БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/21/17
Справа № 382/355/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2017 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.,

при секретарі Мамей Н. І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Яготинського районного суду Київської області, Відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про скасування постанови державного виконавця, стягнення виконавчого збору, визнання інформації недостовірною

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Яготинського районного суду Київської області, Відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про скасування постанови державного виконавця, стягнення виконавчого збору, визнання інформації недостовірною.

11.08.2016 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив скасувати постанову державного виконавця ОСОБА_8 від 05.04.2016 про закінчення виконавчого провадження; стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 10 % суми боргу, що складає 2835,00 грн.; визнати розповсюджену інформацію у постанові Яготинського районного суду Київської області від 13.05.2016 недостовірною, зміст постанови судді ОСОБА_4 завідомо неправдивим та дискредитуючим (Т. 1 а.с.108-109).

17.11.2016 через канцелярію Березанського міського суду Київської області надійшла заява про уточнення позовних вимог, якою позивач просив роз'єднати як самостійні провадження вимоги до Яготинського районного суду Київської області та судді ОСОБА_4; визнати розповсюджену інформацію у постанові Яготинського районного суду Київської області від 13.05.2016 недостовірною, а зміст вказаної постанови судді ОСОБА_4 завідомо неправдивим та дискредитуючим; стягнути з Яготинського районного суду Київської області моральну шкоду у розмірі 1 грн.; визнати дії державних виконавців ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неправомірними через бездіяльність; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.04.2016 та зобов'язати державного виконавця ОСОБА_8 стягнути борг з боржника ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 10% суми боргу, що складає 2835,00 грн.; стягнути з відповідачів пропорційно на користь позивача судові витрати у розмір 4656 грн.; стягнути з ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 37207,21 грн., проценти, нараховані відповідно до ст. 1048 ЦК України в розмірі 2417,50 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 547,40 грн., інфляційні у розмірі 1785,95 грн. (Т. 1 а.с.173-182).

Свої позовні вимоги позивач аргументував тим, що 29.05.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП № 28157798 з примусового виконання виконавчого листа № 1028/766/12 від 22.04.2013, виданого Яготинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 28350,00 грн. на користь ОСОБА_1 Судовими рішеннями по справах № 382/2151/14-ц, 382/1208/14-ц, 382/2151/14-ц, 382/1543/15-ц, 382/1035/14-ц, 382/355/16-ц, 22-ц/780/7259, 22-ц/780/3361/15, 22-ц/780/5356/15, 22-ц/780/2425/16 встановлено, що перешкод для виконання судового рішення з боку боржника не вбачається, при цьому дії державних виконавців ОСОБА_5, ОСОБА_10 було визнано неправомірними, а також встановлено факт порушення прав ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні. 05.04.2016 вказане виконавче провадження було закрите постановою державного виконавця ОСОБА_8 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням боржником своїх зобов'язань.

Враховуючи те, що борг згідно договору позики, стягнення суми якого було предметом виконавчого провадження, був повернутий відповідачем ОСОБА_3 несвоєчасно, позивач у своїй позовній заяві посилався на положенння ст.509, 526, 530, 536, 1048, 625 ЦК України, та вказує на наявність відповідальності ОСОБА_3 за порушення грошового зобов'язання у вигляді виниклої простроченої заборгованості станом на 30.09.2016 у вигляді суми основного боргу відповідача, процентів, трьох відсотків річних від простроченої суми, а також інфляційних виплат, що в сумі становить 41958,06 грн., а також на понесені ним, позивачем, судові витрати у розмірі 4656 грн., які просить стягнути з відповідачів пропорційно.

В судовому засіданні позивач свою позовну заяву підтримав частково, відмовившись від вимог визнати розповсюджену інформацію у постанові Яготинського районного суду Київської області від 13.05.2016 недостовірною, а зміст вказаної постанови судді ОСОБА_4 завідомо неправдивим та дискредитуючим; стягнути з Яготинського районного суду Київської області моральну шкоду у розмірі 1 грн.

В решті - позов підтримав, обґрунтовуючи його доводами, викладеними в позовній заяві.

Право позивача протягом усього часу розгляду справи зменшити або збільшити розмір позовних вимог передбачене ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У такому випадку, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається , що відповідає ч.3 ст. 206 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у цивільній справі в частині визнання розповсюдженої інформації у постанові Яготинського районного суду Київської області від 13.05.2016 недостовірною, а зміст вказаної постанови судді ОСОБА_4 завідомо неправдивим та дискредитуючим; стягнення з Яготинського районного суду Київської області моральну шкоду у розмірі 1 грн., закрити у звязку з відмовою позивача від позову у цій частині.

Представник Яготинського районного ВДВС ГТУЮ в Київській області подав до суду заперечення на позовну заяву, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність (Т. 1 а.с.209-210).

Відповідач ОСОБА_6, представник ГУ ДКСУ в Київській області у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.171-172).

03.01.2017 ОСОБА_3 подав заперечення проти позову, в якому вказав на відсутність відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, у правовідносинах, які виникли між сторонами по справі (Т. 1 а.с.200-208).

До канцелярії суду надійши письмові пояснення за підписом начальника ГУКСУ в Київській області, згідно з якими, ГУ ДКСУ в Київській області не є учасником даних правовідносин, та володіє інформацією, яка може вплинути на розгляд даної справи (а.с. 165-166).

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП № 28157798 з примусового виконання виконавчого листа № 1028/766/12 від 22.04.2013, виданого Яготинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 28350,00 грн. на користь ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 4)

Вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу постановою державного виконавця ОСОБА_10 від 16.10.2014 (Т. 2 а.с.77).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02.06.2015 було залишено без змін ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2015, якою вказану постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві було скасовано, а дії державних виконавців ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було визнано неправомірними (Т. 1 а.с.7-8,183-187).

Вказану ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02.06.2015 було отримано Яготинським відділом державної виконавчої служби 13.07.2015, та постановою начальника ВДВС ОСОБА_7 від 13.07.2015 скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.10.2014, а постановою державного виконавця ОСОБА_5 від 13.07.2015 вказане виконавче провадження за ЄДРВП № 38157798 було відновлене (Т.2 а.с.86).

05.04.2016 заступником начальника Яготинського ОСОБА_8 у зв'язку з фактичним виконанням судового рішення винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (Т.1 а.с.63).

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказані положення відповідають нормам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, стаття 6 якої визнає право людини на доступ до правосуддя, а стаття 13 - на ефективний спосіб юридичного захисту права, що було порушене, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження, відтак, особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру вказаного порушення.

Згідно ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що ухвалами Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2015 та 07.08.2015 дії державного виконавця ОСОБА_5 було визнано неправомірними (Т. 1 а.с.7-8,52-54,57-58).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно положень ч.1ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи те, що з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав постановлено рішення суду, яке набрало законної сили, а також те, що, виходячи з принципу змагальності, позивачем не обґрунтовано невідповідність вимогам закону інших процесуальних дій державного виконавця ОСОБА_5 у вказаному виконавчому провадженні, які не були б предметом судового розгляду раніше та щодо яких позивачем у вказаному провадженні заявлено вимоги, суд вважає, що провадження в частині визнання дій державного виконавця ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Щодо вимог позивача про визнання дій начальника відділу ОСОБА_7 та заступника начальника відділу ОСОБА_8 неправомірними через бездіяльність, суд, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так, керуючись ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, п. 4.12.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 в редакції від 17.04.2012, чинних на момент винесення постанови про відновлення виконавчого провадження 13.07.2015, у разі, якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа

стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження такого рішення суду.

Як вбачається з супровідного листа, зареєстрованого ВДВС Яготинського РУЮ за вх. 2066 від 13.07.2015, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02.06.2015, якою ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2015 було залишено без змін, ВДВС Яготинського РУЮ в Київській області отримало 13.07.2015, і того ж дня начальником ВДВС ОСОБА_7 скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.10.2014, а державним виконавцем ОСОБА_5 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (Т. 2 а.с.75, 80, 86).

Водночас суд критично розцінює доводи позивача щодо невиконання протягом 4,5 місяців ухвали Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2015, так як вказана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку, відтак, з урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, набрала законної сили 02.06.2015.

Окрім того, з урахуванням п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, чинного на момент існування спірних правовідносин, виконавче провадження закінчується у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відтак, постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.04.2016 заступник начальника Яготинського ВДВС ОСОБА_8 згідно з вимогами чинного на той час законодавства закінчила виконавче провадження, так як боржник фактично сплатив суму боргу, що підтверджується документами, та було визнано позивачем в судовому засіданні (Т. 1 а.с.192, Т.2 а.с.99,103, 106,).

З аналізу змісту ч. 6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, чинного на момент існування спірних правовідносин, у разі завершення виконавчого провадження з підстав,

передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8

частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не

стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня

після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження

відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення

виконавчого збору.

На виконання вказаних положень, 06.04.2016 заступником начальника відділу ОСОБА_8 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2835,00 грн. (Т. 2 а.с.113).

Відтак, враховуючи положення щодо змагальності та обов'язку доказування в цивільному судочинстві, передбачені ч. 1-3 ст. 10, 60, 61 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову у частині вимог про визнання дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неправомірними через бездіяльність, а також скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.04.2016 та зобов'язання ОСОБА_8 стягнути з боржника виконавчий збір , так як суду не надано жодних об'єктивних даних щодо невідповідності дій вказаних посадових осіб та процесуального порядку завершення виконавчого провадження заступником начальника ВДВС ОСОБА_8 вимогам законодавства.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_9 суми боргу в розмірі 37207,21 грн., процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України в розмірі 2417,50 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та інфляційних в сумі 1785,95 грн., суд, проаналізувавши матеріали справи, пояснення сторін, прийшов до наступних висновків.

Частиною 5 статті 11 ЦПК України передбачено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Судом встановлено, що у відповідності до виконавчого листа № 1028/766/12, виданого 22.04.2013 Яготинським районним судом Київської області, з виконання якого відкрито виконавче провадження ЄДРВП № 28157798, з боржника стягнуто 28350,00 грн. боргу.

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом

У справі, яка розглядається, спір виник у зв'язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення суду про зобов'язання ОСОБА_3 сплатити борг за договором позики.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання та цивільні права і обов'язки у зобов'язальних правовідносинах.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення суми боргу в розмірі 37207,21 грн., процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України в розмірі 2417,50 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та інфляційних в сумі 1785,95 грн., слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Щодо вимог позивача про про стягнення на свою користь з відповідачів судові витрати в сумі 4656 грн., суд, дослідивши докази, прийшов до наступних висновків.

Враховуючи зміст положень ч. 1 ст. 88, ч.1ст.89 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача судових витрат у розмірі 4656 грн., так як його позовні вимоги задоволені не були, крім того, будь - які документи (квитанції, чеки, тощо) на підтвердження позивачем витрат на послуги юриста з складення процесуальних документів, витрат повязаних з явкою до суду, надано не було.

Керуючись ст. 10, 14, 11, 60, 61, 88, 89, 205, 213-215 ЦПК України, ст.28, 49, 51 Закону України "Про виконавче провадження", суд-

В И Р І Ш И В:

Провадження у справі в частині визнання інформації, розповсюдженої постановою Яготинського районного суду Київської області від 13.05.2016, недостовірною, зміст постанови судді ОСОБА_4 завідомо неправдивим та дискредитуючим та стягнення з Яготинського районного суду Київської області моральної шкоди у розмірі 1 (однієї) гривні, визнання дій державного виконавця ОСОБА_5 неправомірними через бездіяльність, закрити.

В решті позову - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. О. Капшученко