Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/5076/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зайцев А. В.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 05.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000 грн. на оплату поховання ОСОБА_4 зі строком повернення до 31.12.2015 року. Вказані кошти були передані в присутності свідків ОСОБА_3 та були використані за призначенням. Оскільки неодноразові звернення до відповідачів про повернення коштів за вказаним договором позики виявились безрезультатними, просив їх стягнути в судовому порядку. У позовній заві позивач також просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.02.2016 року Коростенською міською державною нотаріальною конторою.

07.10.2016 року позивач подав до суду ще окрему заяву про забезпечення позову аналогічного змісту.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2016 року заяву задоволено та накладено арешт на 2/3 ідеальних частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.02.2016 року Коростенською міською державною нотаріальною конторою.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не перевірено законність та правомірність такого заходу забезпечення позову, а також того чи мають відношення відповідачі до порушених прав позивача, оскільки в справі відсутні будь-які докази того, що було укладено договір позики та вказані кошти передавались відповідачам.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6, а також відповідач ОСОБА_2 неодноразово не отримували повідомлень та викликів апеляційного суду, поштова кореспонденція поверталась за закінченням терміну зберігання, що призводило до неодноразового відкладення розгляду справи. Позивач ОСОБА_1 та його син - відповідач ОСОБА_2 були повідомлені про час та місце розгляду телефонограмою через дорослого члена сім»ї. Представник позивача ОСОБА_6 направила до апеляційного клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що позивач перебуває на амбулаторному лікуванні внаслідок інсульту, зазначивши, що йому тяжко самостійно пересуватись і наразі не можна хвилюватись. До клопотання додано довідку лікуючого лікаря із зазначенням діагнозу.

Проте, колегія суддів відхилила заявлене клопотання та ухвалила розглянути апеляційну скаргу, зважаючи на те, що сторона неодноразово не отримувала поштову кореспонденцію, що призвело до порушень строків розгляду справи, зазначена хвороба позивача не дає підстав вважати, що він відновиться за декілька днів (позивач є інвалідом ІІ групи), окрім того позивач згідно довіреності від 18.02.2016 року, яка є чинною, має аж трьох представників, які зобов'язані згідно наданих повноважень представляти його інтереси.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та накладаючи арешт на 2/3 ід. частини вищевказаної квартири, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами наявний спір з приводу повернення коштів за договором позики, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення в майбутньому.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь 15 000 грн. боргу за договором позики (а.с. 1-3).

Будь-яких інших вимог позивач не заявляв.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п., п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З метою захисту своїх прав позивач просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.02.2016 року Коростенською міською державною нотаріальною конторою.

Проте звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач не зазначив вартість частини квартири, на яку просив накласти арешт, а також не надав відповідні відомості щодо її вартості.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд, не пересвідчився у відповідності виду забезпечення позову, не з'ясував його співмірність заявленим позовним вимогам та дійшов передчасного висновку щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, ухвала суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2016 року скасувати і постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: