Провадження № 2/761/5996/2017
У Х В А Л А

05 липня 2017 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, зокрема, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Так, у позовній заяві, посилаючись на положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, позивачі стверджують, що вони звільнені від сплати судового збору.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При цьому, перелік заяв, за подання яких не справляється судовий збір, чітко визначений ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а перелік пільг щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях чітко регламентований ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України від 01 січня 2017 року), якими не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за подання позовної заяви, пов'язаної з порушенням їхніх прав.

Разом із тим, в рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року, яке є остаточним та обов'язковим до виконання на території України зазначено, що перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір» і цей перелік є вичерпним.

Вказане рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене

Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-1121цс16: «Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), частини першої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», який має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії».

Згідно із ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому суд виходив із висновків Верховного суду України, зокрема, при розгляді справ №6-2580цс16, 6-2117цс16, 6-2073цс16, 6-2056цс16 та ін.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позивачі не звільнені від сплати судового збору

При цьому, згідно позовної заяви позивачами визначено ціну позову щодо вимог майнового характеру у розмірі 232190,11 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Таким чином, позивачам, кожному окремо, необхідно надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору на суму 1160,95 грн.

У відповідності з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 80, 119, 121, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання останніми копії ухвали.

Роз'яснити позивачам, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва лише в частині визначення розміру судових витрат через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її винесення, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК