справа № 274/1667/17
провадження № 2/0274/1158/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.17 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Никонівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,5611 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та на земельну ділянку площею 4,7693 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Никонівської сільської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2. Вказує, що постановами нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначені земельні ділянки.

В судове засідання позивач не з"явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проведено відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а. с. 17).

Згідно заповіту, посвідченому 18.02.2016 року секретарем виконавчого комітету Никонівської сільської ради, ОСОБА_2 все належне йому майно заповів синові - ОСОБА_1 (а. с. 13).

Згідно листа від 31.10.2016 року Управління Держгеокадастру у Бердичівському районі відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_2 обліковуються наступні земельні ділянки: площею 0,5611 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (згідно Державного акта на право власності на землю НОМЕР_1, виданого на підставі рішення виконкому Никонівської сільської ради від 16.11.2000 р. № 16), та площею 4,7693 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Никонівської сільської ради (згідно Державного акта на право власності на землю НОМЕР_2, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2004 р. )(а. с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодесу України( ЗК України), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, а відповідно до ч. 3 цієї статті право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Постановами державного нотаріуса від 10.11.2016 року № 2878 та № 2879 у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,5611 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (згідно Державного акта на право власності на землю НОМЕР_1, виданого на підставі рішення виконкому Никонівської сільської ради від 16.11.2000 р. № 16) та земельної ділянки площею 4,7693 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Никонівської сільської ради (згідно Державного акта на право власності на землю НОМЕР_2, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2004 р.), позивачу відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на ці земельні ділянки(а. с. 11-12).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, зважаючи на те, що спадкодавцю ОСОБА_2 належали вищевказані земельні ділянки на підставі державних актів на право приватної власності на землю, зазначене стверджує той факт, що вказане майно було набуте у власність спадкодавця правомірно, тобто на законних підставах, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності спадкодавця на земельні ділянки, це право підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60 , 212 - 215 ЦПК України, ст. 1268 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,5611 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 Житомирської області, та на земельну ділянку площею 4,7693 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Никонівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.В.Замега