У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «А-1» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 8 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «А-1» (далі - ОСББ «А-1») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідач є членом ОСББ, але тривалий період не сплачує грошові кошти на утримання будинку, рішення загальних зборів щодо затвердження витрат на утримання прибудинкової території невиконує, згідно з довідкою про наявність заборгованості за період з 1 січня 2012 року до 30 квітня 2014 року заборгованість становить 2 155 грн іскладається з витрат на отримання охорони таза користування паркомісцем біля будинку. Відповідно до п.2.3.1 протоколу № 5 від 4 грудня 2010 року, що затверджений загальними зборами, всі власники квартир зобов'язані сплачувативнески на утримання прибудинкової території у розмірі 20 грн за місяць та 5 грн за ніч за утримання власних автомобілів на охоронюваній прибудинковій території ОСББ «А-1». Відповідач на вищевказаних зборах був присутній, зобов'язаний виконувати рішення зборів.

Ураховуючи викладене, ОСББ «А-1», уточнивши позовні вимоги, просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2 155грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 8 листопада 2016 року, позов ОСББ «А-1» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ «А-1» заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2 155 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 1 тис. грн та 243 грн 60 коп. на відшкодування сплаченого судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСББ «А-1», суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 та членом ОСББ «А-1», тому зобов'язаний виконувати всі положення статуту об'єднання, рішення загальних зборів (ст. 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Так, рішеннями загальних зборів від 4 грудня 2010 року та від 4 грудня 2012 року затверджені витрати на утримання прибудинкової території, які відповідають положенням ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та є обов'язковими для виконання власниками квартир членів ОСББ «А-1».

Отже, оскільки відповідач є власником приміщення у житловому комплексі, в якому створено ОСББ, він зобов'язаний здійснювати платежі та внески на утримання, ремонт спільного мана, (також і незалежно від членства в об'єднанні) за наявності підтверджених витрат на управління, утримання збереження будинку, тому така сума підлягає стягненню.

При цьому відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з їх оплати, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також судами правильно встановлено, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки 20 червня 2014 року ОСББ «А-1» вжезверталося до суду про видачу судового наказу по спірній заборгованості, 17 липня 2014 року було видано судовий наказ, який за заявою ОСОБА_4 скасовано і роз'яснено про право на звернення до суду з відповідним позовом.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 8 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.П. Штелик