У Х В А Л А

05.01.2017 Справа №607/90/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернлися до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора, в якій просять визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину на 11/16 частки житлового будинку загальною площею 60, 0 кв. м. розташованого в с. Товстолуг Тернопільського району Тернопільської області по вулиці Лісова, 5, після смерті батька ОСОБА_4, померлого 19 жовтня 2001 року, після смерті матері ОСОБА_5, померлої 13 листопада 1997 року, після смерті сина ОСОБА_6, померлого 21 березня 2008 року та визнати за ОСОБА_2 право власності за спадщиною на 1/16 частку житлового будинку загальною площею 60, 0 кв.м., розташованого в с. Товстолуг Тернопільського району Тернопільської області по вулиці Лісова, 5, після смерті батька ОСОБА_7, померлого 12 січня 2005 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що даний позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1-7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до п. 5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, позивачами не конкретизовано мотивувальну частину позовної заяви, не чітко викладені обставин на обґрунтування своїх вимог та не зазначено доказів, на підтвердження викладеного. Зокрема, позивачі зазначають, що у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя померлих та відсутністю державної реєстрації права власності на будинок, вони не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом.

Разом із цим, до матеріалів позовної заяви долучено постанову державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №5357/02-14 від 26 грудня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 13 листопада 1997 року, після смерті батька ОСОБА_4, померлого 19 жовтня 2001 року, після смерті сина ОСОБА_6, померлого 21 березня 2008 року. Натомість, у вказаній позовній заяві не зазначено, чи звертався позивач ОСОБА_2 із письмовою заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини (видачу свідоцтва про право на спадщину), чи отримав він відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, що неможливо встановити із долучених копій документів серед яких не міститься постанови нотаріуса про відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З позовної заяви не зрозуміло чи виконав позивач свій обовязок щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухомість, відповідно до ст.1297 ЦК України, у позові не зазначені інші обставини щодо прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Враховуючи викладене, відсутність у матеріалах позовної заяви постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, або відмови уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення про порушення або невизнання спадкових прав позивача.

Таким чином, щодо наявності спору про право , позивачу ОСОБА_2 необхідно, надати письмову відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно із п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

У вказаній позовній заяві позивачами зазначено ціну позову в розмірі 189675 гривень, однак, не долучено будь-яких документів щодо дійсної (ринкової) вартості спірного нерухомого майна, на яке вони просять визнати право власності.З метою встановлення дійсної вартості спірного житлового будинку позивачі вправі звернутися до суб'єктів оцінної діяльності.

Як вбачається із долученої до матеріалів позовної заяви квитанції про сплату судового збору, за подання вказаного позову до суду позивачами сплачено 1896 гривень судового збору, однак, позивачі повинні зазначити ціну позову, та сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати виходячи із дійсної вартості нерухомого майна.

Крім цього, позивачам слід конкретизувати прохальну частину позовної заяви, зазначивши в якому порядку вони спадкують вказане майно (за законом чи за заповітом).

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведені обставини, суддя вважає, що дану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачам пятиденний термін з дня отримання копії ухвали суду для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, надавши позивачам пятиденний термін з дня отримання копії ухвали судді для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вказаних вимог у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Головуючий суддяОСОБА_8