РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/282/17
Провадження № 2/327/128/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11.09.2017 року смт. Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Завіновська А.П., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

08.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання права власності на ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Польова, б. 32, із спорудами до нього.

Перевіривши заяву на предмет відповідності вимогам цивільного процесуального законодавства України, суд доходить висновку про необхідність залишення її без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Положеннями ч. 4 ст. 119 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (частини 5 статті 119 ЦПК України).

Згідно до розяснень, викладених у пунктах 4 та 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК України. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом СК України) та ст. 372 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено між ними домовленістю. Майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Виходячи з вимог, викладених у пункті 9 частини 1 статті 80 ЦПК України, ціна позову про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається за дійсною вартістю нерухомого майна.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи спосіб захисту цивільного права позивачка просить суд визнати за нею право власності на спірне майно, що було придбано колишнім подружжям під час перебування їх у шлюбі.

Водночас позивачка у прохальній частині позову не ставить питання про визнання за нею права спільної сумісної власності на спірне майно, внаслідок чого у неї виникає право визнання права власності на ? частку з такого майна, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, та, окрім цього, не ставить позовну вимогу щодо припинення права спільної сумісної власності колишнього подружжя на таке майно.

Крім того, позивачкою не зазначено ціну позову, хоча предявлено вимогу майнового характеру, не надано доказів про вартість спірного майна на час розгляду справи, та відповідно не сплачено судовий збір в розмірі, визначеному законодавством по вказаній категорії справ.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статі 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, залишити без руху.

Встановити позивачу пятиденний строк з моменту отримання копії наведеної ухвали для усунення недоліків, та одночасно розяснити, що у разі не усунення недоліків в установлений в даній ухвалі строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута останньому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П. Завіновська