Справа № 627/989/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючий суддя Остапов М.О.,

з участю секретаря Вюнник В.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колонтаївський» про визнання недійсним договору оренди землі, -

в с т а н о в и в :

26 липня 2016 ОСОБА_3 звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області із позовом до СВК «Колонтаївський» про визнання недійсним договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.01.2014 року серії ВТР №272187, виданим державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, він став власником земельної ділянки площею 6,8717 га, кадастровий номер :04:001:0067, що розташована на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначену земельну ділянку позивач успадкував, після матері ОСОБА_4.

Земельна ділянка перебуває в оренді у СВК «Колонтаївський», договір без номеру від 27.03.2012 року, укладений між ОСОБА_4І та ОСОБА_5, який діяв від імені СВК «Колонтаївський» , зареєстрований у Відділі Держкомзему Краснокутського району Харківської області 27.12.2012 року №01723.

Позивач вважає, що вказаний договір оренди землі має бути визнаний недійсним та розірваний, виходячи з наступних підстав: договір було підписано ОСОБА_5, як фізичною особою, а тому він не мав відповідних повноважень на його підписання, тому, що керівником СВК на той момент був ОСОБА_6 У розділі Договору «Орендна плата» з пункту 9 по пункт 14 не зазначено розміру орендної плати, а зазначені цифри «3%» і «5001,14 грн.» не зрозуміло для позивача, що означають. Виходячи зі змісту ст.ст.215,792 ЦК України та ст.ст. 15,17,19,32 ЗУ «Про оренду землі» позивач посилається на недійсність договору оренди землі та просить визнати його таким та розірвати.

Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом його прав.

У відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Пояснив, що при укладанні договору не були оговорені суттєві умови, зокрема - порядок сівозміни, що може призвести до виснаження грунтів.

Представник відповідача СВК «Колонтаївський» у відкритому судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що позивачем не наведено чим саме порушене його право, а також що ним не доведено в чому саме полягає порушення законних прав позивача, в звязку із відсутністю в договорі оренди частини істотних умов, передбачених ст.15 ЗУ «Про оренду землі».

Згідно положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог.

Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи 27 березня 2012 року між СВК «Колонтаївський» та гр. ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,8717 га ріллі, кадастровий номер :04:001:0067 строком на 8 років, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області 27.12.2012 року за №01723.

Зокрема, статтями 1 та 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ №374313, виданого 26 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, ОСОБА_4 померла 25 жовтня 2012 року.

Як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТР №272187, виданого 27 січня 2014 року Краснокутською державною нотаріальною Конторою Харківської області, позивач ОСОБА_3, успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 6,8717 га ріллі, розташовану на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, кадастровий номер :04:001:0067.

Як вбачається із ОСОБА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАО №244353, номер запису про право власності: 4421039, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 6,8717 га ріллі, про що до Державного реєстру речових прав внесено відповідний запис від 27.01.2014 року.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач посилається на недійсність договору оренди землі укладеного із його померлою матірю ОСОБА_4 та СВК «Колонтаївський» в звязку із порушенням відповідачем ч.2 ст.207 ЦК України, мотивуючи позов тим, що ОСОБА_5 не мав належних повноважень на підписання оскаржуваного договору від імені СВК «Колонтаївський».

Як вбачається із копії Статуту СВК «Колонтаївський», затвердженого протоколом загальних зборів засновників №28/02/09 від 28.02.2009 року, зареєстрованого в реєстрі 02.03.2009 року номер запису 2000402 ст. 47 до компетенції Голови кооперативу належить: укладання договорів (угод, правочинів).

Як вбачається із протоколу № 02/03/09 від 02.03.2009 року загальних зборів засновників СВК «Колонтаївський» ухвалено: найняти виконавчим директором Кооперативу гр.ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, та уповноважити голову кооперативу ОСОБА_6 укласти контракт із ОСОБА_5.

Як вбачається із копії Контракту, з виконавчим директором кооперативу від 02.03.2009 між Головою СВК «Колонтаївський» ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено контракт, згідно якого його призначено виконавчим директором ( далі Керівник) Кооперативу.

Як вбачається із копії Контракту п 4.1. Керівник має право в порядку, визначеному контрактом - укладати від імені кооперативу господарські договори.

Як вбачається із копії Наказу №4-ОК від 15 квітня 2014 року ОСОБА_5 звільнено з посади виконавчого директора СВК «Колонтаївський» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України в звязку із закінченням строку трудового контракту.

Як встановлено матеріалами справи, виконавчому директорові СВК «Колонтаївський» ОСОБА_5 було надано повноваження на підписання господарських договорів від імені Кооперативу, в тому числі і договорів оренди землі. Повноваження виконавчого директора були чинними на момент підписання оспорюваного договору, а саме 25 березня 2012 року.

Щодо доводів представника позивача з-приводу недійсності договору з підстав відсутності проекту сівозміни та пошкодження грунтів, то суд вважає, що ця підстава є надуманою.

Представник позивача пояснив, що з-приводу порушень сівозміни, які мали місце, на його думку, ОСОБА_3, не звертався до органів, що здійснюють контроль за використанням земель або до правоохоронних органів. Будь - яких заяв чи клопотань стосовно призначення експертизи якості грунтів, з метою визначення ступеню їх виснаження, представник позивача не заявляв.

Крім того позивач посилається на недосягнення сторонами в належній формі згоди з деяких істотних умов договору, як на підставу визнання Договору оренди землі недійсним.

Судом було досліджено договір оренди землі від 27 березня 2012 року укладений між СВК «Колонтаївський» та ОСОБА_4.

Згідно п. 8 Договір оренди земельної ділянки від 27 березня 2012 року укладений між ОСОБА_4 та СВК «Колонтаївський» на строк 8 років.

Згідно п.8 Орендна плата вноситься орендарем у формі 3% - 5001,14 грн.

Згідно п.10 обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Згідно п.13 Розмір орендної плати переглядається один раз у 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 792 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно наведеної норми ОСОБА_4 за життя реалізувала , належне їй, право власника земельної ділянки, передавши її в оренду іншій особі.

Відповідно до вимог ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на зазначену норму права, суд вважає, що право власності на земельну ділянку позивачем набуто в законний спосіб, а саме шляхом прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1, ч.4 статті 202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 208 Цивільного Кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 Цивільного Кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Всупереч наведеній нормі позивач не надав доказів наявності підстав , передбачених ст. 203 Цивільного Кодексу України для визнання оспорюваного договору недійсним.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З урахуванням наведених правовідносин та відповідних ним обставин, суд вважає, що відсутні підстави для визнання договору недійсним

Крім того суд зазначає, що позивачем обрано взаємовиключні способи захисту прав. Це твердження ґрунтується на тому, що розірвання договору та визнання договору недійсним є окремими та нетотожними поняттями за своєю правовою природою. Та такими , що мають неоднакові підстави, що вичерпно визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно, позивачеві необхідно було визначитись щодо способу захисту права шляхом визнання договору недійсним або шляхом його розірвання. Та надати докази на підтвердження позовних вимог.

За таких обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1 11, 15 , 208- 209, 212 , 214 - 215 ЦПК України, ст.ст. 202-205,208,210,215,792 Цивільного кодексу України.

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колонтаївський» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки залишити без задоволення.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківській області шляхом подачі апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.ст. 291 296 ЦПК України через Краснокутський районний суд.

Суддя Остапов М.О.