Справа № 167/778/16-ц Провадження № 22-ц/773/99/17 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Категорія: 30 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Рукавіциної Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Транс» про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача на рішення Рожищенського районного суду від 22 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «БМ Транс», який обґрунтований тим, що 04.02.2016 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_5, керуючи вантажним тягачем марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1, з приєднаним до нього напівпричепом марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2, автодорогою «Доманово-Чернівці-Теребляче» в с. Копачівка Рожищенського району по вул. Першотравневій зі сторони м. Луцька в напрямку м. Ковеля здійснив наїзд на її матір ОСОБА_6 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її матір загинула на місці події. Вироком Рожищенського районного суду від 29.03.2016 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. На момент скоєння злочину ОСОБА_5 працював водієм у відповідача ТзОВ «БМ Транс» і виконував свої трудові обов'язки. Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_5, належить відповідачу.

Вказує на те, що вчиненням злочину, внаслідок якого загинула її матір, їй була завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 500 000 грн. і яку просила суд стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Рожищенського районного суду від 22.11.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ «БМ Транс» на користь ОСОБА_1 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила змінити оскаржуване рішення суду, яким стягнути з відповідача на її користь 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду зміні в частині розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи з такого.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при визначенні розміру моральної шкоди не враховано відсутності протиправних дій зі сторони відповідача ТзОВ «БМ Транс», нею необґрунтовано розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення, а тому з врахуванням принципів розумності та справедливості прийшов до висновку про стягнення такої шкоди в розмірі 15 000 грн.

Однак, з такими висновками місцевого суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди погодитися не можна, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2016 року близько 19 год. 20 хв. третя особа ОСОБА_5, керуючи технічно-справним вантажним тягачем марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1, з приєднаним до нього напівпричепом марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2, автодорогою «Доманово-Чернівці-Теребляче» в с. Копачівка Рожищенського району по вул. Першотравневій зі сторони м. Луцька в напрямку м. Ковеля здійснив наїзд на ОСОБА_6, яка переходила проїзну частину дороги по пішохідному переході справа наліво відносно руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 загинула на місці події.

Вироком Рожищенського районного суду від 29.03.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки (а.с.7-8).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Місцевим судом також встановлено, що позивачу ОСОБА_1, яка є дочкою загиблої ОСОБА_6, було завдано моральної шкоди, що виявилося у моральних стражданнях пов'язаних із смертю рідної людини - матері.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 2 ст. 1168 цього Кодексу моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, що на момент скоєння злочину ОСОБА_5 працював водієм у ТзОВ «БМ Транс» і виконував на той час трудові обов'язки.

Відповідно до полісу № АЕ/6834663 від 07.12.2015 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ТзОВ «БМ Транс» застрахована у ПрАТ «АСК «Інго Україна», термін дії з 28.12.2015 до 27.12.2016, забезпечений ТЗ - напівпричеп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: шкода, заподіяна життю/здоров'ю - 100 000 грн., шкода, заподіяна майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 0.00 грн. (а.с.9). Згідно полісу № АЕ/6834659 від 07.12.2015 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ТзОВ «БМ Транс» застрахована у ПрАТ «АСК «Інго Україна», термін дії з 28.12.2015 до 27.12.2016, забезпечений ТЗ - «VOLVO FH» д.н.з. НОМЕР_1, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: шкода, заподіяна життю/здоров'ю - 100 000 грн., шкода, заподіяна майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 0.00 грн. (а.с.33).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Позивач, скориставшись своїм правом звернутися до суду з даним позовом безпосередньо до страхувальника, який відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, а не до страховика, у якого відповідач застрахував свою цивільну відповідальність, надала докази завдання їй моральної шкоди у зв'язку зі смертю матері, яка загинула внаслідок злочину, вчиненого працівником, який на момент його вчинення перебував у трудових відносинах із відповідачем.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на підставі письмових розписок від 26.02.2016 року та від 23.03.2016 року отримала від третьої особи ОСОБА_5 часткове відшкодування шкоди, спричиненої загибеллю матері позивача ОСОБА_6 на загальну суму 42000 грн. (а.с.28, 29).

Проте, в даних розписках не вказано на відшкодування саме якої шкоди позивач їх отримала. Остання не надала доказів на підтвердження того, що зазначені суми виплачені безпосереднім заподіювачем шкоди на компенсацію понесених нею матеріальних витрат у зв'язку з похованням матері. За таких обставин слід вважати, що вказані суми виплачені потерпілій на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 31.03.1995 року № 4 обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір моральної шкоди в 15000 грн., суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував характер і глибину завданих позивачу моральних страждань, заподіяних внаслідок вчинення працівником відповідача злочину та внаслідок якого померла її матері ОСОБА_6, а тому враховуючи ту обставину, що позивачці було завдано особливо глибоких та тривалих душевних страждань, пов'язаних із втратою матері, колегія суддів, виходячи з наведених обставин, принципів розумності і справедливості визначає розмір завданої позивачу відшкодування моральної шкоди в 100 000 грн. З врахуванням раніше сплачених позивачці ОСОБА_5 коштів за згаданими вище розписками в розмірі 42 000 грн. до стягнення з відповідача на її користь підлягає 58 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення в частині розміру відшкодування моральної шкоди не в повній мірі відповідає обставинам справи, а тому його в цій частині на підставі ст. 309 ЦПК України слід змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини вказаного рішення в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Рожищенського районного суду від 22 листопада 2016 року в даній справі в частині розміру відшкодування моральної шкоди змінити.

Абзац другий резолютивної частини вказаного рішення суду викласти в такій редакції:

«Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Транс» в користь ОСОБА_1 58 000 (п'ятдесят вісім тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.»

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: