АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/81/17Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/1025/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

секретаря - Шмигельська І.З.

з участю представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника ПАТ КБ "ПриватБанк" - Панькова О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 9 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 13667 гривень 80 копійок.

Обґрунтовуючи позов, ПАТ КБ "ПриватБанк" посилалось на те, що 27 липня 2011 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 300,00 грн., який в подальшому було збільшено до 2900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Кредитка "Універсальна" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак відповідачка належним чином не виконувала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30 листопада 2016 року становить 13667,80грн. з яких: заборгованість за кредитом 1921,83 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом 10618,93 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 627,04 грн.

Добровільно борг відповідачка не погашала, тому позивач просить суд стягнути з неї вищевказану суму боргу та понесені судові витрати.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 9 червня 2017 року вирішено: «У позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.»

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд не дав належної оціни доказам у справі, які підтверджують, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт по платіжній карті "Кредитка "Універсальна" у розмірі 2900 грн. та погодилась, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ "ПриватБанк".

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" від 27 липня 2011 року є умовами кредитного договору, укладеного з відповідачкою, у зв'язку з цим підстав для стягнення боргу відповідно до наданого розрахунку немає.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам Закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграми, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони належні формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча одна зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2011 року відповідачка ОСОБА_1 заповнила у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанку» без зазначення розміру кредитного ліміту по платіжні картці.

Як вбачається із підписаного відповідачкою бланку анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вона згодна на те, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

В позовній заяві позивач вказав, що відповідачка отримала кредит на суму 300 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, та що визнавалось представником відповідачки в судах першої та апеляційної інстанціях, остання дійсно використовувала кредитну картку "Кредитка "Універсальна", якою вона активно користувалась. Так 27 липня 2011 року - в день укладення договору, відповідачка отримала 2700 грн., а в подальшому неодноразово знімала різні грошові суми, а згодом поповнювала вказану картку.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Умови і Тарифи надання банківських послуг, надані позивачем, на підставі яких проведено розрахунок заборгованості, не є складовою кредитного договору, оскільки в них не міститься жодної інформації, що саме з ними погодилась відповідачка, при підписанні заяви на отримання кредиту. Вказані Умови та Правила надання банківських послуг не містять дату, коли вони були складені, а також в них відсутні підписи про те, що відповідачка ознайомлена саме з цими умовами.

При цьому колегія суддів бере до уваги пояснення представника відповідачки про те, що банком в момент укладення договору не було надано відповідачці правила користування платіжною картою та примірник договору про користування кредитом і її належним чином не було повідомлено і ознайомлено про Умови та Правила надання банківських послуг, а при зверненні до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у 2014 року із заявою про закриття рахунку її усно було підтверджено про відсутність будь-якої заборгованості по кредитні картці, однак роз'яснено, що може надалі користуватись кредитною карткою. З того часу вона не користувалась кредитними коштами.

Ці пояснення збігаються з даними розрахунку, наданого позивачем, з якого вбачається, що відповідачка активно користувалися коштами в період з 27 липня 2011 року по 29 квітня 2014 року. За вказаний період позивачкою отримано 6020,00 грн., повернуто на картку -7490,00 грн., які зараховувались для погашення кредиту, нарахованих відсотків та інших нарахувань.

З травня 2014 року, а також після спливу терміну дії картки, яка діяла до травня 2015 року, жодних операцій з користування кредитом відповідачка не вчиняла.

Всі наступні операції по кредитній картці по нарахуванню відсотків на суму 10618 гривень 93 коп., на які в подальшому і нарахована заборгованість здійснені самим банком у автоматичному режимі.

Крім того, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, що основна сума боргу - процентів, починаючи з 01 вересня 2014 року нарахована із 34,80 - 43,20 процентів, що не відповідає розміру процентам установленого в анкеті.

Оскільки судом першої інстанції не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідачка, підписуючи заяву, а також те, що Умови та Правила надання банківських послуг та умови підписаної ОСОБА_1 заяви містять розбіжності, суд першої інстанції вірно відхилив розрахунок заборгованості наданий позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" про те, що підписуючи анкету-заяву відповідачка підтвердила, що укладає кредитний договір, вищенаведені Умови та Правила, оскільки з врахуванням відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів про те, що підписуючи анкету-заяву, відповідачка ОСОБА_1 розуміла саме ті Умови та Правила, що визначають істотні умови договору (про розмір кредитного ліміту (в т.ч., збільшення такого банком без згоди відповідача в будь-який час); про порядок нарахування та сплату процентів й штрафних санкцій, інші права та обов'язки сторін договору тощо) та на які є посилання в даній заяві, матеріали справи не містять.

Згідно правил встановлених ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав докази укладення з відповідачкою ОСОБА_1 кредитного договору від 27 липня 2011 року на умовах визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", належними доказами не довів заборгованості, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову ПАТ КБ "Приватбанк" у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості за недоведеністю позовних вимог.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає. Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 9 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач