Провадження №2/359/491/2017
Справа №359/8061/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За час свого життя ОСОБА_3 заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 В свою чергу, ОСОБА_2 подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Тому єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 Незважаючи на це, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони у судове засідання не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 також надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, а розгляд справи просить проводити за його відсутності.

Представник третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 02 січня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис №55 (а.с.4).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За час свого життя ОСОБА_3 заповіт не склав, тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1273 цього ж Кодексу спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

З копії спадкової справи №338/2016, заведеної Десятою Київською державною нотаріальною конторою вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.37). Таким чином, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3

В свою чергу, ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою, поданою до нотаріальної контори (а.с.25).

Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, про що отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2016 року (а.с.37-а).

З довідки №21 від 18 січня 2017 року, виданої Сеньківською сільською радою Бориспільського району вбачається, що житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, належав померлому ОСОБА_3 Будинок був побудований у 1993 році. На час будівництва житлового будинку, забудова села проводилась без оформлення будівельної документації. Житловий будинок побудований без порушень забудови з внесенням даних до по господарської книги за №535 (а.с.45).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч.7 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. Відповідно до положень ч.10 даної норми під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної особи чи юридичної особи - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 помер, виконання вищезазначених приписів закону щодо подання особисто заяви про державну реєстрацію прав та документу на підтвердження особи є неможливим. Так само неможливо подати позивачем доручення від імені померлого, оскільки за життя таких доручень у встановленому законом порядку на ім'я ОСОБА_1 він не оформлював.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_1, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, в тому числі на житловий будинок, набула право власності в порядку спадкування за законом з моменту відкриття спадщини.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3, ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.2 ст.331, ст.1216, ст.1218, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, , п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №35, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський