Справа № 2-о-133/17
У Х В А Л А

30 січня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена невідомими особами, на сторінках сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, в статті ІНФОРМАЦІЯ_2 «ІНФОРМАЦІЯ_3» та в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4» від ІНФОРМАЦІЯ_5, щодо обвинувачення ОСОБА_1 в шахрайстві та привласненні коштів вкладників компанії ММСІС. Причетності громадянина України ОСОБА_1 до компанії ММСІС.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Так, у заяві не викладено обставин, зокрема, щодо неможливості встановлення факту недостовірності інформації іншим шляхом в позасудовому порядку, з посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки,тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, та навести докази його існування.

Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

Проте, заявником не зазначено мети встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Крім того, відповідно до ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Пунктом 12 вищезазначеної постанови визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Таким чином, обов'язок встановлення власника веб-сайта покладений, перш за все, на особу позивача.

Разом з тим, заява не містить даних відносно ім'я (найменування) заінтересованої особи, її місце проживання (перебування) або місцезнаходження, та засоби зв'язку, якщо такі відомі.

Враховуючи вищенаведені положення закону, заявнику необхідно обґрунтувати підстави звернення до суду в порядку окремого провадження та обраний, відповідно, спосіб захисту його прав.

До заяви (викладеної у новій редакції з усіма зазначеними судом усунутими недоліками) потрібно додати її копії та копії документів, що додаються до неї, у кількості відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Оскільки заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, то заявнику слід надати строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 119, 121, 258 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання заявником ухвали. Інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кізюн