АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/1428/17 Головуючий 1 інстанції
Категорія: житлові Доповідач Хорошевський О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 1319,00 грн., а також судові витрати у розмірі 551,20 грн. та витрати на публікацію в газеті у розмірі 218,80 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що загальними зборами мешканців 2-го під'їзду будинку 72Б по проспекту Перемоги в м. Харкові було прийнято рішення про встановлення лічильника теплової енергії на під'їзді і що кожна квартира повинна прийняти участь в придбанні та вводі в експлуатацію лічильника тепла в межах її дольової участі. Відповідальним за проектні та узгоджувальні і монтажні роботи було обрано ОСОБА_3 Розрахункова вартість робіт становила 15500,00 грн., але фактична вартість склала 17053,21 грн. На встановлення лічильника тепла було зібрано 10300,00 грн., решту грошів в сумі 6753,21 грн. ОСОБА_3 сплатив в різні часи за свої кошти, сподіваючись повернути їх після вводу лічильника в експлуатацію за рахунок мешканців, які не сплатили кошти своєчасно

Так, дольова участь для двокімнатної квартири № 55 загальною площею 43,8 м.2 склала 328,42 грн. На зборах господаря зазначеної квартири не було, а у лютому 2011 року з`явився новий господар квартири та йому було доведено, шо його частка на встановлення лічильника тепла в сумі 328,42 грн. є обов'язковою на що ОСОБА_4 погодилась, підписавши угоду в журналі про сплату коштів на установку лічильника тепла. Проте, зазначену суму за установку лічильника не сплатила. Позивачем надавалось повідомлення про сплату її боргу, неоднарозо надсилалися досудові попередження про сплату його частки коштів на встановлення лічильника тепла. Однак, відповідач на моменту звернення до суду борг не сплатила.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 678,53 грн. частку коштів від ефективності лічильника тепла на 2 підїзді, 3,65 грн. витрати на поштове повідомлення від 22.12.2014 року, 240,74 грн. інфляційних витрат, 3% річних, 20,00 грн. банківського збору, витрати на публікацію в газеті у розмірі 218,80 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2016 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене заочне рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та посилається на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставин, що мають значення для справи на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, оскільки не були засновані положення ст. ст. 1158, 1159, 1160 ЦК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається ті ж самі доводи, що і в суді першої інстанції та вважає, що поставивши свій підпис в журналі про оплату за установку лічильника, тим самим, відповідач уклала угоду. Зазначив, що судом не взято до уваги приписи Глави 79 ЦК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені в суді першої інстанції судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані належні й допустимі докази на підтвердження того, що він діяв в інтересах відповідача.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що загальними зборами мешканців другого підїзду по пр. Перемоги, 72-Б в м. Харкові на якому біли присутні 12 мешканців підїзду та 5 мешканців інших підїздів, було прийнято рішення про встановлення лічильника теплової енергії на другому підїзді при згоді 50% мешканців квартир виконати роботи про проектуванню, погодженню та встановленню лічильника тепла. Відповідальним за проектні, узгоджувальні та монтажні роботи та збір грошей обрано ОСОБА_3 (а.с. 29).

Вартість робот за встановлення лічильника теплової енергії склала 17053,21 грн. згідно наданої позивачем зведеної відомості щодо фактичних витрат за встановлення лічильника тепла (а.с. 16). На встановлення лічильника тепла було зібрано 10300, грн., решту грошей 6753,21 грн. ОСОБА_3 сплатив за свої кошти.

Також було вирішено, що кожна квартира повинна прийняти участь в придбанні та вводу в експлуатацію лічильника тепла в межах її дольової участі, відтак для двокімнатної квартири № 55 загальною площею 43,8 м2 склала 328,42 грн., про що було повідомлено власника квартири № 55 ОСОБА_4 під підпис у журналі (а.с. 11). Позивач неодноразово повідомляв відповідача про сплату суми боргу за встановлення лічильника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що правочин з встановлення лічильника тепла є правочином, який укладається у письмовій формі, оскільки такий правочин не виконується сторонами у момент їх вчинення він не є угодою.

Стаття 1158 ЦК України передбачає право на вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення, а саме: якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без доручення, зобовязана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Таким чином в матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази на підтвердження того, що позивач при сплаті грошей яких не вистачало на встановлення лічильника діяв з метою запобігання небезпеки майновим правам відповідача і настанням невигідних для неї майнових наслідків.

Крім того, за відсутності в матеріалах справи доказів про вчинення позивачем передбачених у ст. ст. 1158, 1159 ЦК України дій в інтересах відповідача і понесення у звязку з цим витрат, а також про повідомлення про сплату в його інтересах суми боргу, а тому не було й підстав для їх відшкодування передбачених ст. 1160 ЦК України.

Доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_2