Справа № 362/4594/17
Провадження № 2/362/2403/17
У Х В А Л А

12.09.2017 Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Корнієнко С.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та сім`ї Васильківської РДА про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матірю, стягнення аліментів на дитину та видачу судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.119,120 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в позовній заяві ставиться вимоги про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матірю, стягнення аліментів на дитину та видачу судового наказу.

У позовній заяві об'єднано три вимоги немайнового характеру, відповідно до ЗУ"Про судовій збір", передбачене звільнення від сплати судового збору лише за одну з цих вимог (про стягнення аліментів).

Відповідно ст. 4 ч. 2 п. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 13 Постанови ПВССУ № 10 від 17.10. 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Зокрема позивач просить розірвати шлюб та видати судовий наказ про стягнення аліментів. Однак розірвання шлюбу розглядається в порядку позовного провадження, в той час як заява про видачу судового наказу в наказному. Поєднання їх в одне провадження не допускається та подається до суду окремими заявами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст.119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст.121 ЦПК.

Зокрема, в порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та позовних вимог про стягнення аліментів, які не взаємопов'язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про стягнення аліментів. Крім того, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і позовних вимог про стягнення аліментів, є різними.

Спільний розгляд, різних не взаємопов'язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи.

При цьому, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв'язку з цим провадження у справі і що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про стягнення аліментів, і в наслідку, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовних вимог про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 1ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, проте на підтвердження даної обставини не зазначає чи має він доходи, можливості ним сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Як вбачається із змісту позовних вимог, однією з вимог є визначення місця проживання дітей.

Відповідно до ч. 1ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 передбачено, що під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

В той же час, мотивувальна частина позову не містить нормативно-правового обґрунтування даних вимог. Крім того, позовна заява не містить відомостей щодо обстеження умов проживання дитини, що були проведені компетентними органами, висновку даного органу щодо доцільності визначення місця проживання дитини з позивачем.

За таких обставин, позов підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та сім`ї Васильківської РДА про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матірю, стягнення аліментів на дитину та видачу судового наказу залишити без руху та надати строк на усунення недоліків на протязі 3 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та їй повернутою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Корнієнко