АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 як законного представника малолітньої ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.04.2017 року даний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Києва право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, жилою площею 42,40 кв. м, загальною площею 70,20 кв.м, в порядку спадкування за законом майна її батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, яке ОСОБА_5 прийняв у спадщину від своєї матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, але не оформив своє право на спадщину.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0, 059 га та на Ѕ частину садового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих у АДРЕСА_2, загальною площею 62,0 кв.м , жилою площею 19,1 кв.м в порядку спадкування за законом майна, які належали ОСОБА_6, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, який фактично прийняв спадщину, але не оформив своє право на неї.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 1, 6713 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої у Київській області, Вишгородському районі у Литвинівській сільській раді, в порядку спадкування за законом майна, яке належало ОСОБА_6, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, який фактично прийняв спадщину, але не оформив своє право на спадщину.

У травні 2017 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі. В обґрунтування вказаної заяви зазначала, що при поданні позовної заяви нею було сплачено судовий збір у розмірі 6 890, 00 грн., але при ухвалення заочного рішення від 11.04.2017 року судом не було вирішено питання про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, про ухвалення додаткового рішення було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та передачу питання про ухвалення додаткового рішення у справі на новий розгляд до Дарницького районного суду м. Києва. Заявник вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до норм ЦПК України розподіл судових витрат при ухваленні рішення про задоволення позову є не правом суду, а його обов'язком, в незалежності від того, чи було про таке заявлено у позові.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи заяву ОСОБА_1, яка діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2, про ухвалення додаткового рішення без задоволення, суд виходив з того, що в тексті уточнюючої позовної заяви, зокрема її прохальній частині, представник позивача не заявляв вимог про стягнення судового збору. Окрім того, вказані вимоги не заявлялися представником позивача і в судовому засіданні.

Проте погодитися з такими висновками судді у повній мірі не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

А відтак, питання про розподіл судових витрат не може вважатися позовною вимогою, оскільки нормами ЦПК України встановлено обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат у випадку задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судового збору у даній справі слід відмовити, оскільки в прохальній частині позовної заяви не було заявлено вимог про стягнення судового збору, є таким, що не ґрунтується на нормах ЦПК України.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З наведених підстав ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 753/15562/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8458/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.