АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представників заявника

ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника ТОВ «ІВК» Згурського Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року по цивільній справі за клопотанням ОСОБА_3, ОСОБА_7 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2017 задоволено клопотання ОСОБА_3, ОСОБА_7 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України. Надано дозвіл на примусове виконання ухвали Каунаського окружного суду Литовської Республіки від 19.01.2017 про забезпечення вимог позивачів (стягувачів) ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до відповідача (боржника) ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія», відповідно до якої:

- заборонено ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія» продавати керовані ним за правом власності вагони, що були придбані за договором № 10-08/16-794 від 10.08.2016, укладеного між ЗАТ «Lucrosus» та ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія», або іншим чином відчужити право власності на них третім особам, закладати вагони, використовувати їх з метою поруки або обтяжувати їх іншим способом;

- заборонено ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія» і/або іншим способом повторно зареєструвати право власності на вагони, відчужені за договором № 10-08/16-794 від 10.08.2016 ЗАТ «Lucrosus» і ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія», а також будь-які інші юридичні факти щодо експлуатації цих вагонів у автоматизованій базі даних товарних вагонів, а також у будь-яких інших реєстрах, державних органах (включаючи митниці, податкових адміністраторів) на ім'я ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія» і/або інших третіх осіб.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання. Вказує, що суд першої інстанції не мав підстав для розгляду клопотання, оскільки порушено порядок його подання. Також зазначає, що судом порушено визначений процесуальним законом порядок розгляду клопотання, зокрема не повідомлено ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія» про час та місце розгляду клопотання та не надано строк для подання заперечень. Крім цього, посилається на те, що ухвала Каунаського окружного суду прийнята з порушенням компетенції, а також вказує на відсутність у заявників права на подачу позову проти ТОВ «ІВК».

Представник ТОВ «ІВК» в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представники заявника в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю та необґрунтованістю і просили ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням вимог закону.

Заявник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просили надати дозвіл на примусове виконання ухвали Каунаського окружного суду Литовської Республіки від 19.01.2017 про забезпечення вимог позивачів (стягувачів) ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до відповідача (боржника) ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія», якою:

- заборонено ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія» продавати керовані ним за правом власності вагони, що були придбані за договором № 10-08/16-794 від 10.08.2016, укладеного між ЗАТ «Lucrosus» та ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія», або іншим чином відчужити право власності на них третім особам, закладати вагони, використовувати їх з метою поруки або обтяжувати їх іншим способом;

- заборонено ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія» і/або іншим способом повторно зареєструвати право власності на вагони, відчужені за договором № 10-08/16-794 від 10.08.2016 ЗАТ «Lucrosus» і ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія», а також будь-які інші юридичні факти щодо експлуатації цих вагонів у автоматизованій базі даних товарних вагонів, а також у будь-яких інших реєстрах, державних органах (включаючи митниці, податкових адміністраторів) на ім'я ТОВ «Інвестиційна вагонна компанія» і/або інших третіх осіб (а.с. 2-4).

До клопотання заявниками додана належним чином завірена копія ухвали Каунаського окружного суду Литовської Республіки від 19.01.2017 з її перекладом (а.с. 5-13).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва 07.07.2017 відкрито провадження у даній справі (а.с. 19).

Згідно повідомлення розгляд справи призначено на 14.07.2017 о 9 год. 00 хв. (а.с. 20), проте матеріали справи не містять даних про направлення повідомлення особам, які беруть участь у справі та його одержання, зокрема ТОВ «ІВК».

14.07.2017 суд постановив оскаржувану ухвалу за відсутності сторін і без їх належного повідомлення, зокрема боржника (ТОВ «ІВК»), без надання часу на подання боржником можливих заперечень, без постановлення ухвали про час і місце судового розгляду клопотання тощо, чим порушено визначений ст. 395 ЦПК України порядок розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Водночас, пріоритетним є те, що суд першої інстанції прийнявши і розглянувши клопотання не звернув увагу на порушення заявниками процедури подання даного клопотання.

Так, у відповідності до вимог частини 1 статті 393 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Постановою Верховної Ради № 3737-XIIвід 17.12.1993 ратифіковано Договір між Україною і Литовською республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Частинами 1, 2 ст. 43 означеного Договору визначено, що розгляд клопотань про дозвіл виконання рішень належить до компетенції судів Договірної сторони, на території якої повинно бути здійснене виконання. Клопотання про дозвіл виконання подається в суд, що виніс рішення по справі в першій інстанції, який супроводжує його до суду, компетентного винести рішення по клопотанню.

Пленум Верховного Суду України в пункті 5 Постанови № 12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз'яснив, що у випадках, коли клопотання, яке згідно з установленим порядком обов'язково має подаватись лише через суд (арбітраж), що постановив рішення, або через відповідний центральний орган Договірної Сторони, подано безпосередньо компетентному суду України, останній відмовляє в його прийнятті на підставі пункту 1 статті 136 ЦПК України (на сьогодні пункт 1 частини 2 статті 122 ЦПК України), оскільки за таких умов воно не може бути предметом судового розгляду.

Отже, з наведеного вбачається, що у суду першої інстанції були відсутні підстави не лише для розгляду даного клопотання, а й взагалі для його прийняття, оскільки заявниками порушено порядок його подання, визначений міжнародним договором.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, і направлення питання прийняття клопотання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції не є компетентним судом для вирішення питання щодо можливості прийняття чи неприйняття до розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, а тому не вправі постановляти нову ухвалу з цього питання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319, 393 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія» - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року - скасувати, а питання прийняття клопотання ОСОБА_3, ОСОБА_7 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва