Справа № 285/1965/16-ц
провадження у справі № 2/0285/26/12/0285/26/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді………………..ОСОБА_1

за участю секретаря…………...ОСОБА_2

позивачки ………………..............ОСОБА_3

представника позивача…………..ОСОБА_4

представника відповідача………..ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_6 Мірча

про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, але не менше встановленого законом мінімуму.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач здоровий та працездатний, офіційно працює, має сталий заробіток, ухиляється від надання матеріальної допомоги на дитину, яка повністю знаходиться на її утриманні. А тому змушена звернутися до суду з даним позовом для примусового стягнення аліментів.

Позивачка та її представник в судовому засіданні та в письмових поясненнях позовні вимоги підтримали в повному обсязі, які просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмовому запереченні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, просить залишити позов без задоволення.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.17/.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплено в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач офіційно працює на посаді технолога з обробки текстильних виробів в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Реді Гармент Технолоджі Україна" та отримує регулярний заробіток, який протягом травня- липня 2016 року складає 12 170 грн. 51 коп./а.с. 24, 93/.

Як слідує з пояснень позивачки та її представника, а також представника відповідача, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 відповідач надає, але нерегулярно, та на думку позивачки, в недостатньому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та сталий заробіток, інших утриманців не має, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище неповнолітніх дітей, повнолітнього сина та платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім сином, дочкою; інші обставини, що мають істотне значення.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не встановлено.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/2 частки доходів відповідача дещо завищеними та непідтвердженими відповідними доказами, а тому, враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач офіційно працює та має сталий заробіток, задовольняє їх частково стягує аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_8 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів.

На думку суду, визначений судом розмір аліментів є реальним, завдяки чому матеріальний стан відповідача, навіть з відрахуванням аліментів, буде задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє його від обовязку утримувати свою дитину, а навіть дозволяє йому виконувати свої зобовязання щодо оплати аліментів у розмірі, визначеному судом.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_6 Мірча, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.07.2016 року до повноліття дочки 21.03.2029 року.

Стягнути з ОСОБА_6 Мірча на користь держави 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуючий Л. Й. Савицька