АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Григор'євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" та ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про визнання факту, зобов'язання вчинити дії у вигляді повернення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 до ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" про визнання факту, зобов'язання вчинити дії у вигляді повернення коштів та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Зобов'язано ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" повернути ОСОБА_4 сплачені ним 20.01.2016р. на особовий рахунок НОМЕР_2 цьому товариству грошові кошти у сумі 3202,20 грн. У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову - відмовлено. Стугнуто із ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. (а.с.91-96).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 27 квітня 2017р. ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь товариства понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 704,00 грн.

03 травня 2017р. ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення змінити, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» задовольнити частково, а в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 14 липня 1995 р. ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.25). Згідно з відповідями начальника ПО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області від 06 листопада 1995 р. та 27 травня 1996 р., ОСОБА_5 знята з реєстрації у кв. АДРЕСА_1 у зв'язку із продажем цієї квартири (а.с. 26). Попередженням ПАТ «Дніпрогаз», яке направлено на ім'я ОСОБА_5 на адресу: кв. АДРЕСА_1, повідомлено про те, що станом на 10 грудня 2012 р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 наявний борг за спожитий газ у сумі 3202 гривні 20 копійок у разі непогашення якого, відповідно до вимог п. 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 р., газопостачання буде припинено та будуть вжиті заходи для стягнення боргу у судовому порядку (а.с. 26). 20 січня 2016 р. ОСОБА_4 на особовий рахунок НОМЕР_2 сплачено кошти у сумі 3202 гривні 20 копійок (а.с. 26-27). 07 квітня та 23 травня 2016 р. ОСОБА_4 звертався до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зі скаргами, у яких прохав повернути йому грошові кошти у сумі 3202 гривні 20 копійок з тих підстав, що після їх оплати газ до його квартири не підключено, а також тому, що товариство, у відповідності до вимог п. 32 Правил надання населенню послуг по газопостачанню, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 р., повинно повернути йому ці кошти, як сплачені ним на чужий рахунок, а саме на рахунок ОСОБА_5 (а.с. 28, 30). У відповідь на скарги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повідомило ОСОБА_4 листами від 13 травня та 25 червня 2016 р., що йому відмовлено у поверненні коштів у сумі 3202 гривні 20 копійок з підстав ненадання ним документів, що підтверджують його право власності на житло та тому, що товариству не зрозуміло, на підставі чого ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про стягнення зазначених коштів та відшкодування моральної шкоди, коли ці кошти сплачено не ним, а іншою особою по своєму ж особистому рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 29, 31). Рішеннями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 р., які залишено в силі ухвалами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 та від 15 листопада 2016 р., у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» належним чином розглянути його скаргу від 07 квітня 2016 р. та від 23 травня 2016 р., які не розглянуті об'єктивно, всебічно та своєчасно, по яких не відновлені його права та про відшкодування з цих підстав заподіяної йому моральної шкоди відмовлено (а.с. 40-58).

Листом начальника управління ПЕКЕ Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 09 березня 2017 р. ОСОБА_4 повідомлено, що кошти у сумі 3202 гривні 20 копійок сплачено ним за особовим рахунком № НОМЕР_1, який значиться за кв. АДРЕСА_1; на думку ПАТ «Дніпропетровськгаз збут» кошти сплачені за належним рахунком, у зв'язку з чим підстави для їх повернення відсутні (а.с. 83).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, посилаючись на п. 32 Правил надання населенню послуг по газопостачанню, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року виходив з того, що кошти ОСОБА_4 сплачені не на свій рахунок, який не є розподільним, а тому відповідач повинен був їх повернути у триденний строк з моменту їх надходження, що є його обов'язком.

Однак, із вказаними висновками суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 1995 р. є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно п. 7 гл. 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Кодекс), фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2 Правил надання населенню послуг з газопостачання № 2246, що діяли на час виникнення правовідносин, визначено, що об'єкт споживача - це територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Відповідно до п. 4 Правил, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку . Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємствами і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Для укладення договору або внесення змін до нього споживач повинен пред'явити: документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України); для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює); документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ними. У разі зміни власника об'єкта споживача укладається новий договір.

Відповідно до п. 29 Правил № 2246, споживач зобов'язаний укласти договір в письмовій формі.

Відповідно до п.6 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об'єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об'єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу.

Для внесення змін до персоніфікованих даних по об'єкту споживача, ОСОБА_4 мав звернутися до відповідача з питанням узгодження договірних відносин.

Не виконання позивачем вимог законодавства щодо персоніфікованих даних по об'єкту споживача, не дає підстави вважати, що особисто сплачені позивачем кошти за особовим рахунком, відкритим за адресою власної квартири, сплачені на інший рахунок.

З часу отримання квартири у власність до 18.01.2016 р. ОСОБА_4 отримував послуги з газопостачання, заяви про відмову від отримання послуг від позивача на адресу відповідача не надходило. Таким чином, між сторонами фактично склалися договірні відносини, за якими одна сторона - відповідач, свої обов'язки по постачанню газу виконувала, а інша сторона - позивач, від виконання своїх обов'язків по оплаті послуг фактично відмовилась.

Слід зауважити на те, що об'єктом газофікації відкривається особовий рахунок за об'єктом споживання послуг та у раз зміни власника об'єкту (квартири, будинку) не змінюється. Тобто, кошти сплачуються не на рахунок конкретної фізичної особи, а на рахунок конкретної квартири, будинку.

Позивачем не оспорюється як наявність заборгованості, так і її розмір. З довідки відповідача вбачається, що після внесення ОСОБА_4 оплати, заборгованість була списана.

Таким чином, підстави для повернення коштів у розмірі 3202,20 грн., сплачених за особовим рахунком НОМЕР_2, який відкрито за адресою: АДРЕСА_1 та значиться за попереднім власником ОСОБА_5 відсутні.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вірно обраного способу захисту цивільних прав, а саме зобов'язання повернути кошти (п.5 ч.2 ст. 16 ЦК)

Примусове виконання обов'язку в натурі - цей спосіб захисту застосовується в зобов'язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов'язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов'язку чи уникає його. Стосується він, зокрема, невиконання обов'язку сплатити кошти за виконану роботу, надані послуги, передати річ кредитору (за договорами купівлі-продажу, міни, дарування з обов'язком передати річ у майбутньому), виконати роботи чи надати послугу за відповідним договором.

Таким чином, вказаним способом захисту цивільних прав, у правовідносинах, що склалися між сторонами, наділене ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», який надав послуги, але не отримав за них своєчасно оплату, а не позивач, який користувався послугами та тривалий час не сплачував за них.

Аналізуючи вище викладене колегія суддів вважає, що згідно вимог ст. 309 ЦПК України, ухвалене у справі рішення в частині задоволених вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволенні даних вимог за необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо незаконності рішення в частині відмовлених позовних вимог є безпідставними, оскільки спростовуються вищевикладеним.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, сплачений апелянтом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» судовий збір в сумі 704 грн. підлягає компенсації останньому за рахунок держави, так як позивач згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про повернення грошових коштів у сумі 3202 грн.20 коп. - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» сплачений судовий збір за апеляційний розгляд у сумі 704 грн. за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: