233 Справа № 233/702/17
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Малінова О.С.;

за участі секретаря Поварніциної А.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 20.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53249900, повернення виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2017 року заявник ОСОБА_3 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із скаргою про скасування постанови старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 20.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53249900, повернення виконавчого листа. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що зазначена постанова винесена на підставі виконавчого листа, виданого за результатами розгляду судом цивільної справи №233/467/16-ц за позовом ОСОБА_4 до нього, як до фізичної особи-підприємця. Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням законодавства, оскільки він, як ФОП, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не був, як суто фізична особа громадянин, стороною у тій справі. Тому просив визнати незаконною вказану постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а виконавчий лист визнати таким, що не підлягає виконанню та зобовязати Костянтинівський міськрайонний відділ ДВС повернути його до Костянтинівського міськрайонного суду.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд скарги у його відсутності, просив її задовольнити (а.с.20).

Представник Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, згідно яких просив скаргу відхилити, як безпідставну. Крім того надав копії документів спірного виконавчого провадження (а.с.6-11).

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Зі змісту статті 19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, пункт 9 частини третьої статті 129).

При вирішенні справ про оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень за зведеним виконавчим провадженням слід керуватись статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження", пунктами 3.8 - 3.9.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 489/20802 від 2 лютого 2012 року.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт З мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону), виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню. У Законі визначено загальний порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), до якого, зокрема, віднесено пошук майна боржника, арешт коштів на рахунках в банківських установах, оцінка майна та його реалізація на прилюдних торгах (статті 40, 57, 58, 62).

Примусове виконання рішень судів України відбувається на основі виконавчих документів, які є підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Такими документами є виконавчі листи, що видаються судами; накази господарських судів; ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом; інші документи, визначені у частині другій статті 17 Закону.

У відповідності до ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені сгягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Судом встановлено та визнається сторонами, що за результатами розгляду Костянтинівським міськрайонним судом цивільної справи №233/467/16-ц за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 «про захист прав споживачів», вимоги ОСОБА_4 були задоволені, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок невиконаної послуги за Договором поручення № 20/07-15 від 20.07.2015 р. 1000 грн. Рішення суду набуло чинності та було видано виконавчий лист у якому зазначені як адреса місця проживання громадянина ОСОБА_1: вул. пушкінська, 243-24, м. Костянтинівка, Донецької області, так і юридична адреса: Донецька область, Бахмутський район, місто Сіверськ, вул. Жовтнева, 3 (а.с.8-9). На підставі виконавчого листа старшим державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 було винесено постанову від 20.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53249900 (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Тлумачення скаржника ОСОБА_1 різниці між ним, як фізичною особою підприємцем та фізичною особою громадянином, - є хибним, та суперечить положенням ст.52 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що постанова державного виконавця від 20.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53249900 повністю відповідає вищенаведеним вимогам законодавства.

Щодо визнання виконавчого листа у цивільній справі №233/467/16-ц таким, що не підлягає виконанню, то вирішення цього питання знаходиться поза межами судового розгляду скарги, поданої в порядку ст.ст.383-384 ЦПК України та не входить до компетенції Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій. Підстави подання та порядок розгляду такої заяви визначено ст. 369 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 383-387 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 20.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53249900, повернення виконавчого листа відмовити.

Вступна та резолютивна частина ухвали проголошені 20 квітня 2017 року, у повному обсязі ухвала виготовлена до 25 квітня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя