Справа №635/7339/16-ц
Провадження по справі №2/635/690/2017
30 січня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Шинкарчука Я.А.,
при секретарі судового засідання - Желізовій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Покотилівка Харківського району Харківської області у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики у сумі 404000,00 грн. та суму сплачено судового збору у розмірі 4040,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 13 січня 2016 року між ОСОБА_1, як позикодавцем, та ОСОБА_2, як позичальником, був укладений договір позики грошових коштів у розмірі 404 000,00 гривень, за умови повернення позичальником грошових коштів кредитору у такі терміни - 204 000,00 гривень до першого червня 2016 року, 200 000,00 гривень до першого вересня 2016 року. Позивач прийняті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі та надав відповідачеві позику у сумі 404 000,00 гривень готівкою, що підтверджується договором та розпискою, що підписана власноруч відповідачем 13 січня 2016 року. Натомість відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав, позику у встановлені договором позики терміни не сплатив, необхідні платежі у розмірі 404 000,00 гривень відповідач не здійснив. Відтак, з період з моменту виникнення заборгованості до дня звернення з цією позовною заявою ніякі грошової кошти від відповідача, позивачу від відповідно до зобов'язань за вказаним договором не надходили. Всі звернення позивача до відповідача про наявність порушень умов договору, відповідачем було проігноровано, на телефонні дзвінки позивача відвідач не реагує, зустрічі уникає. З урахування наведеного та керуючись ст.ст.525, 526. 530, 625, 1049 ЦК України, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за договором у сумі 404 000,00 гривень, а також витрат пов'язаних із зверненням до суду з відповідним позовом у сумі 4 040, 00 гривень.
В судове засідання ні позивач, ні його представник, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги він підтримає в повному обсязі, а вразі повторної неявки відповідача до суду не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, в тому числі, через публікацією в пресі оголошення про виклик у відповідності до п. 9 ст. 74 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його відсутності чи письмових заперечень проти позову до суду не надав, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку.
В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
13 січня 2016 року між ОСОБА_1, як позикодавцем, та ОСОБА_2, як позичальником, був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л.М., за реєстровим номером 4, за умовами якого ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняв у власність грошові кошти 404 000,00 гривень. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики.
У відповідності до п.2 вказаного договору позики зазначену вище суму грошей позичальник зобов'язувався повернути позикодавцю готівкою у строк таким чином: 204 000,00 гривень до першого червня 2016 року, 200 000,00 гривень до першого вересня 2016 року. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинна повернути позичальнику розписку. У разі неможливості повернення розписки позикодавець повинна вказати про це у розписці, яку вона видає. Наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У вищевказаному договорі позики визначні всі суттєві умови договору, в тому числі: строк дії договору, умови повернення грошових коштів, відповідальність за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного договору вбачається, що сторони підтвердили своїм особистим підписом, що ознайомилися і згодні з усіма умовами, викладеними у ньому та засвідчили свою згоду підписами у договорі.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається зі змісту вищевказаного договору позики (п.5 договору), в разі, якщо позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в примусовому порядку.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики від 17 жовтня 2012 року.
Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599- 601, 604-609 ЦК України, зокрема заст. 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності (ст. 212 ЦПК України).
Жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх доводів щодо виконання зобов'язання за договором позики від 13 січня 2016 року відповідачем в ході судового розгляду суду не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених речовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківських рахунок.
Таким чином, у зв'язку з відсутністю доказів виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором позики від 13 січня 2016 року, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення грошової суми за зазначеним договором у повному обсязі.
Стосовно питання про розподіл судових витрат, то суд вирішує його відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).
Відповідно до квитанції від 12.10.2016 року позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 4040, 00 грн.
На підставі зазначеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4040, 00 грн.
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, загальну заборгованість за договором позики від 13 січня 2016 року у сумі 404 000 (чотириста чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір у розмірі 4040 (чотири тисячі сорок) гривень 00 копійок.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -