Провадження № 2-п/317/2/2017
Справа № 317/2625/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі судового засідання Лебідь О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року у повному обсязі задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідач у справі, ОСОБА_1, звернулась до суду з заявою про скасування означеного заочного рішення. Заява мотивована тим, що відповідач не отримувала копії заочного рішення від 25.11.2016 року. Про існування цього рішення вона дізналась від оператора поштового звязку, однак отримати на пошті копію судового рішення не встигла, оскільки воно було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Текст рішення суду від 25.11.2016 року відповідач знайшла в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідач взагалі не отримувала повісток, не була присутньою у судових засіданнях по цій справі. Також відповідач зазначила, що пунктом 11 договору № 500982295 від 07.08.2015 р. передбачено, що позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором сплатити банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває пять і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150,00 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. В позові та в рішенні суду не обґрунтовано, який саме вид штрафу застосував позивач, та яким чином він був розрахований.

Крім того, свою заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що несплата заборгованості за кредитним договором обумовлена складною ситуацією в країні, зокрема значним здорожчанням цін на товари першої необхідності, яке не можна було передбачити на момент укладання кредитного договору. Відповідач не має фінансової можливості продовжувати виплати в розмірах, які встановлені графіком оплат. Доходи відповідача та її сімї не дозволяють щомісячно сплачувати суми, що передбачені кредитним договором. Відповідач просить суд застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України у цій справі.

Також ОСОБА_1 вказує, що виходячи з отриманих документів, які додані до позовної заяви, позивачем не доведено факту існування заборгованості, так само і не доведено розміру та обґрунтованості заборгованості.

Заборгованість відповідача базується на неналежних та недопустимих доказах, тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України не є доведеною, первинні документі позивачем не надані, тому суд першої інстанції має відмовити у задоволенні позовних вимог банку через відсутність належного розрахунку заборгованості, підтвердженого первинними документами.

Повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи заявник ОСОБА_1 до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи представник ПАТ «Альфа-банк» до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомила.

Оскільки неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 1 ст. 231 ЦПК України), суд ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності осіб, що не зявились.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про скасування заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частиною першою статті 232 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

юридичним особам та фізичним особам підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Так, ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.06.2016 р., а також позов з додатками. Поштовий конверт з вказаними документами отримано матірю ОСОБА_1, про що свідчить відповідна позначка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

У заяві від 08.07.2016 р. ОСОБА_1 просила відкласти попереднє судове засідання у звязку з необхідністю пошуку фахівця у галузі права.

В подальшому ОСОБА_1 викликалась до суду на 22.07.2016 р., судова повістка повернулась до суду не отриманою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Надалі ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження від 30.06.2016 р. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.10.2016 р. ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

В подальшому ОСОБА_1 знову викликалась до суду на 07.11.2016 р., судова повістка отримана матірю ОСОБА_1, про що свідчить відповідна позначка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, а також на 25.11.2016 р., однак судова повістка повернулась до суду не отриманою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, суд констатує, що судові виклики та надіслання судових документів вчинено відповідно до приписів ст. 74 ЦПК України, а тому здійснене належним чином. ОСОБА_1 про причини своєї неявки суд не повідомляла, ходом розгляду справи не цікавилась, достеменно знаючи про існування даного судового провадження.

Оскаржуване судове рішення також направлялось ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання, однак повернулось до суду не отриманим з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Щодо посилань заявника ОСОБА_1 на інші обставини, які на її думку є підставою для скасування оскаржуваного заочного рішення, то суд констатує наступне.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Звертаючись з заявою про скасування заочного рішення заявник не надав жодних доказів на спростування обставин, які покладені в основу судового рішення, не повідомив про нові обставини, а лише бездоказово посилається на відсутність належних доказів наявності заборгованості.

Наразі ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б вказували на повну чи часткову сплату заборгованості за кредитним договором на момент прийняття оскаржуваного судового рішення.

Матеріали справи містять належним чином виконаний розрахунок заборгованості за кредитним договором, наявна виписка по особовому рахунку, які вказують на наявність визначеної заочним рішенням заборгованості. Заяви про зменшення розміру неустойки ОСОБА_1 не подавала, суд таких підстав не вбачає.

Фактично позиція заявника зводиться до переоцінки доказів, які містяться в матеріалах справи, оцінку яким суд дав у нарадчій кімнаті при ухваленні заочного рішення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що наразі вона не має фінансової можливості продовжувати виплати в розмірах, які встановлені графіком оплат, не є підставою для скасування заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 228-232 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Розяснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакоян