АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8675/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 07 вересня 2016 року близько 08 год. 35 хв. по вул. Дегтярівська у м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 25.10.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 07.09.2016 року, становить 122594,82 грн. СК «Галицька» позивачу було відшкодовано страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 08.11.2016 року . Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає: 122594,82 - 50000,00 = 73964,82 грн., яка має бути відшкодована відповідачем.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача спричинену майнову шкоду в розмірі 73964,82 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди в розмірі 73964,82 грн., моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн., судові витрати в розмірі 1290,85 грн., а всього стягнуто: 77255,67 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив його змінити, зменшити розмір матеріальної шкоди та відмовити у стягненні моральної шкоди.

В скарзі посилався на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим через неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази наявності всіх елементів цивільного правопорушення, а саме відсутній доказ причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, (ДТП) та розміром збитків на які посилається позивач. Вказував на те, що звіт наданий позивачем в якості підтвердження розміру матеріального збитку не може вважатись такими, що підтверджує реальний розмір збитків, оскільки останній складений без присутності відповідача, а розрахунок наведений у звіті не відповідає вимогам ст. 22 ЦК України. Зазначив, що обґрунтовуючи розмір завданого збитку позивач не врахував коефіцієнту фізичного зносу, а тому суд безпідставно задовольнив суму матеріального збитку в повному обсязі. Також в апеляційній скарзі містяться посилання на безпідставне задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримав.

Позивач та його представник доводи скарги заперечували.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 вересня 2016 року близько 08 год. 35 хв. по вул. Дегтярівська у м. Києві ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 6-7).

Відповідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 07 вересня 2016 року, відбулася з вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у СК«Галицька».

Автомобіль марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 47).

Відповідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 25.10.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 07.09.2016 року, становить 122594,82 грн. (а.с. 8-50).

Судом встановлено, що на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 07 вересня 2016 року, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в СК «Галицька», яка виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку за період з 08.11.2016 року по 08.11.2016 року.

На підставі ст. 1192 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту, визначеною спеціалістом і отриманою позивачем сумою від страхової компанії.

Також суд встановив, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду, внаслідок пошкодження майна позивача в сумі 2000 грн.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про доведеність вимог в частині відшкодування майнової шкоди та наявність підстав для часткового задоволення позову про відшкодування моральної шкоди відповідає встановленим обставинам та наявним в справі письмовим доказам.

Доводи апеляційної скарги, про невірне визначення судом розміру збитків завданих позивачу, які визначались спеціалістом без врахування фізичного зносу вузлів та деталей, які були пошкоджені, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

СК «Галицька», виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку за період з 08.11.2016 року по 08.11.2016 року.

Крім, матеріального збитку позивач також просив суд стягнути з відповідача вартість проведеної оцінки пошкоджень транспортного засобу в розмірі 1000,00 грн. та 370,00 грн. на оплату послуг з розбирання пошкодженого автомобіля для визначення розміру пошкоджень.

Суд вірно стягнув збитки в сумі, визначеній виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, оскільки саме така сума необхідна позивачу для відновлення його автомобіля.

При цьому зношеність транспортного засобу враховується за вищенаведеними нормативними актами, лише щодо обов'язку страхової компанії відшкодовувати збитки за Законом.

Разом з тим винна особа, має відшкодувати завдані збитки потерпілій особі в повному розмірі.

Суд вірно керувався відповідними роз'ясненнями ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ .

У п.п. 14, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Так, як за наданим суду звітом окремі вузли та деталі підлягають заміні, і позивач не заявляв вимог про стягнення вартості транспортного засобу, а заявив вимогу про стягнення на його користь коштів, необхідних йому для ремонту(відновлення пошкодженої речі) , при цьому пояснив, що він лише частково відновив транспортний засіб, так як коштів, виплачених страховою компанією, йому не вистачило для повного відновлення транспортного засобу, суд вірно визначив розмір шкоди, яку зобов'язаний сплатити відповідач на користь потерпілої особи в сумі 73 964 грн. 82 коп., та правомірно зазначив, що відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість проведеного дослідження та витрати, які позивач поніс внаслідок проведення такого дослідження в сумі 1370 грн.

Доводи скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності всіх елементів цивільного правопорушення, а саме відсутній доказ причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, (ДТП) та розміром збитків на які посилається позивач, колегія суддів не приймає, оскільки вина відповідача у заподіянні шкоди підтверджується матеріалами справи, і відповідно до прохальної частини апеляційної скарги відповідач фактично не заперечує наявність завданої шкоди, оскільки просив рішення суду в частині визначення розміру шкоди змінити. Стосовно включення до розрахунку збитків ремонту вузлів та деталей, пошкодження яких не були встановлені під час ДТП, то вказані доводи є лише припущеннями представника відповідача. Ці доводи спростовуються наявними в справі копіями матеріалів розгляду справи про адміністративне правопорушення: протоколом ДТП , схемою ДТП, оглядом транспортного засобу, відповідно до яких апеляційним судом не встановлено, що до звіту спеціаліста включались пошкодження, які не пов'язані з ДТП.

Також позивач пояснив, що в день ДТП, він одразу надав на огляд свій транспортний засіб до СК, де застрахована відповідальність відповідача, яка провела детальний огляд транспортного засобу. При цьому до звіту спеціаліста включені ті ж пошкодження, що були виявлені в акті огляду.

Апеляційному суду представником відповідача докази протилежного не надавались, та не заперечувався факт , що позивач транспортний засіб на огляд надав одразу, в інші пригоди до цього огляду не потрапляв. Крім того не заперечувався також і факт, що позивач до проведення оцінки спеціалістом, автомобілем не користувався, що підтверджується показниками на спідометрі його автомобіля, які були зафіксовані в день ДТП і під час проведення оцінки оцінювачем.

Заперечення відповідача, щодо звіту фактично зводились до неврахування фізичного зносу транспортного засобу. Для чого представник просив витребувати звіт , який був проведений на замовлення страхової компанії, проте, як вже зазначено вище за Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума, яку відшкодовують СК вираховується з урахуванням зносу вузлів та деталей, які підлягають заміні, проте врахування такої зношеності не враховується при стягнення збитків з винної особи, яка зобов'язана за ст. 1194 ЦК України відшкодувати, завдані нею збитки в повному обсязі, тобто сплатити таку суму, щоб потерпіла особа мала можливість за неї відновити пошкоджене майно.

З урахуванням вищевикладеного, дослідження звіту, який складався на вимогу СК не має правового значення для вирішення даної справи, а клопотання про призначення у справі судової експертизи адвокат відповідача не заявив.

Доводи в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди також є безпідставні, оскільки позивач обґрунтовано заявив вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням його майна до винної особи. Суд визначив розмір моральної шкоди з урахуванням обставин справи, наданих доказів по справі в сумі 2000 грн., яка в повній мірі відповідає засадам розумності та справедливості. Відповідач не надав доказів, що позивач не зазнав моральних страждань, внаслідок пошкодження його майна.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність постановленого рішення не впливають.

Суд при винесенні рішення правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: