Справа № 380/1559/15-ц Головуючий у І інстанції Лісовенко П. І.
Провадження № 22-ц/780/3830/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 26 13.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 70 272,46 дол. США, що курсом НБУ становить 1 535 814,92 грн.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, повторно не направив свого представника в судові засідання і не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, хоча явка представника визнана судом обов'язковою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно із ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Крім того, рішенням Європейського Суду у справі «Пономарьової проти України» від 3 квітня 2008 року передбачено вживання сторонами заходів про обізнаність стану відомого їм судового провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надано клопотання про розгляд справи у всіх судових засіданнях без участі представника, а визнання явки представника позивача в судове засідання обов'язковою не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з неявкою представника позивача є необґрунтованими.

Так, з матеріалів справи убачається, що у жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів та в прохальній його частині порушило питання про розгляд справи у відсутності представника позивача та можливість ухвалення заочного рішення (а.с. 2,3).

До матеріалів позовної заяви також було долучено заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді на електронну адресу (а.с. 21).

Справа розглядалася судами усіх інстанцій.

Після направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції на електронну адресу від двох представників позивача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, підтримання позовних вимог та можливість ухвалення заочного рішення (а.с. 169-172).

Однак ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 12 травня 2017 року у зв'язку з неможливістю розгляду справи без участі представника позивача, явку представника ПАТ КБ «ПриватБанк» для надання особистих пояснень визнано обов'язковою та відкладено розгляд справи на 24 травня 2017 року (а.с. 215).

Вказану ухвалу банк та його представник отримали 18 травня 2017 року за адресою, вказаною в позовній заяві (а.с. 235, 236).

24 травня 2017 року та 8 червня 2017 року розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою представника позивача (а.с. 221-222, 229-230).

При цьому позивач повідомлявся про судові засідання у спосіб, який сам обрав, а саме шляхом направлення судової повістки на електронну адресу банку, про свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с. 228, 234).

Згідно з ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі:

1) неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки;

2) першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності;

4) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд.

У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Наслідки, визначені частинами другою - четвертою цієї статті, настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позов без розгляду.

За ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 27, 29 ЦПК України, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно (ч. 3 ст. 27 ЦПК України).

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки представник позивача не з'явився на судові засідання призначенні на 24 травня 2017 року, 8 червня 2017 року та 20 червня 2017 року, а його явка відповідним судовим рішенням визнана обов'язковою, оскільки справу неможливо було розглянути лише на підставі поданих позивачем доказів.

Окрім того, залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням його права доступу до суду, адже після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

Л.П. Сушко