провадиться, тому і заробітна плата зазначених осіб за виконані роботи в зоні ЧАЕС виходячи із годинної тарифної ставки не нараховувалась.
За повідомленням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком з 04 грудня 2006 року довічно.(а.с. 47)
Нарахування ОСОБА_1 відповідних сум і видача довідки про нарахування і виплату заробітної плати за спірний період підтверджується наданими до суду довідками, копіями розрахункових листів, журналом реєстрації видачі довідок, підписом ОСОБА_1 (а.с. 10, 15-23, 70-76)
Встановивши, що у спірний період з 29 квітня 1986 року по 15 травня 1986 року позивач ОСОБА_1 був призваний та виконував обов`язки військової служби під час проходження військових зборів, та в цей же час за ним зберігалось місце роботи, у зв`язку з чим він отримував грошову винагороду і заробітну плату у підвищеному розмірі у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати за роботу на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з урахуванням надурочних годин, роботи в вихідні і святкові дні та грошові винагороди за період з 29 квітня по 30 квітня 1986 року та з 01 травня по 15 травня 1986 року у розмірі 1457.13 грн. та внесення змін та доповнень до особистого рахунку із видачею довідки, стягнення з відповідача 385.28 грн. заборгованості по заробітній платі.
Посилання представника апелянта на розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС», яким розповсюджено дію Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс на військовослужбовців, колегія суддів відхилила, оскільки вищезазначені (за довідками) виплати відбувались, у т.ч. на підставі вищевказаних нормативних актів. При цьому, апелянтом не доведено, що виплати були здійснені в меншому розмірі ніж передбачено законодавством.
Щодо вимог позивача про стягнення на його користь 88219 грн. недоотриманої пенсії, то ДП «ПРЕСА УКРАЇНИ» є неналежним відповідачем, оскільки не є органом, який нараховує та виплачує пенсію.
Оскільки судом не встановлено обставин і доказів порушення відповідачем охоронюваних законом прав або інтересів позивача, як і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками про які зазначав позивач, відсутні і підстави для задоволення похідних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача 10 000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди.
Ухвалою суду першої інстанції від 05 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у розгляді справи, як третьої особи, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України, що підтверджується журналом і звукозаписом судового засідання.(а.с. 90-91)
Проте, помилкове зазначення районним судом у повному тексті оскаржуваного судового рішення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України, не призвело до неправильного вирішення справи по суті спору.
Тому, з огляду на положення частини 2 ст. 308 ЦПК України, колегія суддів відхилила відповідні доводи апелянта.
Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.
Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/9539/2017
Унікальний номер 761/8078/17-ц
Головуючий у першій інстанції Савицький О.А.
Доповідач Левенець Б.Б.