АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3378/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/143/К/17 Квятковський Я.А.
Категорія - 26 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

за участі секретаря: Чубіної А.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - Доценко Тетяни Юріївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (нині ПрАТ «ПівнГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, посилаючись на те, що 21 рік 4 місяці 28 днів він працював на різних посадах в ПрАТ «ПівнГЗК».

27.03.2007 року о 16 год. 30 хв. на ПрАТ «ПівнГЗК», гірничотранспортний цех №2 в приміщенні боксу з ТО і ПР майстерні з технічного обслуговування і поточного ремонту №55 трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. В результаті нещасного випадку на виробництві йому було постановлено діагноз - диско-генна лівостороння люмбоішиалгія, затянувшийся перебіг з вираженим стійким больовим корінцевим симптомом Л4-Л5 зліва, вираженими порушеннями 3 ступеня, порушення функції опори, статики та ходи, зумовлені ОХЗ, спондилоартрозом попереково-крижевого відділу хребта з протрузією дисків Л4-Л5, Л5-С1. Стан після кататравми з закритим переломом правої вертлужної впадини справа, закритим розривом лонного зічлінення.

Крім того, по факту нещасного випадку на виробництві було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування нещасного випадку, що стався 27.03.2007 року о 16 год. 30 хв. за формою Н-5 від 30.03.2007 року, де вказано, що причиною нещасного випадку є: видача наряду на виконання ремонтних робіт на висоті без забезпечення засобами індивідуального захисту. Порушення в.о. начальника дільниці з обслуговування та ремонту автошляхів Ганнівського кар'єру і хвостосховища ГТЦ-2 ОСОБА_5 п. 2.10 Посадової інструкції начальника дільниці з обслуговування та ремонту автошляхів Ганнівського кар'єру і хвостосховища. За результатами висновку МСЕК від 31.10.2007 р. серії ДНА-02 №021189 йому була встановлена третя група інвалідності з втратою професійної працездатності в розмірі 60% з 29.10.2007 р. по 01.11.2008 р.

Через нещасний випадок, який стався з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач змушений був тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, було порушено його нормальні життєві зв'язки, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі із пересуванням, оскільки він змушений використовувати допоміжні засоби, або допомогу інших людей.

Внаслідок нещасного випадку позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 100000 грн. та просив стягнути з відповідача на свою користь

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 16 000 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки не взято до уваги, що нещасний випадок стався з ним з вини відповідача, а його вина взагалі була відсутня. Судом також не враховано, що внаслідок нещасного випадку позивач став інвалідом, змушений був тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, було порушено його нормальні життєві зв'язки, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі із пересуванням, оскільки він змушений використовувати допоміжні засоби, або допомогу інших людей.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що актом розслідування нещасного випадку, який стався 27.03.2007 року о 16 год. 30 хв., за формою Н-5 від 30.03.2007 року (а.с.9-10), встановлено, що нещасний випадок, який стався з позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, вважається пов'язаний з виробництвом.

Позивачу встановлена диско-генна лівостороння люмбоішиалгія, порушення функції опори, статики та ходи, зумовлені ОХЗ, спондилоартрозом попереково-крижевого відділу хребта з протрузією дисків Л4-Л5, Л5-С1, і вперше було встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, (а.с.11). При повторному огляді 09.12.2009 р. позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.11.2009 р. по 01.11.2010 р., (а.с. 50).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки внаслідок нещасного випадку, під час виконання трудових обов'язків позивачу встановлено стійку втрату працездатності, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час виконання ним трудових обов'язків.

Рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржено.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках. Тому доводи апеляційної скарги позивача про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає встановленим обставинам справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються висновками суду.

За таких обставин, колегія суддів не може погодиться з доводами апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції всіх обставин справи.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: