Справа №204/1249/17
Провадження №2/204/829/17
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

31 серпня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати договір купівлі-продажу взуття моделі М531-9, укладений між позивачем та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 від 17 грудня 2016 року, стягнути з відповідача на його користь сплачені за товар кошти в сумі 699 грн. та 50000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17 грудня 2016 року в магазині «Лідер взуття», власником якого є відповідач, він придбав для свого неповнолітнього сина пару зимового взуття, модель М531-9, вартістю 699 грн. 09 січня 2017 року дружина позивача звернулася до вказаного магазину з претензією на те, що на обох півпарах взуття відклеїлася підошва у звязку з чим просила виконати гарантійний ремонт взуття. Претензія була задоволена та 10 січня 2017 року взуття було забрано з ремонту, який було виконано шляхом проклейки та прошивки підошви на обох півпарах. 11 лютого 2017 року позивач був вимушений повторно звернутися до магазину з претензією щодо якості придбаного взуття, а саме на одній з півпар стався обрив гачків для шнурків, а на другій відшарування фарбового покриття від основи зі шкірозамінника по всій довжині стику підошви з верхом та у локальних місцях вище підошви, що призвело до неможливості подальшого користування взуттям. Вимоги позивача полягали у в обміні недоброякісного товару на аналогічний або поверненні коштів. 14 лютого 2017 року відповідач надав позивачу відповідь на претензію, якою відмовив у задоволенні його вимог через закінчення гарантійного терміну, який становить 30 днів. 18 лютого 2017 року позивач втретє звернувся до відповідача з вимогами усунути недоліки, але 24 лютого 2017 року відповідачем знову було відмовлено у задоволенні вимог позивача через те, що на думку відповідача, відшарування фарбового покриття сталося внаслідок механічного впливу невстановленого походження та є невиконанням правил експлуатації взуття. Позивач вважає, що відповідач не виконав свій обовязок щодо проведення експертизи товару та повідомлення покупця про причини недоліку товару, порушив законодавство про надання інформації щодо якості товару, чим порушив права позивача. Також позивач стверджує, що його неповнолітня дитина зазнавала фізичних і моральних страждань, а саме не мала змоги ходити у теплому та сухому взутті, та зазнавала насмішок з боку однолітків стосовно зовнішнього вигляду взуття, у якому була змушена ходити. Вказані обставини викликали у позивача стрес, нервування, необхідність займатись судовою тяганиною та відстоювати свої права.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

17 грудня 2016 року позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу, відповідно до якого він придбав у магазині «Лідер взуття» ФОП ОСОБА_2 по вул.Героїв Сталінграду, буд.118д у м.Дніпро взуття (риж.к.бот.зима (40-45)/А1634??10/16, модель М531-9), вартістю 699 грн. згідно товарного чеку (а.с.7).

09 січня 2017 року дружина позивача - ОСОБА_3, звернулася до магазину «Лідер взуття» ФОП ОСОБА_2 з претензією на те, що на обох півпарах відклеїлася підошва у звязку з чим просила прошити їх та проклеїти. 10 січня 2017 року пару взуття було забрано з ремонту, претензії були відсутні (а.с.8).

Однак, 11 лютого 2017 року позивач звернувся до вищезазначеного магазину з претензією на те, що на одній з півпар відпали два гачки для шнурків, а на другій на грані підошви і верху взуття сталося відшарування фарби у звязку з чим просив провести заміну на аналогічний товар або повернути кошти (а.с.9).

14 лютого 2017 року відповідачем на претензію позивача від 11 лютого 2017 року було надано письмову відмову у задоволенні його вимог у звязку із закінченням гарантійного терміну, який становить 30 днів, вказано, що виробник не несе відповідальність за післягарантійні випадки. Також позивачу було розяснено, що підстави для повернення грошових коштів чи обміні на аналогічний товар відсутні, запропоновано самостійно звернутися до ремонтної майстерні (а.с.12).

18 лютого 2017 року позивач знову звернувся до відповідача з письмовою претензією, в якій він наполягав на задоволенні його вимог щодо обміну недоброякісного товару, оскільки гарантійний термін на взуття зі шкірозамінника складає 70 днів з дня продажу (а.с. 10-11). Відповіддю на претензію від 24 лютого 2017 року відповідач відмовила позивачу в задоволенні його вимог через те, що на думку відповідача, відшарування фарбового покриття сталося внаслідок механічного впливу невстановленого походження та є невиконанням правил догляду та експлуатації взуття. Вказано, що крючки для шнурків, що відпали, підлягають ремонту та не тягнуть за собою не можливості використання товару за призначенням (а.с.13-14).

Вирішуючи предявлені позовні вимоги суд враховує наступне.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Права та обов'язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 8 цього Закону. Так, згідно з ч.1 цієї статті у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно п. 8.2 ДСТУ ГОСТ 26167:2009 гарантійний термін носіння взуття - не менше 30 днів з дня продажу через роздрібну мережу або початку сезону.

Відповідно до ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи.

Відповідач, відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог, не надав доказів щодо проведення ним експертизи взуття (модель М531-9 риж.к.бот.зима(40-45)/А1634??10/16), а відтак його висновки відносно того, що відшарування фарбового покриття сталося внаслідок механічного впливу невстановленого походження та є невиконанням правил експлуатації взуття, ґрунтуються на власних припущеннях.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право у разі істотного порушення вимог щодо якості товару, у тому числі виявлення недоліків, які виявилися неодноразово чи зявилися знову після їх усунення, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Статтею 708 ЦК України передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного строку або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару, покупець має право, крім іншого, викладеного у даній статті, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача сплаченої вартості товару підлягають задоволенню, оскільки відповідачем були порушені права позивача, гарантовані йому положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50000 грн. суд виходить із наступного.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказує, що йому відповідачем завдано моральної шкоди через порушення його прав споживача, відмову повернути кошти за неякісний товар чи замінити його на інший, порушенні його прав у користуванні коштами, які тривалий час перебували у відповідача, позбавлення дитини можливості користуватися якісним взуттям, тобто як споживачу його послуг під час яких порушені зобовязання, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-1575цс16 від 09 листопада 2016 року, за яким відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Під час розгляду справи судом не встановлено фактів заподіяння позивачу моральної шкоди небезпечною для життя і здоровя людей продукцією.

Посилання позивача на обовязок відповідача відшкодувати моральну шкоду за правилами статті 1167 ЦК України судом не приймаються до уваги, оскільки норми вказаної статті не поширюється на спірні відносини, так як вони регулюють позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо продажу відповідачем та придбання позивачем (споживачем) товару (взуття).

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно задоволеної частини вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивачем позовну заяву подано до суду 01 березня 2017 року.

За п.п.1,2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

На 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 гривень.

Таким чином, враховуючи задоволену частину позовних вимог, з відповідача до доходу держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 грн. ((1600х0,4)х2).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу взуття, модель М531-9, від 17 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за товар у сумі 699 грн. (шістсот девяносто девять) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до доходу держави судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: