Справа № 192/459/15-ц
Провадження № 2/192/9/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" січня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання Корота Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області як орган опіки та піклування, третя особа Солонянська районна державна нотаріальна контора, про поділ майна подружжя,

за участю:

відповідачки ОСОБА_3,

представника Солонянської районної державної адміністрації ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка згідно уточнених позовних вимог звернулась до суду з позовом до відповідачів про поділ майна подружжя.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 липня 2007 року між нею та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений актовий запис за № 72.

За час спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_6, ними 04 грудня 2009 року, за біржовою угодою, було придбано транспортний засіб марки ГАЗ-3302-14 ЗНГ, номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ вантажний, бортовий малотоннажний-В, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, VIN код Х 049303, номер двигуна НОМЕР_3, шасі Х 049303, який 14 грудня 2010 року був зареєстрований на імя ОСОБА_6

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2012 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано.

Після розірвання шлюбу між позивачкою та ОСОБА_6 вони продовжували проживати разом та користуватися придбаним транспортним засобом до 12 травня 2014 року. Після вказаного періоду стосунки були припинені, в звязку з чим позивачка намагалася в добровільному порядку розділити вищевказаний транспортний засіб, який перебував у повному володінні та користуванні ОСОБА_6, але останній проводити такий розподіл відмовився.

Після смерті ОСОБА_6 02 вересня 2015 року відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на спірний транспортний засіб.

Спадкоємцями спадкового майна є батьки померлого ОСОБА_6 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також їх малолітній син - ОСОБА_4.

Тому позивачка просила визнати транспортний засіб марки ГАЗ-3302-14 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя та поділити спірне майно, шляхом визнання права власності на ? частину транспортного засобу за нею.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання 06 січня 2017 року не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, згідно поданих клопотань просить розглядати справу у її відсутність (Т. 2 а.с. 25, 32).

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що транспортний засіб, який просить визнати спільним майном подружжя та поділити позивачка, на даний час не зареєстрований на території України і тому неможливо поділити те, що не існує.

Представник Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області як орган опіки позовні вимоги визнала в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечувала.

Представник позивачки, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили (Т. 2 а.с. 28, 30, 34).

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, згідно поданої заяви просить справу розглядати у їх відсутність (Т. 2 а.с. 31).

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 1-КИ № 084276 від 28 липня 2007 року ОСОБА_2 (дошлюбне Олійник) ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_6 28 липня 2007 (Т. 1 а.с. 8). Від даного шлюбу в них народилася дитина син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1 а.с. 125).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2012 року, яке набрало законної сили 03 липня 2012 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано (Т. 1 а.с. 9).

02 вересня 2015 року ОСОБА_6 помер, про що 08 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис №244 і що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №648230 (Т. 1 а.с. 117).

Заявами від 07 жовтня 2015 року та 05 листопада 2015 року до Солонянської державної нотаріальної контори, спадщину після смерті ОСОБА_6, прийняли, його батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, заяву від імені якого подала позивачка, як його законний представник (Т.1 а.с. 113-115).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріуса Солонянської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після померлого 02 вересня 2015 року ОСОБА_6 у звязку з відсутністю спільно набутого майна (Т. 1 а.с. 133).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як вбачається з довідки центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району №1 автомобіль ГАЗель, номерний знак НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_6 у 2010 році та знятий з обліку 31 березня 2015 року. На даний час транспортний засіб не зареєстрований на території України (Т. 1 а.с. 52, 54, 55, 193).

Згідно рекомендацій, що викладені в п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приймаючи до уваги той факт, що позивачкою, в порядку ст. 60 ЦПК України, не надано до суду жодних доказів, які б достовірно підтверджували, що спірне рухоме майно, а саме автомобіль марки ГАЗ-3302-14 ЗНГ тип ТЗ вантажний є об'єктом права спільної сумісної власності, як і доказів про джерело придбання майна, його відповідну вартість та те, що вказане майно є в наявності на даний час, а тому суд вважає, що, враховуючи вищезазначені норми матеріального права, а також ніким не скасовану постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (Т.1 а.с. 133), що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, тому у відповідність до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 68, 69 СК України, ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області як орган опіки та піклування, третя особа Солонянська районна державна нотаріальна контора, про поділ майна подружжя відмовити.

Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 10 січня 2017 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.