АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1654/16-ц 22-ц/774/1158/К/17
Справа № 171/1654/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1158/К/17 суддя Чумак Т.А.
Категорія - 50 (ІІІ) суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар - Борщ А.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У вересня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини шляхом зміни способу їх виконання, посилаючись на те, вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано 14.11.2011 року. Від шлюбу має сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2011 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 300 гривень щомісяця до повноліття дитини, оскільки відповідач на той час не працював та не мав постійного доходу. На теперішній у неї змінилося матеріальне становище ІНФОРМАЦІЯ_5 вона народила ще одну дитину, відбула трирічну декретну відпустку, але вимушена через хворобливість сина продовжити відпустку до досягнення дитиною шестирічного віку. Відповідач на даний час сплачує аліменти в розмірі 300 гривень щомісяця, але цих коштів не достатньо на утримання сина ОСОБА_4, 2002 року народження. Просить позов задовольнити змінити розмір аліментів з 300 гр. щомісяця на 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 гр.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невідповідність рішення фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що висновки суду, ґрунтуються на припущеннях, оскільки позивачем не надано доказів погіршення її матеріального становища, також судом всупереч ст. 181 СК України не взято до уваги, що з 2011 року позивач переїхала проживати до м. Черкаси де і народила другу дитину, а їх син ОСОБА_4 мешкає в м. Зеленодольськ та навчається в Апостолівському районному ліцеї.

Крім того, апелянт зазначає, що у нього на утриманні перебуває дитина та дружина від другого шлюбу, що суттєво погіршує його майновий стан.

Також судом безпідставно змінено спосіб отримання аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів відповідача, що є порушенням вимог ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. (а.с.9)

Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.11).

Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 300 гр. до повноліття дитини (а.с.12).

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками є ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_3 (а.с.10).

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалася на те, що підставою для зміни розміру аліментів є погіршення її матеріального та сімейного стану, та поліпшення матеріального стану відповідача. Відповідач на даний час працює, має постійний дохід, відповідач здоровий.

Змінюючи розмір стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, й змінюючи спосіб їх присудження з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача щомісячно в розмірі 1/4, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав та доведеності позовних вимог позивача, та з того, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яку відповідач, надавати в добровільному порядку відмовляється, хоча таку можливість має.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування правових підстав для зміни розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів, проте не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи матеріальний стан відповідача, а саме те, що дохід відповідача носить постійний характер, оскільки він офіційно працює, потреби сина, який є неповнолітнім, погіршення матеріального стану позивача, у якої народилась дитина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для встановлення розміру аліментів у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції безпідставно змінено спосіб отримання аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів відповідача, що є порушенням вимог ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143/цс13 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Однак, визначаючи розмір стягнутих аліментів у розмірі 1/4 частини, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив сімейне становище відповідача, а саме знаходження на його утриманні доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, що має істотне значення для справи. З урахуванням того, що у відповідача є друга дитина, колегія суддів приходить до висновку, що наявні підстави для зміни рішення суду в частині розміру стягнутих з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивача ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини,- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зменшенням його з 1/4 до 1/6 частин з доходу відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів на підставі п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року змінити в частині збільшення розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши його з 1/4 до 1/6 частки з всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: