Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди звернулась ОСОБА_1

В своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість за розпискою від 15 березня 2012 року в сумі 1000,00 доларів США, інфляцію в розмірі 67 доларів США, 3% річних, що станом на 31 серпня 2016 року становить 135 доларів США та заподіяну моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

В судове засідання позивач не зявилась, однак подала до суду письмову заяву у якій просила суд провести розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задоволити. Крім того, долучила оголошення у засобах масово інформації про виклик відповідача у судове засідання.

В судове засідання відповідач не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 15 березня 2012 року між сторонами по справі було укладено договір позики згідно якого позивач позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 1 000,00 (одну тисячу) доларів США.

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні розпискою від 15 березня 2012 року з якої вбачається, що «Я, ОСОБА_2, що мешкаю за адресою АДРЕСА_1, 33000, ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт серія СР №483214 виданий 23 вересня 1998 року Рівненським районним відділом УМВС України у Рівненській області отримав від ОСОБА_1, що мешкає за адресою АДРЕСА_2, 33027, ідентифікаційний код НОМЕР_2, паспорт серія СР №8914052 виданий 08 червня 2001 року Рівненським міським відділом УМВС України у Рівненській області гроші в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США. Зобовязуюсь повернути всю суму до 01 липня 2012 року. У випадку, коли ОСОБА_1 не має можливості отримати гроші, що я заборгував їй я повинен повернути їх ОСОБА_3, яка мешкає за адресою АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3, НОМЕР_4 виданий РВМ УМВС України в Рівненській області 14 листопада 2006 року. У випадку, коли я не зможу повернути гроші, що я заборгував ОСОБА_1 або ОСОБА_3, особа у послідовності, що вказана вище може накласти стягнення на майно, а саме квартиру АДРЕСА_4, яка належить моєму братові ОСОБА_4, що мешкає за адресою: вул.Добровольна, буд.9 м.Суми, 40006, ідентифікаційний код НОМЕР_5 СМУ УМВС України у Сумській області згідно Договору купівлі-продажу АВІ №597379 від 30 червня 1998 року і якою я розпоряджаюсь згідно довіреності ВРА №100359 від 26 липня 2010 року, що зареєстрована в реєстрі за №812. дата 15 березня 2012 року підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_1М.».

На даній розписці додатково записано «Сьогодні, 07 березня 2013 року сторони, що зазначені вище, погодились продовжити дію цієї розписки до 01 вересня 2013 року. Підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_1М.».

Однак, станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно договору позики позивачу не повернута.

На неодноразові вимоги позивача повернути позичені кошти відповідач не відреагував, зустрічей з позивачем уникає, на телефонні дзвінки не відповідає.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно викладеного у позовній заяві розрахунку, 3% річних за користування грошовими коштами за період з моменту укладання розписки по 31 серпня 2016 року (дата звернення до суду) становить 135 доларів США, а втрати від інфляції за цей же період становлять 67 доларів США.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач вчасно кошти згідно договору позики не сплатив, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає,в даній частині позовних вимог слід відмовити, оскільки дані правовідносини не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.ст.509,526,530,534,611,612,625,629,1046-1050 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. на користь ОСОБА_1, і.н. заборгованість згідно розписки від 15 березня 2012 року в сумі 1000,00 доларів США, інфляцію в розмірі 67 доларів США, 3% річних, що станом на 31 серпня 2016 року становить 135 доларів США, а всього 1202,00 доларів США, що станом на день прийняття рішення судом згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 32704,14 грн.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :