У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши заяву про поновлення строку та касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Універсал Банк», в якому просила визнати недійсним кредитний договір.

Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та ВАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір за умовами договору банк надав їй кредит в сумі 43 000 доларів США, з цільовим призначенням - на придбання нерухомого майна, з остаточною датою повернення кредиту - до 01 лютого 2028 року.

Вважає, що при підписанні кредитного договору банк вніс в нього умови, які прямо суперечать законодавству та порушують конституційні права громадян України. Зокрема п. 6.2 кредитного договору передбачає, що у разі ненадання позичальником кредитору у встановлені цим договором строки/терміни будь-яких документів, обов'язок яких передбачений цим договором, а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, зазначені у п.5.3.6-5.3.7 договору, кредитор має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 10% від суми кредиту, вказаної у п.1. договору; п.9.8 договору - позичальник в день надання йому кредиту за договором сплачує кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 530 доларів США; п.4.1.1 кредитного договору - на позичальника покладається відповідальність у вигляді виплати банку комісійної винагороди у розмірі 3% від суми вказаної в п.1.1 договору, якщо дострокове повне погашення кредиту здійснюється протягом перших 24 місяців строку дії договору, такий розмір відповідальності є несправедливим та незаконним, оскільки такі положення кредитного договору містять умови про зміну у витратах, які не передбачені п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, тому виходячи з аналізу кредитного договору в цілому цей договір фактично містить лише перелік обов'язків позичальника, а банк має обмежений обсяг зобов'язань, що свідчить про наявний дискримінаційний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, тому, на думку позивача, має місце порушення його прав при укладанні кредитного договору, що є підставою для визнання недійсним кредитного договору на підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

Одночасно ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2017 року із посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Оскільки зі змісту заяви та матеріалів касаційної скарги вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню на підставі ст. 325 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередній інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Підписанням спірного договору ОСОБА_2 засвідчила, що вона ознайомлена з інформацією, яка наведена у договорі, підтвердила факт ознайомлення з елементами вартості кредиту та умовами кредитування. До банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договорів не зверталась.

Пунктом 6 ст.11 України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, однак позичальник ОСОБА_2 не скористалась цим правом, отримала грошові кошти і цим засвідчила свою згоду з усіма умовами договору і на той момент не вважала їх такими, що порушують її права/інтереси або є несправедливими.

Таким чином, при укладенні спірного договору ОСОБА_2 діяла свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси прийняла рішення про вибір контрагента та вступила з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів і умови, а тому підстав для визнання оспорюваного правочину не дійсним, не встановлено.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В.Маляренко

і кримінальних справ