441/1017/16-ц 2/441/48/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

при секретарі Цап І.М.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городок Львівської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

05.08.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № 014/3530/5/07115 від 26.11.2007 р. в розмірі 16534.18 дол. США (що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2016 р. складає 450 037 грн. 73 коп) в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки КІА модель ЧЕРАТО 1.6, 2007 року випуску, способом реалізації предмету застави визначити проведення прилюдних торгів. Початкову вартість визначити на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнення судового збору.

Позов мотивує тим, що відповідачка отримавши споживчий кредит не виконала умови договору , у зв"язку з чим борг за несплаченою частиною кредиту по договору (тіло кредиту) складає 14234.04 дол. США., прострочені проценти складають 2300.14 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на мотиви та обставини викладені в позовній заяві, додала, що відповідачкою повернуто частково кредит, а саме; 8 139 дол. США відсотки та 2 865 дол. США тіло кредиту. За наявності виниклої заборгованості по кредиту просила також звернути стягнення на заставне майно.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в такому. Посилається на рішення попередніх судів які набрали законної сили та якими позивачу відмовлено в задоволенні позову, при цьому не заперечила, що її довірителька отримувала кредит, проте натепер банком не надано належного та допустимого розрахунку, крім іншого просила застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши думку представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами встановив наступне.

26.11.2007 р. між АТ «ЕРСТЕ Банк» (правонаступник ПАТ «ФІДОБАНК») та ОСОБА_3 був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна No 014/3530/5/07115, згідно якого позичальник отримала кредит в сумі 17100.00 дол. США з розрахунку 10.99% річних.

За положенням пунктів 5.2 Договору передбачено, що повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно до 15 числа кожного місяця, строк дії останнього пов'язаний зі строком повернення кредиту і встановлено на термін до 25.11.2015 р. (а.с.6).

Відповідно до Дублікату договору застави від 26.11.2007 р. (а.с.13) пункту 2.2 зобовязання, забезпечене заставою, вважається виконаним, якщо кредит погашений, сплачені проценти, інші платежі.

Позичальник за даним Договором передає в заставу, а банк приймає рухоме майно - транспортний засіб - автомобіль марки КІА модель ЧЕРАТО 1.6, 2007 року випуску, колір бежевий, шасі (кузов, рама) № KNEFE 17, тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_1. Заставою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Позичальника за цим договором. За домовленістю сторін вартість Предмету застави складає 96 200 грн. Пунктом 1.4 визначено, що предмет застави є власністю Позичальника (відповідача). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530 ЦК України).

За загальним правилом (ч.1ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогі заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.10 передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, судом встановлено, що позивач звертався до суду з вищенаведеним позовом до відповідачки, (а.с.45). Рішенням від 05.02.2015 р. колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в позові ПАТ «ФІДОБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором - відмовлено.

Отже, оскільки Позивач, не спростувавши суму заборгованості позову та не підтвердивши належними та допустимими доказами звернувся до суду з ідентичними вимогами які були встановлені попередніми судами. Позивачем не доведено підстави першочергового зарахування погашеної відповідачкою суми кредиту на рахунок процентів, а не на тіло кредиту.

За наведеного вище, в позові щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № 014/3530/5/07115 від 26.11.2007 р. в розмірі 16534.18 дол. США слід відмовити.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Право звернення стягнення на предмет застави законом пов'язується саме з фактом невиконання забезпеченого заставою зобов'язання в момент настання терміну виконання.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналіз вказаних норм права, свідчить про право позивача при обєктивному та належному підтвердженні своїх вимог на застосування звернення стягнення на предмет застави, однак, позивачем не доведено конкретну суму заборгованості за кредитом , яка б давала підстави для звернення стягнення на предмет застави , тому така вимога позивача не може бути задоволена.

Суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Проте, позивач не скористався своїм правом, щоб довести всі обставини, на які посилався при обґрунтуванні позову, зокрема правильність розрахунку боргу.

З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги ПАТ «ФІДОБАНК » є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Представник відповідача просила про застосування до позовних вимог строків позовної давності.

Проте, з урахуванням того, що і не заперечує сам представник, відповідачкою останній платіж було внесено в грудні 2010 року. З огляду матеріалів цивільних справ № 2/441/14/2014р. провадження 1305/2215/2012р. справи за позовом ПАТ «ФІТОБАНК» до ОСОБА_3 розглядаються в судах з 2012 р. Отже, суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України

ВИРІШИВ :

В позові Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/3530/5/07115 від 26.11.2007 р. в сумі 16534.18 доларів США в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки КІА модель ЧЕРАТО 1.6, 2007 року випуску, колір бежевий, шасі (кузов, рама) № KNEFE 17, тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_1, та визначення способу реалізації предмету застави і початкової вартості - відмовити в повному обсязі за відсутністю доказів на підтвердження позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_4