Справа №589/2722/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Литовка М. І.
Номер провадження 22-ц/788/130/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Рибалки В. Г. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних та 3% річних, нарахованих на невідшкодовану моральну та майнову шкоду, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 червня 2016 року ОСОБА_4, який діє як піклувальник ОСОБА_4 та представник ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3, якого визнано винним та засудженого за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого загинула ОСОБА_7, яка доводилася його довірителям, сину - дружиною, а його онуці - матір'ю.

Позивач просить постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь його довірителей, а саме - на користь ОСОБА_5 інфляційні витрати в сумі 4405,85 грн. та 3% річних в сумі 971,32 грн., нарахованих за квітень - травень 2016 року, на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином, що в загальній сумі становить 5377,17 грн. Та у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, на відшкодування завданої злочином шкоди, у зв'язку з втратою годувальника, щомісячно 304,15 грн., починаючи з 01 травня 2016 року і до закінчення її навчання 30 червня 2021 року.

А на користь ОСОБА_6 стягнути інфляційні витрати в сумі 2173,97 грн. та 3% річних в сумі 485,50 грн., нарахованих за квітень - травень 2016 року, на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином, що в загальній сумі становить 2659,47 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 інфляційні витрати в сумі 4405,85 грн. та 3% річних в сумі 971,32 грн., нарахованих за квітень - травень 2016 року, на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином, що в загальній сумі становить 5377,17 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 інфляційні витрати в сумі 2173,97 грн. та 3% річних в сумі 485,50 грн., нарахованих за квітень - травень 2016 року, на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином, що в загальній сумі становить 2659, 47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, на відшкодування завданої злочином шкоди, щомісячно 304,15 грн., починаючи з 01 травня 2016 року і до закінчення її навчання 30 червня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 551,20 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що положення ст. 625 ЦК України щодо нарахування інфляційних втрат, а також трьох процентів річних на суму шкоди на спірні правовідносини не поширюються.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 виплат у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати на відшкодування завданої злочином шкоди, не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого загинула ОСОБА_7, яка доводилась дружиною позивача ОСОБА_4 та матір'ю неповнолітньої ОСОБА_4, в інтересах яких діє ОСОБА_4

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої малолітній ОСОБА_4 Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на поховання в сумі 2728 грн. 39 коп. Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 шкоду, завдану малолітній ОСОБА_4, яка перебувала на утриманні померлої, за період з 14 листопада 2003 року по червень 2012 року в сумі 12 436 грн. 38 коп., а в подальшому, тобто з липня 2012 року постановлено стягувати щомісячно по 231 грн. 22 коп. до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року скасовано вказане рішення місцевого суду в частині вирішення позову про стягнення 2728 грн. 39 коп. майнової шкоди, пов'язаної з відшкодуванням витрат на поховання, на виготовлення та установку пам'ятника, на поминальний обід, а також в частині вирішення позову про застосування індексу інфляції до спірних сум і у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 6594 грн. 53 коп. - на відшкодування майнової шкоди, пов'язаної витратами на поховання, на виготовлення та установку пам'ятника, на поминальний обід та 4179 грн. 79 коп. - шкоди, пов'язаної зі знеціненням спірних сум, а всього 10774,32 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В подальшому рішеннями суду проводились нарахування інфляційних втрат на вказані суми відшкодування шкоди. Однак, у зв'язку з тим, що пройшов значний проміжок часу, а збитки ще не відшкодовані, тому ОСОБА_4 знову звернувся до суду з позовом в інтересах заявлених ним осіб про відшкодування інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період часу згідно наданого ним розрахунку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання з відшкодування шкоди, заподіяної злочином, є грошовим зобов'язанням, тому керуючись ст. 625 ЦК України стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_4 інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суми невідшкодованої шкоди. Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положення про відшкодування шкоди врегульовані главою 82 Цивільного кодексу України.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник у зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_4 сум заподіяної матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, що регулюється Законом України «Про виконавче провадження», тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Більше того, матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами існували грошові зобов'язання до ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_4 сум на відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди, а з рішення суду про стягнення шкоди зобов'язальні відносини не виникають, так як їх виникнення пов'язано з актами цивільного законодавства, про що зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Про аналогічне йдеться у викладеній правовій позиції у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, за змістом ч. 2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Виходячи з матеріалів даної справи, рішеннями Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року та Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року вже було встановлено розмір завданої шкоди потерпілим та, відповідно, стягнуто її з відповідача, тому такий розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст.625 ЦК України.

Вказаної правової позиції дійшов також Верховний Суд України у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-3019цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачів інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму невідшкодованої шкоди на підставі ст.625 ЦК України.

За таких обставин та згідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачам у задоволенні позову щодо стягнення інфляційних та 3% річних та відшкодуванню ОСОБА_3 за рахунок держави сплаченого ним судового збору у сумі 606,32 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року у даній справі в частині стягнення інфляційних та 3% річних скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних та 3% річних, нарахованих на невідшкодовану моральну та майнову шкоду.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави судовий збір у сумі 606 грн. 32 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -