Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/6461/16 Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.
Провадження № 22-ц/778/1889/17 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

за участю секретаря: Фесенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період часу з 07.08.1982 року по 27.08.2003 року він проходив військову службу, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2.

Внаслідок виконання військових службових обов'язків отримав низку захворювань: анкілозуючий спондилоартрит (хвороба Бехєрєва), ризомієлічна форма з ураженням кульшових суглобів, повільно прогресуючий перебіг, І ст.. активності, рентгенологічна стадія ІІІ, із значним порушенням функцій хребта та обох нижніх кінцівок і частини загостреннями, що підтверджується копією свідоцтва про хворобу № 810, на підставі якого йому встановлена ІІ група інвалідності.

Після проведення лікування стан його здоров'я не покращився та він вимушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

У зв'язку з зазначеними захворюваннями порушені його нормальні життєві зв'язки, він не може вільно пересуватися, за останній рік на фоні сильних больових відчуттів страждає на безсоння, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.

Вважає, що у зв'язку з неможливістю відновити свій стан здоров'я, який пов'язаний з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода в розмірі 100 000 грн.

На підставі викладеного, просив стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017року позов задоволено частково та стягнуто з Міністерства оборони України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на недоведеність позовних вимог, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заперечуючи проти судового рішення Міністерство оборони зазначає, що судом не досліджувалося питання отримання позивачем захворювання, доказів що воно сталося з вини відповідача не надано. Також відповідач зазначає, що військовослужбовці, які отримали інвалідність мають численні пільги, забезпечуються путівками для санаторно-курортного лікування, а відтак компенсація моральної шкоди вже врахована у чинному законодавстві про їх соціальний захист.

Такі доводи відповідача є безпідставними.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 повторно 15.11.2005 року встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, яке пов'язане з проходженням військової служби, що підтверджено копією довідок МСЕК (а.с. 5). Відтак посилання відповідача на те, що хвороба не пов'язана з проходженням служби спростовується висновком МСЕК. який не оскаржений, не визнаний недійсним.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011 від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. ст. 23, 1167 ЦК України).

Враховуючи, що позивачу встановлено 2 групу інвалідності, яка є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що у позивача виникло право вимагати відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України № 875 від 21.03.1991 року «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Згідно з пунктом 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, саме медико-соціальні експертні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків.

Як вказують пункти 12, 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, причинний зв'язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов'язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Відтак суд правильно зазначив, що з огляду на чинне законодавство, виключно медико-соціальною експертною комісією встановлюється причина і час настання інвалідності, а отже МСЕК в межах своєї компетенції зробила висновок щодо пов'язаності хвороби з проходженням позивачем військової служби.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, яке діє на час вирішення судом спору, встановлено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

До повноважень Міністерства оборони України підпунктами 81, 82 пункту 4 Положення віднесено здійснення заходів, спрямованих на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; здійснення відповідно до законодавства правового і соціального захисту військовослужбовців, резервістів Збройних Сил, військовозобов'язаних, призваних на збори, членів їх сімей та працівників Збройних Сил;

Тому суд першої інстанції зробив правильний висновок, що обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Таким чином немає підстав вважати, що суд першої інстанції неправомірно поклав обов'язок відшкодовувати шкоду на відповідача в справі.

Проте, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з положень пп. 5 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Такий висновок районного суду є помилковим.

Так, відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції чинній на час подання позову до суду у 2016 році) судовий збір за подання до суду першої інстанції позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» ( №928- VIII від 25.12.2015 року) становить 551 грн. 20 коп. ( 0,4х1378).

Таким чином, судовий збір, який повинен бути стягнутий з відповідача на користь держави складає 551 грн. 20 коп.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору підлягає зміні з визначенням розміру судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 336/6461/16 Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.

Провадження № 22-ц/778/1889/17 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

за участю секретаря: Фесенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: