Справа №576/988/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1317/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою відділу освіти ОСОБА_3 міської ради Сумської області

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до відділу освіти ОСОБА_3 міської ради Сумської області про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а :

31 травня 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулась до місцевого суду із вказаним позовом і свої вимоги мотивувала тим, що з 2013 року вона працює на посаді директора ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2. Наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 47-К від 12.04.2017 року її було звільнено із займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України. 13.04.2017 року наказом начальника відділу освіти № 51-К до вищевказаного наказу були внесені зміни, відповідно до яких її було звільнено з першого робочого дня після виходу із лікарняного. А 22.05.2017 року начальником відділу освіти ОСОБА_3 міської ради був виданий наказ № 61-К, відповідно до якого її звільнено з посади директора ОСОБА_3 загальноосвітньої школи № 2 з 22.05.2017 року з позбавленням права викладання в цій школі окремих предметів.

Позивача вважає, що ці накази були винесені без належного зясування обставин справи, без врахування ступені тяжкості вчинених проступків і заподіяної ними шкоди та з порушенням встановленого порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, позивачка зазначає, що її було притягнуто до дисциплінарної через особисті стосунки, які склалися між нею та керівництвом ОСОБА_3 міської ради і відділу освіти в звязку із її діяльністю як депутата міської ради. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд скасувати накази начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради від 12.04.2017 року № 47-К, від 13.04.2017 року № 51-К, від 22.05.2017 року № 61-К про її звільнення з роботи, поновити її на посаді директора ОСОБА_3 загальноосвітньої школи № 2 та зобовязати відділ освіти ОСОБА_3 міської ради поновити її право викладання предметів в цій школі.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року було частково задоволено позов ОСОБА_4

Визнано протиправними та скасовано накази начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради Сумської областівід 12.04.2017 року № 47-К, від 13.04.2017 року № 51-К та від 22.05.2017 року № 61-К про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішене питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відділ освіти ОСОБА_3 міської ради Сумської області, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення, на неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд мав врахувати існуючі та застосовані до ОСОБА_4 дисциплінарні стягнення та надати оцінку лише останньому факту порушення нею трудової дисципліни, визначитись щодо ступеня тяжкості вчиненого проступку, завданої шкоди, поведінки працівника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач наказом відділу освіти ОСОБА_3 міської ради Сумської області № 103-к від 02.12.2013 року була призначена на посаду директора ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 з 03.12.2013 року з правом викладання основ економіки та основ правознавства в цьому навчальному закладі (а.с.7-9).

Наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 125-К від 05.09.2016 року ОСОБА_4 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків в частині формування контингенту школярів навчального закладу, а саме організованого набору учнів до 10-го класу (а.с.101).

Наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 24-К від 27.02.2017 року позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків в частині порушення Статуту ОСОБА_3 загальноосвітньої школи № 2, Колективного договору та Положення про преміювання працівників, а саме, за прийняття рішення про преміювання працівників школи без розгляду цього питання на загальних зборах та без погодження з профспілковим комітетом (а.с.102).

Наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 41-К від 27.03.2017 року позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків щодо контролю за організацією харчування учнів (а.с.115).

Наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 147-ОД від 29.03.2017 року було затверджено акт перевірки надання платних освітніх послуг у ОСОБА_3 загальноосвітній шкоді І-Ш ступенів № 2, зобовязано привести у відповідність до вимог діючого законодавства надання платних освітніх послуг у зазначеній школі та директора школи ОСОБА_4 за допущені грубі порушення діючого законодавства України при наданні платних послуг у навчальному закладі притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с.124).

Вподальшому, наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 47-К від 12.04.2017 року позивачку було звільнено із займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обовязків без поважних причин. Підставою для звільнення послугували вищевказані накази від 05.09.2016 року № 135-К, від 27.02.2017 року № 24-К, від 27.03.2017 року № 41-К та наказ відділу освіти від 29.03.2017 року № 147-ОД «Про результати перевірки надання платних послуг в ОСОБА_3 загальноосвітній школі № 2» (а.с.10).

У звязку із тим, що при врученні позивачу копії наказу про її звільнення представникам роботодавця стало відомо, що позивач з 11.04.2017 року перебуває на лікарняному, тому наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 51-К від 13.04.2017 року до вищевказаного наказу були внесені зміни, відповідно до яких позивачку було звільнено з першого робочого дня після виходу із лікарняного. А 22.05.2017 року начальником відділу освіти ОСОБА_3 міської ради був виданий наказ № 61-К «Про фактичне звільнення ОСОБА_4П.», відповідно до якого позивачку було звільнено із посади директора ОСОБА_3 загальноосвітньої школи № 2 з 22.05.2017 р. з позбавленням права викладання в цій школі окремих предметів (а.с.11-12).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині скасування наказів про звільнення позивача з роботи, місцевий суд виходив з того, що позивача було звільнено без законних підстав, з порушенням встановленого порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому вона підлягає поновленню на роботі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 в частині скасування наказів про її звільнення та поновлення на роботі. В той же час в частині мотивів за яких позов підлягає задоволенню, рішення суду підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК .

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У відповідності до положень статей 21 та 139 КЗпП України, працівник зобов'язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Діяльність ОСОБА_3 загальноосвітньої шкоди І-Ш ступенів №2 ОСОБА_3 міської ради Сумської області врегульована Статутом, затвердженим рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради (а.с.135-153).

Посадові обов'язки позивача визначені посадовою інструкцією № 1 затвердженої наказом директора школи № 99од від 12.08.2015 року та посадовою інструкцією № 2, затвердженої наказом відділу освіти ОСОБА_3 міської ради від 06.02.2017 року № 59-ОД (а.с.155-156).

