АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1687/2017 Головуючий у 1-й інстанції - Катющенко В.П.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1531 грн. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною

повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1228 грн. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на утриманнямалолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1531 грн. на 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття; малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1228 грн. на 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу.

Позивач проти апеляційної скарги заперечила.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення останньою повноліття; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення останньою повноліття.

Посилається на те, що вона зареєструвала з відповідачем шлюб 15 квітня 2006 року. На даний час нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Дніпровського районного суду м. Києва. Від шлюбу мають дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Розлад сімейного життя стався кілька років тому. Неодноразово вони припиняли спільне проживання внаслідок незадовільної, а подекуди і протиправної поведінки відповідача. Проте, повіривши обіцянкам щодо виправлення, знову робили спроби до примирення. Така ситуація склалась внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями, куди йшли всі його доходи. Відповідачем неодноразово вчинялось насилля в сім'ї тобто побиття її, навіть у присутності дітей. З цього приводу неодноразово викликалась міліція. Востаннє така ситуація виникла 31 серпня цього року. Після чого вони з дітьми проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено. Наразі діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, добровільно відповідач коштів на утримання дітей надавати відмовляється. В період спільного проживання розмір коштів, що надавались ним на утримання дітей також був недостатнім, так як відповідач зловживав спиртними напоями. Розмір отримуваного нею доходу є невеликим, їй складно самостійно утримувати дітей. Свою поведінку щодо ухилення від належного утримання їхніх дітей відповідач відмовляється аргументовано пояснити. Відповідач не страждає на хронічні хвороби, є особою працездатного віку, та наскільки їй відомо, працює в декількох службах таксі, відмовляючись надати їй точну інформацію щодо цього та щодо свого офіційного оформлення на роботі. Позивачу відомо, що відповідач працює та має гідний заробіток, проте назвати їй конкретне місце роботи та розмір доходу відмовляється. Оскільки їй не відомо місце постійної роботи відповідача після припинення шлюбних відносин та розмір середньомісячного заробітку відповідача на цей момент, вона вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 гривень на утримання кожного з дітей не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Це виходить з того, щовідповідач не страждає на хронічні хвороби, є особою працездатного віку, на його утриманні більше ніхто не перебуває, стягнень по виконавчим листам не проводиться, тому він має можливість сплачувати на утримання дітей заявлений розмір аліментів. Старша донька навчається у школі, перебуває у тому віці, коли їй необхідні кошти на посилене харчування, на розвиток її розумових здібностей, на придбання необхідних для школи предметів, на розвиток фізичного стану (донька відвідувала гімнастику, дзюдо, де отримала кілька нагород та відзнак). Та їй необхідно продовжити цю практику. Молодша донька відвідує садочок, на її утримання також необхідні значні кошти,| оскільки в цьому віці дитина розвивається, їй потрібні відповідні іграшки для розвитку розумових здібностей, моторики. Дитина швидко росте та необхідно поповнювати одяг, взуття щосезону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони 15 квітня 2006 року зареєстрували шлюб (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, позивач проживає разом з малолітніми доньками окремо від відповідача, останній постійного заробітку не має, в утриманні малолітніх дітей участі не приймає.

Обґрунтовуючи заперечення щодо розміру аліментів на утримання дітей в суді першої інстанції відповідач в судовому засіданні посилався на те, що він перебуває на обліку в поліклініці та має матір пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться під наглядом в КНГІ «ЦПМСД №1» Дніпровського району м. Києва та має ряд хронічних захворювань.

Однак, відповідач є особою працездатного віку, останньому не встановлено будь-якої групи інвалідності, при цьому будь-яких доказів перебування на його утриманні інших осіб, відповідачем надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1228 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановивши обставини справи, суд дійшов вірного висновку, що відповідач є особою працездатного віку, належних доказів перебування на його утриманні інших осіб, останнім надано не було, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1531 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття та на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1228 грн.щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду та не погоджується з доводами апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом вірно встановлено, що відповідач є працездатною особою, інвалідності по стану здоров'я не має.

Посилання апеляційної скарги на те, що на утриманні відповідача перебуває мати колегія суддів не приймає до уваги, оскільки мати відповідача отримує пенсію по віку та має ще одного сина, який їй допомагає.

Відповідач ці обставини підтвердив в апеляційному суді.

Також відповідач підтвердив, що на обліку на біржі праці не перебуває, знявся з обліку до ухвалення рішення суду.

Виходячи з цього, доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача відсутня можливість знайти роботу за його спеціальністю водія з гідною зарплатою, колегія суддів оцінює критично.

З підстав наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей немає та судом не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: