АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/6643/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Панченко О.М.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування в розмірі 5 154,00 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи. З'ясовуючи питання щодо наявності правових підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач визнав факт настання страхового випадку, добровільно сплатив страхове відшкодування, тобто, сам по собі факт неповідомлення ОСОБА_3 про настання дорожньо - транспортної події не призвів до проведення необґрунтованої виплати, а тому не може вважатися підставою для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Послався на практику Верховного Суду України у справах, що виникають з подібних правовідносин, де суд дійшов висновку, що спір про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу повинен вирішуватись на підставі загальних положень законодавства про відшкодування шкоди, так як регресні правовідносини входять до групи позадоговірних, а тому визначальне значення для вирішення такого спору має встановлення факту заподіяння шкоди та наявність причинного зв'язку між завданою шкодою і діями винної особи. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що дії ОСОБА_3 призвели до заподіяння збитків Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Провідна», а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення коштів з відповідача. Зазначив, що неповідомлення відповідачем про дорожньо - транспортну пригоду може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише тоді, коли це позбавляє страховика можливості дізнатися, чи була ця подія страховим випадком, і відсутність таких відомостей могла вплинути на обов'язок страхової компанії виплатити відшкодування, проте, в даному випадку у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» не було спору щодо того, чи була подія за участю застрахованого транспортного засобу страховим випадком.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з"явився. про день та час слухання справи товариство повідомлено у встановленому законом порядку, причину неявки представника суду не повідомило, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4020840 від 22 серпня 2013 року, в період з 24 серпня 2013 року по 23 серпня 2014 року цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна». Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, встановлено в межах 50 000,00 грн..

19 червня 2014 року на проспекті Маяковського в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Форд», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7.

Внаслідок цієї події транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

20 червня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування.

20 червня 2014 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» провів огляд постраждалого транспортного засобу марки «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в порушенні Правил дорожнього руху.

14 серпня 2014 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» складено страховий акт № НОМЕР_2 та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір належного до виплати страхового відшкодування визначено в сумі 5 154,00 грн.. В акті також зазначено, що всі документи, необхідні для визнання події страховим випадком, визначення розміру збитку та розрахунку розміру страхового відшкодування, надані в повному обсязі.

22 серпня 2014 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» виплачено ОСОБА_7 страхове відшкодування в розмірі 5 154,00 грн..

11 листопада 2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» направило ОСОБА_3 претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій зазначило, що страхувальник не повідомив страховика про настання дорожньо - транспортної пригоди у визначені законодавством строки, а тому, оскільки страхова компанія належним чином виконала свої зобов'язання та виплатила страхове відшкодування, остання набула права регресної вимоги до ОСОБА_3, як винуватця дорожньо - транспортної пригоди, в межах суми проведеної страхової вплати. З огляду на таке, запропоновано в добровільному порядку відшкодувати страховику витрати, пов'язані зі здійсненням страхової виплати, в розмірі 5 154,00 грн., шляхом перерахування цієї суми на розрахунковий рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в тридцятиденний термін.

Вказана вимога ОСОБА_3 виконана не була, грошові кошти в розмірі 5 154,00 грн. позивачу не сплачено.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в розмірі 5 154,00 грн. в порядку регресу, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» посилалося на те, що відповідач не виконав покладений на нього ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо повідомлення страховика про настання події, яка має ознаку страхового випадку, що дає підстави для звернення до суду з вимогою про відшкодування понесених страховою компанією витрат в порядку регресу.

Задовольняючи позовні вимоги та, стягуючи з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування в розмірі 5 154,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення ОСОБА_3 покладених на нього зобов'язань в частині щодо повідомлення про настання страхового випадку достовірно встановлений, а тому, в силу положень ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач має право на звернення до суду з вимогами про відшкодування проведеної страхової виплати в порядку регресу, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки він не відповідає дослідженим судом доказам і положенням закону, з наступних підстав.

Так, згідно вимог ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до підпункту 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка була чинною на момент настання дорожньо - транспортної пригоди - 19 червня 2014 року, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно підпункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка була чинною на момент настання дорожньо - транспортної пригоди, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання такої події. Даний обов'язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо - транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» мало реальну та необмежену можливість перевірити обставини дорожньо - транспортної пригоди, що відбулася 19 червня 2014 року за участі застрахованого автомобіля марки «Форд», державний номерний знак НОМЕР_3, так як було письмово повідомлене постраждалою особою - ОСОБА_7 про настання пригоди на наступний день - 20 червня 2014 року.

Також матеріалами справи підтверджується, що на наступний день після настання дорожньо - транспортної пригоди представником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» було проведено огляд постраждалого транспортного засобу марки «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1, про що складено відповідний акт №.

В подальшому, 14 серпня 2014 року страховиком Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» складено страховий акт, в якому здійснено розрахунок страхового відшкодування, яке підлягає виплаті у зв'язку з дорожньо - транспортної пригодою, яка відбулася 19 червня 2014 року, де зазначено, що всі документи, необхідні для визнання події страховим випадком, визначення розміру збитку та розрахунку розміру страхового відшкодування, надані в повному обсязі.

Стаття 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка була чинною на момент настання дорожньо - транспортної пригоди, встановлювала, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається страховиком у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Таким чином, самостійно провівши огляд постраждалого транспортного засобу, на власний розсуд склавши розрахунок суми матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та визначивши розмір страхової виплати, позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» добровільно прийняло рішення про визнання майнових вимог ОСОБА_7 та здійснення страхового відшкодування.

За правилом ст. 212 ЦК України, вирішуючи спір суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази, зокрема: довідку Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 9401812 про дорожньо - транспортну пригоду, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, акт огляду постраждалого транспортного засобу від 20 червня 2014 року та страховий акт від 14 серпня 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що факт настання страхового випадку був зафіксований правоохоронними органами; ОСОБА_3, як особа винна в дорожньо - транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності; Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» сплатило страхове відшкодування, прийнявши відповідне рішення добровільно та на підставі самостійно проведених дій по оцінці заподіяного матеріального збитку, що свідчить про те, що підстави, які призвели до прийняття страховиком рішення про проведення виплати, є доведеними, а сама виплата обґрунтованою.

Суд першої інстанції при вирішенні спору на вказані обставини уваги не звернув, підстави і обставини здійснення Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» виплати страхового відшкодування не перевірив, наслідки неповідомлення ОСОБА_3 страховика про настання дорожньо - транспортної пригоди не з'ясував та дійшов помилкового висновку про те, що неподання відповідачем до страхової компанії письмової заяви про настання страхового випадку є підставою для стягнення з нього проведеної страховиком страхової виплати в порядку регресу.

В правовій позиції Верховного Суду України у справі 6-284цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами, зазначено, що у разі, якщо факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, таке як воно в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України у справі 6-1253цс16, у разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

З викладеного вбачається, що неподання особою заяви про настання страхового випадку є підставою для звернення до неї з вимогами в порядку регресу в тому разі, якщо у зв'язку з такою бездіяльністю страховиком допущено необґрунтовану виплату страхового відшкодування, тобто, такі обставини суттєво вплинули на реалізацію страховою компанією свого обов'язку здійснити виплату на користь постраждалої особи.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, не надало суду жодних доказів на підтвердження того, що в разі належного виконанням ОСОБА_3 свого обов'язку подати в триденний термін письмову заяву по настання страхового випадку страховиком було б прийняте суттєво відмінне рішення щодо виплати страхового відшкодування чи щодо його розміру.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що неподання відповідачем заяви про настання страхового випадку будь-яким чином вплинуло на обов'язок страховика здійснити страхову виплату на користь потерпілої особи ОСОБА_7, тобто, будь-яких збитків, до яких могла призвести необґрунтована виплата, позивачу завдано не було, а тому, відсутні правові підстави для відшкодування за рахунок страхувальника сплаченої страховиком суми.

При цьому, не мають правового значення для вирішення даного спору посилання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на положення ст. 993 та ст. 27 Закону України «Про страхування», оскільки вказані норми законодавства регулюють правовідносини, що виникають з договорів майнового страхування, в той час як зобов'язання між сторонами ґрунтуються на умовах договору про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, який має відмінну правову природу.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 є обґрунтованими, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Керуючись ст.1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: