Провадження № 22ц/784/251/17
Справа № 489/5767/16ц Суддя першої інстанції Тихонова Н.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

5 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Локтіонової О.В.,

при секретарі Гавор В.Б.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річ енд Хеппі» (надалі - ТОВ «Річ енд Хеппі») про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Річ енд Хеппі» про стягнення грошових коштів, де зазначав, що маючи намір працевлаштуватися за кордоном, він через Інтернет звернувся до відповідача, який за своєю діяльністю надає посередницькі послуги з працевлаштування за межами України. Для вирішення питань з працевлаштування за пропозицією відповідача він 5 жовтня 2016 року перерахував на відповідний банківський рахунок 11 660 грн. Проте, 7 жовтня 2016 року він повідомив відповідача про відмову від наміру працевлаштуватися за кордоном у зв'язку з сімейними обставинами та просив повернути перераховані кошти. Між тим, відповідач в добровільному порядку відмовився повертати сплачені грошові кошти.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу відповідно до приписів ст. 115 ЦПК України з підстав непідсудності справи цьому суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 115 та п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України при вирішенні питання про відкриття провадження у справі у випадку, коли справа не підсудна цьому суду, позовна заява повертається позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Річ енд Хеппі», місцезнаходження якого, як юридичної особи, зазначено м. Хмельницький вул. Зареченська, буд 3/1, обґрунтовуючи свої вимоги з посиланням на ст.ст. 12, 13 Закон України «Про захист прав споживачів».

Позов було пред'явлено до Ленінського районного суду м. Миколаєва за місцем зареєстрованого місця проживання позивача.

За загальними правилами підсудності, що визначені ст. 109 ЦПК України, позови до юридичної особи пред'являються в суд за їхнім місцем знаходження.

Частиною 5 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Не дотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

На стадії відкриття провадження у справі за вказаним позовом, суддя дійшов до висновку, що спірні правовідносини не є споживчими у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому підлягають розгляду за загальними правилами підсудності.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним з огляду на таке.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбавати чи замовляти продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Як вбачається з позову будь-який договір між сторонами не укладався та будь-які послуги зі сторони відповідача ОСОБА_2 не надавалися, оскільки останній відмовився від отримання цих послуг, а тому суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що між сторонами у даному випадку склалися цивільно-правові відносини у зв'язку з безпідставним отриманням грошовим коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції зазначена ухвала постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення скарги і залишення ухвали без змін.

При звернення до апеляційного суду ОСОБА_2 не сплачував судовий збір за подання апеляційної скарги, з огляду на те, що він звернувся до суду за захистом своїх прав споживача на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а тому звільнений від сплату судового збору за цим законом. Між тим, оскільки такі посилання позивача є помилковими, з нього в дохід держави підлягає стягненню 275 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

О.В. Локтіонова