г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1097/17
Номер провадження 2/213/792/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В.

при секретарі Гусаровій О.С.

за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цівільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, просила визнати недійсним кредитний договір №R171.0045290 від 11.06.2014р, зазначила, що при укладанні спірного кредитного договору порушено ч.2 ст. 11 ЗУ пр. захист прав споживачів, оскільки не було надано інформацію про кредитні умови, не мала часу детально ознайомитись з кредитним договором та додатками, також текст був дрібним. Вказує, що порушено ст. 18 ЗУ про захист прав споживачів, оскільки встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач вказує, що страхування за кредитним договором було не обов,язковим, але не дали можливості відмовитись від нього, тобто змусили. Вказано про несправедливість розміру пені.

Представником відповідача надано заперечення на позов, відповідно до якого позивачу була надана необхідна переддоговірна інформація, при укладанні договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, зі змістом договору позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис в договорі, та подальше виконання договору. Вказують, що позивач не зверталась до банку з заявами про надання додаткової інформації, або роз,яснення положень договору, не скористалась правом на відкликання згоди на укладання кредитного договору. Просили відмовити у позові.

Позивач, представник позивача, представник відповідача до суду не з,явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач та представник позивача просили задовольнити позов, представник відповідача просила відмовити у позові. Представник третьої особи до суду не з,явився.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

11.06.2014р. між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір №R171.0045290, за яким позивач отримала грошові кошти в сумі 27218 грн, з яких 19167,61 грн на споживчі цілі, та 8050,39 грн для оплати договору страхування. Відсотки - 6,49% на рік, комісія 1,79 %. Строк договору 60 місяці. Вказаний договір підписаний позивачем. (а.с.15,16).

Після укладання вказаного кредитного договору, позивач здійснювала оплату за спірним кредитним договором.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 2, 12 постанови від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» роз'яснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити ті обставини, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків.

Відповідно до Постанови ПВССУ №5 від 2012р., при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст. 215,1048-1052,1054-1055 ЦК України, та ст. 18,19 ЗУ "про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: 1. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України , договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином суд вважає недоведеним те, що позивачу в недостатній мірі було роз,яснено положення договору та його наслідки, зобов,язання за ним. Те, що позивач була з ним обізнана та погоджувалась з усіма умовами свідчить її підпис у спірному договорі. Крім того не знайшло підтвердження в судовому засіданні твердження позивача, що їй не надавали пам,ятку клієнта про основні параметри кредитування з додатками, попередній розпис сукупної вартості кредиту, оскільки стороною відповідача надано копії даних документів, які містять підпис позивача, та спростовують її твердження (а.с.40-42).

Суд вважає, що вимоги ст. 203 ЦК України були додержані, і тому договір є чинним та дійсним в розумінні ст. 215 ЦК України.

У відповідності до ст.11,18 ЗУ "про захист прав споживачів", судом не встановлено несправедливих умов спірного кредитного договору, та не вбачається несправедливою умова кредитного договору щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості що є незмінною величиною. Не доведено, що позивач не бажала укладати договір страхування, оскільки жодних зауважень до договору не було, та позивач його підписала, - тобто погодилась з його умовами. Судом не встановлено порушень при укладанні спірного кредитного договору; при укладанні договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, зі змістом договору позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис в договорі, та в подальшому вона його виконувала, сплачувала платежі, тобто вона зрозуміла його умови. Згоду на укладання кредитного договору позивач в установлені строки з банку не відкликала, заяв до банку про роз,яснення умов спірного договору, будь -яких скарг на дії працівників банку при укладанні спірного договору не подавала.

Крім того суд зазначає, що з даним позовом позивач звернулась до суду в квітні 2017р., тобто більш ніж через 3 роки після укладання кредитного договору.

Таким чином порушення ЗУ про захист прав споживачів, судом не встановлено.

Кредитний договір є дійсним, підстав визнавати його недійсним або нікчемним не встановлено. Враховуючи зазначене, а також положення закону про те, що сторони вільні в укладанні договору та визначення його умов, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,197,209,212-215,218,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення для осіб, що не були присутні при оголошенні рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 04.09.2017р.

Суддя: В.В. Мазуренко