Пунктом 2.6 Інструкції № 1, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, а саме на час притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани наказом начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 125-К від 05.09.2016 року передбачено обовязок директора формувати контингент учнів, вихованців, зарахування учнів до загальноосвітнього навчального закладу.

З пояснень представника відповідача вбачається, що позивач надала до відділу освіти відомості про орієнтовну кількість учнів що будуть зараховані до 10 класу школи, яка була значно більшою ніж фактичний набір учнів до цього класу, що потягло за собою перевищення кошторису виділеного міською радою на утримання школи, а також скарги та занепокоєння батьків учнів. Позивач визнала свою вину у вчиненні дисциплінарного проступку, наказ про оголошення їй догани в передбачений ст.233 КЗпП України строк не оскаржила, а тому колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду про безпідставність притягнення її до дисциплінарної відповідальності за даний проступок.

Наказ про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності і оголошення їй догани за прийняття нею рішення про преміювання педагогічних працівників школи без розгляду на загальних зборах (конференції) та без погодження з профспілковим комітетом школи було оскаржено нею окремо до суду. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2017 року, яке набрало законної сили ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 5 вересня 2017 року, в задоволенні її вимог про скасування наказу начальника відділу освіти ОСОБА_3 міської ради № 254-к від 27 лютого 2017 року було відмовлено за безпідставністю вимог.

Оскаржила позивач до місцевого суду і наказ відділу освіти ОСОБА_3 міської ради від 27 березня 2017 року № 41-к, яким їй було оголошено догану за неналежне виконання посадових обовязків щодо контролю за організацією харчування учнів. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 серпня 2017 року, яке не набрало законної сили, її позов було задоволено та скасовано вищезазначений наказ про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі колективного звернення батьків ОСОБА_3 загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 2 щодо перевірки порядку надання платних освітніх послуг у навчальному заклади наказом відділу освіти ОСОБА_3 міської ради від 21.03.2017 року № 120-ОД було створено комісію для розгляду цього звернення (а.с.130). З акту перевірки, затвердженого наказом відділу освіти, вбачається, що комісія прийшла до висновку, що надання платних освітніх послуг за рахунок позабюджетних (батьківських) надходжень у школі є неправомірним і порушує чинне законодавство України. Зокрема порушується наказ Міністерства освіти і науки України від 20.02.2002 року № 128 щодо поділу класів на групи при вивченні іноземної мови. У школі не розроблено Порядок надання платних освітніх послуг, не надається повна, доступна та достовірна інформація щодо порядку і умов надання конкретної платної освітньої послуги, її вартості, порядку та строків оплати, не оприлюднено вартість послуги за 15 днів до початку її надання, що порушує п.1.4 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами. Також порушується розділ 2 зазначеного Порядку при встановленні вартості платних освітніх послуг. Тарифікаційний список педагогічних працівників не затверджений начальником відділу освіти, що є порушенням наказу Міністерства освіти України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти" № 102 від 15.04.1993 року. Також комісією встановлено, що наказом директора на класних керівників покладено обовязок за своєчасне надходження батьківських коштів до каси шкільної бухгалтерії і даний факт свідчить про навязування батькам платних освітніх послуг, які повинні здійснюватися лише на добровільній основі.

На виконання ст.149 КЗпП України роботодавцем було запропоновано позивачу надати письмові пояснення з приводу порушень встановлених перевіркою і будь-яких обґрунтованих пояснень з цього приводу позивачем надано не було і в своїх письмових поясненнях вона посилалась лише на те, що такий вид надання платних освітніх послуг був започаткований ще попереднім керівництвом школи (а.с.131).

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду, що недоліки виявлені комісією носять чисто формальний характер і відповідачем не доведено, що даним порушенням була спричинена шкода державним інтересам чи інтересам інших осіб.

В той же з п.1.6 Посадової інструкції № 2 директора школи вбачається, що він у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, Указами Президента України, рішеннями Уряду України, органів управління освітою всіх рівнів з питань освіти і виховання; правилами й нормами охорони праці, техніки безпеки та протипожежної охорони, а також Статутом і локальними правовими актами школи.

Незважаючи на це позивач, як директор школи, порушила вимоги Посадової інструкції і допустила неправомірне надання у школі платних освітніх послуг за рахунок позабюджетних (батьківських) надходжень що потягло за собою обґрунтовані письмові скарги батьків учнів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач допустила систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором за що наказами відділу освіти ОСОБА_3 міської ради від 05.09.2016 року № 135к, від 27.02.2017 № 24-к була притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

В той же час колегія суддів вважає, що при звільненні позивача наказом № 47-к від 12.04.2017 року за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України відповідачем було порушено порядок притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а саме:

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП ), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Відповідно до ч.2 ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що п.3 наказу відділу освіти ОСОБА_3 міської ради від 29.03.2017 року № 147-ОД позивача за допущені грубі порушення діючого законодавства України при наданні платних освітніх послуг у навчальному закладі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без зазначення виду стягнення.

В той же час , без вчинення позивачем нового проступку на роботі , її наказом від 12 .04.2017 року № 47-к було звільнено з посади директора ОСОБА_3 загальноосвітньої шкоди І-Ш ступенів № 2 саме за систематичне невиконання посадових обовязків без поважних причин, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП та розяснень викладених у п.23 Постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зміни мотивувальної частини рішення в частині задоволення позовних вимог та залишення без зміни рішення суду першої інстанції в іншій оскаржуваній частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 4, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відділу освіти ОСОБА_3 міської ради Сумської області задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року у даній справі щодо підстав скасування наказів про звільнення та поновлення ОСОБА_4 на роботі.

В іншій оскаржуваній частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -