Справа № 349/464/16-ц
Провадження № 22-ц/779/155/2017
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представників апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Рогатинської центральної районної лікарні про стягнення індексації заробітної плати, інфляційних втрат та пені за апеляційною скаргою Рогатинської центральної районної лікарні на рішення Рогатинського районного суду від 30 листопада 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рогатинського районного суду від 30 листопада 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_2.

Стягнуто з Рогатинської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_2 індексацію заробітної плати за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 4 773,34 грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні 34 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції Рогатинська центральна районна лікарня посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні позову, керувався законом, зокрема ст.. 33 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» без врахування, що даний закон доповнений ч.6 в які й зазначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на підставі закону №76-8 від 28.12.2014 року. Таким чином бюджетні установи, в тому числі відповідач, не мали підстави для нарахування індексації заробітної плати.

Судом першої інстанції не враховано підстав для відмови у нарахуванні індексації з огляду на вимоги ст..51 БК України де зазначено, що керівники бюджетних установ утримують численність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату лише в межах фонду заробітної плати затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Апелянт також, зазначає, що рішення КМ України про затвердження особливого порядку індексації на день постановлення рішення суду не прийнято. Тому відповідач не проводив нарахування та виплати індексації заробітної плати.

Суд першої інстанції аналізуючи нормативно правові акти дійшов протилежного висновку, щодо підстави для нарахування індексації грошових доходів населення.

Судом проігноровано вимоги статей Бюджетного Кодексу України в результаті чого суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивачці.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представників апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді лікаря Рогатинської ЦРЛ. За період з квітня 2014 року по серпень 2015 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачу індексації заробітної плати у зв'язку з відсутністю запланованого фонду заробітної плати ( а.с.6, 30-32,98).

Відповідно до ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078.

Так, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до статті 6 вказаного Закону у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМ України від 10.07.2003 року № 1078 пункта 1-1 підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Державним комітетом статистики України і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними посилання відповідача на те, що оскільки індексація заробітної плати не нараховувалась, тому не може бути стягнута судом.

При цьому суд зіслався на мотиви, викладені у рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України. У рішенні зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 33 Закону в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Конституційний Суд України в рішенні зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Визнані також необґрунтованими посилання відповідача на відсутність підстав для виплати індексації у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування лікарні на вказані цілі.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 № 76-VIII внесено зміни у вказану норму, вона доповнена частиною шостою. В цій нормі зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення,пенсійних та соціальних виплат.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» також зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік.

Рішення про затвердження особливого порядку індексації на даний час не прийнято.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що аналізуючи наведені нормативно-правові акти, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, нарахування індексації заробітної плати слід проводити відповідно до приписів, наведених у згаданому вище порядку.

Щодо ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», то цією нормою визначається джерело коштів на проведення індексації і дана норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

За вказаних умов, невиплата індексації на заробітну плату є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.

Як зазначено у рішенні Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений ст. 1 Протоколу № 1.

Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Згідно розрахунку індексації проведеного Рогатинською ЦРЛ на виконання ухвали суду від 15 листопада 2016 року (а.с.94-95, 98) сума індексації за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року складає 4 773,34 грн.

Оскільки Рогатинська ЦРЛ не проводила нарахування та виплату позивачу індексації заробітної плати за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року, то вимоги позивача суд першої інстанції в цій частині визнав обґрунтованими, стягнувши з відповідача суму індексації у розмірі 4 773,34 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних витрат на підставі ст.625 ЦК України та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, то суд першої інстанції визнав їх безпідставними і відмовив у задоволенні цих вимог з мотивів, наведених у рішенні суду. Рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами не оскаржується, тому не є предметом дослідження в апеляційному порядку. З доводами суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, також не спростовують правильних висновків суду, оскільки вони були предметом розгляду в суді і їм судом дана належна оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Рогатинської центральної районної лікарні відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 30 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко