Провадження № 2-н/229/232/2017
У Х В А Л А

13 вересня 2017 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Рагозіна С. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И Л А:

30 серпня 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2 . В заяві заявник просить стягнути з боржника аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

12 вересня 2017 року до суду надійшла інформація про місце проживання фізичної особи.

Відповідно до ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У пункті 9 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року №14, зазначено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Заявник в заяві вказує, що боржник сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі.

Тобто, до участі у справі повиннен бути залучений одержувач аліментів від боржника. У зв'язку з цим суддя вважає, що з заяви про видачу судового наказу вбачається спір про право і вона не підлягає прийняттю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 100 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Роз'яснити заявнику про право на звернення з вимогою про стягнення аліментів в порядку позовного провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецькї області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: С. О. Рагозіна