Справа № 152/1884/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 січня 2017 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.

за участі:

секретаря - Палій М.Д.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

21 грудня 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2(далі - відповідач) про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час спільно не проживають. Від шлюбу мають двох синів, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач з сім'єю не проживає, участі в утриманні та вихованні дітей не приймає, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач заперечував щодо суми аліментів, зазначивши, що він офіційно не працює та просив призначити мінімальний розмір аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2009 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 22 лютого 2009 року (а.с. 5), однак однією сім'єю не проживають. За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей, а саме: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво серії НОМЕР_2, (а.с. 6), син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво серії НОМЕР_4, (а.с. 7), які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні згідно довідки виданої виконкомом Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с. 9). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає, однак не на постійній основі, чим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами не досягнуто.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-184, 191 СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За приписами ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи це рішення, суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн, на кожну дитину щомісячно, оскільки доказування позивачем цієї обставини ґрунтується виключно на припущеннях, що суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

При визначенні розміру аліментів у цій справі, суд враховує, що доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров'я відповідач не може працювати, відповідач суду не надав, а тому він має усі можливості матеріально утримувати дітей, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, має можливість працювати, зобов'язаний утримувати власних дітей та спроможний сплатити аліменти на їх утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 650 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 грудня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалюючи таке рішення суд виходить із захисту інтересів дітей та з вимог діючого законодавства. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

За правилами ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

В силу п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 зареєстрованого в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в твердій грошовій сумі по 650 (шістсот п'ятдесят) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 грудня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3.07.1991 року в редакції Закону від 6.02.2003 року.

Допустити негайне виконання рішення, в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 зареєстрованого в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід держави 551 ( п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України, рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Войнаровський