Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3044/17 Головуючий у 1-й інстанції: Безлер Л.В.
Є.У.№ 334/3083/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» ОСОБА_4, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання особи вкладником банку, шляхом включення до списку вкладників,

за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016р. ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнювала і уточнювала, та, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила визнати її вкладником ПАТ «ФІДОБАНК» по рахунку №9403 на суму 200 000 (двісті тисяч) гривень шляхом включення її до списків вкладників ПУАТ «ФІДОБАНК», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів (а.с.210). Викладені у позові вимоги ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що 17 травня 2016 року уклала з Банком договір про відкриття банківського рахунку №659403, на який 18 травня 2016 року внесла через касу Центрального відділення ПАТ «ФІДОБАНК» у м. Запоріжжя 200 000 грн., проте кошти на її рахунок не були зараховані, оскільки, за повідомленням працівників Банку, усі касові операції були анульовані без фактичного повернення грошових коштів, внесених на вказаний поточний рахунок.

Рішенням Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19 липня 2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «ФІДОБАНК» ОСОБА_4 з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно. Останнім не внесено її до списків вкладників банку, які мають право на одержання суми відшкодування коштів за рахунок коштів ФГВФО.

На підставі викладеного позивачка вважала, що її права як споживача порушені та просила суд захистити їх, визнавши її вкладником банку шляхом внесення до списку вкладників.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя 13 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, станом на 20 травня 2016 року, вкладником Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», , по рахунку №9403 на суму 200 000,00 гривень.

Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 до списків вкладників ПУАТ «ФІДОБАНК», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що Банком належним чином не виконано зобов'язання, не зараховано на розрахунковий рахунок позивачки внесені нею напередодні запровадження у ПАТ «ФІДОБАНК» тимчасової адміністрації 200 000 грн., а тому остання підлягає визнанню вкладником Банку із застосуванням гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що 17.05.2016 року між ОСОБА_3 та ПУАТ «ФІДОБАНК» укладено договір про відкриття банківського рахунку №9403 у валюті гривня (том1, а.с.4,5).

Відповідно до фотокопій платіжних документів 18.05.2016 року через касу Центрального відділення ПАТ «ФІДОБАНК» у м.Запоріжжя для зарахування на розрахунковий рахунок №9403, відкритий на імя позивачки, надійшли грошові кошти на загальну суму 200000,00 (двісті тисяч) гривень, у тому числі згідно з квитанціями №383663031 - на суму 20 000 грн; №383662562 - на суму 20 000 грн; №383661258 - на суму 100 грн; №383664008 - на суму 40 000 грн; №383664775 - на суму 19 900 грн; №383703595 - на суму 40 000 грн; №383704017 - на суму 20 000 грн; №383666312 - на суму 40 000 грн. (том1, а.с.6-13, а.с.215-223).

Рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 184 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУАТ «ФІДОБАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20.05.2016 року по 19.06.2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №959 від 09.06.2016 року продовжено строк тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» з 20.06.2016 по 19.07.2016 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1265 від 19.07.2016 року на підставі постанови Правління Нацбанку України від 18.07.2016 року №142-рш у ПУАТ «ФІДОБАНК» розпочато процедуру ліквідації та призначено Уповноважену особу Фонду (том1, а.с.127,129).

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «ФІДОБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_4 з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно.

Листом від 02 липня 2016 року №2-3-6-6-1/1797-ВА Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів повідомила ОСОБА_3 про те, що банківські операції за 18.05.2016р. про внесення на її рахунок грошових коштів у загальній сумі 200 000,00 грн. були виявлені як навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та анульовані (том1, а.с.44).

Відповідно до довідки ПУАТ «ФІДОБАНК» від 20.03.2017р. № 1-11-1-3-3/651-ЛК-ОГ, по рахунку, відкритому на імя ОСОБА_3 з моменту відкриття 17.05.2016р. по дату закриття 21.02.2017р. грошові кошти не вносилися (том1, а.с.188).

Із реєстру видалених документів ПУАТ «ФІДОБАНК», сформованого 18.05.2016р., вбачається, що операція із зарахування на поточний рахунок позивачки грошових коштів 18.05.2016р. на суму 200 000 грн. того ж дня були сторновані. (том2, а.с.3).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені говором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківськими рахунками виступають рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнта і контрагентів, та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до положень цієї статті операції за рахунком це сукупність банківських операцій по зарахуванню, видачі або перерахуванню грошових коштів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» основними видами рахунків, залежно від їх призначення, є поточні та депозитні (вкладні) рахунки.

Поточним рахунком визнається рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей та для здійснення усіх видів операцій за цим рахунком відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Поточні рахунки відкриваються фізичним особам для зберігання коштів, отримання готівки та проведення безготівкових рахунків у національній валюті з юридичними та іншими фізичними особами.

Таким чином, між ОСОБА_3 та ПУАТ «ФІДОБАНК» виникли відносини, що випливають з договору банківського рахунка.

Статтею 1068 ЦК України визначено, що банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійш9ли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом.

За змістом ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість і або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову , суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що рішенням ФГВФО від 20.05.2016 року №783 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1) веде реєстр учасників Фонду; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (пункти 1, 4, 8 частини другої статті 4 Закону).

За частиною першою, другою статті 6 Закону № 4452-VI у межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: <…> 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; <…>.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Підстави нікчемності правочинів (в тому числі договорів) неплатоспроможного банку, як зазначено вище, встановлено частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI і цей перелік є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

У цій справі встановлено, що спір виник у зв'язку з тим, що під час тимчасової адміністрації Банку Уповноважена особа Фонду не включив позивача до переліку вкладників Банку (за Договором банківського вкладу від 17 травня 2017 року), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Причиною цьому стала та обставина, що фактично кошти на банківський рахунок позивачкою не вносилися, оскільки банківські операції за 18.05.2016р. про внесення на її рахунок грошових коштів у загальній сумі 200 000,00 грн. були виявлені як навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та того ж дня були сторновані

Отже, враховуючи, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення ПАТ «ФІДОБАНК» вже перебував у ліквідації, на початок запровадження ліквідації Банку позивачка не була його вкладником, а тому задоволення вимог останньої як вкладника відповідача можливе лише у спосіб, передбачений спеціальним законом, тобто в порядку черговості шляхом зарахування відповідних вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ФІДОБАНК».

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і без врахування закону, який підлягав застосуванню, що в силу ст. 309 ЦПК є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

В порядку ст. 88 ЦПК України з позивача(яка з набуттям чинності нової редакції Закону України «Про судовий збір» не звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із захистом прав споживачів) на користь ПУАТ «ФІДОБАНК» підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 704 грн.

Керуючись ст. ст.307,309,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_4, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання особи вкладником банку шляхом включення до списку вкладників залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» 704 грн. (сімсот чотири грн.) компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: