Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Білик Н.В.

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позові зазначає, що 09 квітня 1999 року помер її рідний дід ОСОБА_2, який проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 1,65 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області право на яку мав померлий на підставі сертифіката на земельну частку(пай) серії ВН № 0416664, який зареєстрований за №409 від 09.10.1997 року. Спадкоємцями за законом на дане майно були його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та його дружина - мати позивача, ОСОБА_5. Батько позивачки, ОСОБА_6 помер 22.04.1994 року, ще до смерті свого батька ОСОБА_2. Мати позивачки ОСОБА_5 померла 30. 11.2000 року, а ОСОБА_3 помер 28.02.2007 року.

Позивач, ОСОБА_1 вказує, що вона є спадкоємцем після смерті діда, за правом представлення. Однак, вона не може оформити спадщину оскільки не збереглось свідоцтво про народження її батька ОСОБА_7, яким підтверджувалась би родинні відносини, а в актовому записі про його народження в графі «Відомості про дитину» вказано лише прізвище та ім'я - ОСОБА_6.

Крім того, у позивача не зберігся оригінал сертифіката на право на земельну частку(пай) серії ВН № 0416664 який був виданий Літинською районною державною адміністрацією діду, ОСОБА_2, 09.10.1997 р., яким закріплено за ним право на земельну частку (пай) площею 1,65 в умовних кадастрових гектарах.

За вказаних обставин, позивач не може оформити спадщину у нотаріальній конторі та змушена звернутися до суду за захистом свого права. Просить встановити факт родинних відносин з ОСОБА_2 та визнати право на земельну частку(пай) право на яку мав померлий на підставі сертифіката про право на земельну частку(пай).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовільнити ,посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Суду також пояснила, що вона дійсно являється онукою покійного ОСОБА_2, який помер 09.04.1999 року.

Відповідач, представник Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначили, що вони являються двоюрідними братами позивача ОСОБА_1. Суду пояснили, що покійний ОСОБА_2, який помер більше десяти років тому, приходиться їм та ОСОБА_1 рідним дідом. Їм відомо, що після смерті покійного є спадщина, а саме земельна частка (пай), однак вони на це майно не претендують та погоджуються, щоб за ОСОБА_1 було визнано право власності на пай.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що він є рідним братом позивачки ОСОБА_1 Суду пояснив, що покійний ОСОБА_2, який помер у 1999 році, це їх рідний дід. Після смерті діда залишилась спадщина, а саме земельна частка (пай). ОСОБА_11 на дане майно ніхто не претендує та не заперечує , щоб за ОСОБА_1 було визнано право власності на пай.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, заслухавши покази свідків та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, повязані із спадкуванням.

Копії свідоцтв про смерть (а.с.7-9) свідчать, що ОСОБА_2 помер 09.04.1999 року, ОСОБА_6 помер 26.04.1994 року, ОСОБА_5 померла 26.12.2000 року. Із копії свідоцтва про народження (а.с.10) встановлено, що позивач є дочкою покійного ОСОБА_7. Копія свідоцтва про шлюб (а.с.11) свідчить, що позивач змінила дошлюбне прізвище «Човган» на "Гусак" при реєстрації шлюбу у 2008 році. Із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 30.08.2016 р. (а.с.12) встановлено, що батьком ОСОБА_7 був ОСОБА_12, матір - ОСОБА_13. Дані цього ОСОБА_10 співпадають із записами погосподарської книги Дяковецької сільської ради по двору ОСОБА_12, зокрема - дата та місце народження ОСОБА_7 (а.с.13). Копія виписки із по господарської книги за 1958-1960 роки №4 по Дяковецькій сільській раді, особовий рахунок №629 (а.с.13) підтверджує, що батько позивачки, ОСОБА_6, був записаний сином ОСОБА_12.(а.с.13). Згідно довідки №587 від 31.08.2016 року виданою виконкомом Дяківецької сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с.14) встановлено, що ОСОБА_2 числиться в списку пайовиків КСП «Дяковецьке», с. Дяківці Літинського району Вінницької області, за №392. Інші довідки видані Дяковецькою сільською радою (а.с.14-15) свідчать, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, являвся сином покійному ОСОБА_2 та помер 28.02.2007 року. Довідка № Г-568/0-603/6-16 від 07.09.2016 року відділу держгеокадастру у Літинському районі Вінницької області (а.с.16) підтверджує, що згідно книги реєстрації сертифікатів на земельну частку(пай) по Дяковецькій сільській раді, гр.. ОСОБА_2 отримав сертифікат на земельну частку(пай) ВН № 0416664 в КСП «Дяковецьке». Розмір земельної частки(паю) становить 1,65 в умовних кадастрових гектарах. Грошова оцінка земельної частки(паю) складає 51678 грн. Оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку(пай) серії ВН №046664 виданого Літинською районною державною адміністрацією 07.10.1997 р. на ім'я ОСОБА_14 розміщеного в Літинській районній газеті «Літинський вісник» (а.с.17) свідчить, що вищевказаний сертифікат втрачений. Із копії заяви ОСОБА_15 встановлено, що вона являється внучкою покійного ОСОБА_2, позов ОСОБА_1 визнає в повному обсязі. Відповідь нотаріуса (а.с.18) підтверджує, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріуса.

Відповідно до ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ППВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " п.7 передбачено , що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Враховуючи викладене, наданими у справі доказами , суду достовірно доведено той факт, що покійний ОСОБА_2 дійсно був дідом позивача, ОСОБА_1, тому заяву слід задовільнити.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до розяснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що покійний ОСОБА_2 за життя набув права на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1, яка є спадкоємцем після смерті останнього права на земельну частку (пай).

Керуючись ст.. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України та ст.ст. 3,10,60, 212 -215,256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною онукою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 09 квітня 1999 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право на земельну частку (пай) розміром 1,65 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_2, який помер 09 квітня 1999 року.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна