Справа№487/5956/13-ц
Провадження №4-с/487/12/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2017 р. Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за скаргою ОСОБА_1

на дії та рішення державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016р. заявник звернулася до суду із скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору протиправними та скасувати про це постанову від 04.11.2015р., винесену у виконавчому провадженні №43919389, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що державний виконавець у виконавчому провадженні про стягнення із заявника на користь ПАТ "ПУМБ" суми заборгованості не направив боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, про його існування вона дізналася лише 09.11.2015р., до цього часу добровільно сплатила частину заборгованості на виконання рішення, проте оскарженою постановою це не враховано: ухвалено стягнути судовий збір з усієї суми стягнення за виконавчим документом; просить поновити строк оскарження, оскільки зверненню до Заводського райсуду м.Миколаєва передувало своєчасне предявлення адміністративного позову згідно до розяснень судових органів на той час.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав, викладені обставини підтвердив; головний державний виконавець Заводський ВДВС ОСОБА_2 проти скарги заперечила, посилаючись на відповідність проведених виконавчих дій вимогам закону.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд встановив наступне.

18.03.2014р. рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва із змінами за рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 07.05.2014р. присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» в погашення за кредитним договором від 03.10.2008р. заборгованості станом на 04.07.2013р. за кредитом і відсотками - 37491,64 доларів США, 20000грн пені, 3195,58грн судових витрат.

06.06.2014р. на виконання зазначеного рішення Заводським районним судом м.Миколаєва видано виконавчий лист №2/487/27/14.

09.07.2014р. постановою державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження ВП №43919389 з виконання виконавчого листа №2/487/27/14 від 06.06.2014р., надано боржнику семиденний строк на добровільне виконання рішення суду.

04.11.2015р. державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ прийнято постанову ВП №43919389 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 32275,38грн.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV, що діяв на час оскаржених дій та рішень, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягуються виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом.

Приписами статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення; боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до положень ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Цим правом скористався боржник, оскарживши дії і рішення щодо стягнення виконавчого збору шляхом предявлення адміністративного позову. Помилковість обраного заходу остаточно визначена 30.03.2016р. ухвалою адміністративного суду апеляційної інстанції. За такого строк звернення до Заводського районного суду м.Миколаєва з даною скаргою пропущений з поважних причин.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів належного направлення боржнику ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог ч.1ст.31 зазначеного Закону.

Разом з тим, з документів виконавчого провадження слідує, що 09.11.2015р. представник боржника вперше ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав з нього копії документів, а 10.11.2014р. до відділу було подано письмову заяву з доданими до неї копіями платіжних документів про сплату ОСОБА_1 протягом липня-жовтня 2014р. коштів в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду на загальну суму 4083,32грн.

Беручи до уваги зазначене та виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що боржник була позбавлена права на добровільне виконання судового рішення, оскільки мала можливість дізнатися про відкриття виконавчого провадження та надання строку для самостійного виконання рішення лише 09.11.2014р.

За такого, орган ДВС мав би прийняти нове рішення щодо встановлення нового семиденного строку добровільного виконання судового рішення, а проведені боржником оплати до спливу нового строку врахувати як самостійне часткове виконання рішення і відповідно до п.3.7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за №512/5, стягнути виконавчий збір лише з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

З огляду на викладене, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, оскільки оскаржені дії проведені та оскаржене рішення прийняте державним виконавцем з порушенням вимог закону.

Керуючись ст.387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Строк на оскарження поновити.

Визнати дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору протиправними та скасувати постанову від 04.11.2015р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 32275,38грн у виконавчому провадженні №43919389.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Т.В.Корнешова