Справа № 703/2175/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Прилуцького В.О.
при секретарі Кочетковій І.В.
позивача ОСОБА_1
адвоката Примака В.А.
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії Смілянського обєднаного міського військового комісаріату від 08.06.2017 року про зняття з квартирного обліку та зобов`язання вчинити дії -
ОСОБА_1 на підставі наказу МО України від 25.07.2013 року № 257 звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я за п.6 ч.6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», являється офіцером запасу з 28 річною вислугою в Збройних силах України.
24 листопада 2003 року під час проходження служби у ЗСУ, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся з рапортом до Начальника Смілянського гарнізону про постановлення його на квартирний облік та зарахування до списку на першочергове одержання житлового приміщення.
Протоколом № 52 засідання житлової комісії Смілянсько - Кам`янського об`єднаного міського військового комісаріату від 10.02.2004 року, позивача було прийнято на квартирний облік та зараховано на першочергове одержання житлового приміщення, як такого, що прослужив в ЗСУ 28 календарних років. Проте, з моменту постановлення його на квартирний облік і до 2015 року позивач самостійно винаймав житлову квартиру, а з 2015 року по сьогоднішній день проживає в житловій кімнаті площею 14 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності його матері, ОСОБА_3 .
Рішенням житлової комісії Смілянського об`єднаного міського військового комісаріату в подальшому по тексту - ОМВК (протокол № 109) від 08.06.2017 року ОСОБА_1 був знятий з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Мотивацією для прийняття такого рішення комісії стало те, що згідно ухвали Смілянського міського суду Черкаської області від 24.11.2003 року по цивільній справі № 2-1678/03 ОСОБА_1 отримав компенсацію від колишньої дружини ОСОБА_4 за виділену їй більшу частину майна (житлової кватири АДРЕСА_2 ) в сумі 24840 грн.

Посилаючись на вказані обставини і те, що з моменту припинення в 2003 році його права власності на житлову квартиру АДРЕСА_2 та до сьогоднішнього дня він житлом так забезпечений і не був, вважаючи, що прийнятим рішенням житлової комісії Смілянського ОМВК порушене його право на отримання житла, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії Смілянського ОМВК (протокол № 109) від 08.06.2017 року про зняття його з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та зобов`язання відновити його в обліковому списку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та списку на першочергове отримання житлового приміщення зі збереженням терміну перебування на обліку з 10.02.2004 року.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача Смілянського ОМВК Лимарь С.Д. в судовому засіданні позов визнав повністю.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Житлове законодавство України, зокрема ст. 31 визначає, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно зі ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках.

В даному випадку, судом встановлено, що з моменту припинення в 2003 році права власності ОСОБА_1 на житлову квартиру АДРЕСА_2 та до 2015 року він винаймав житлову квартиру, а з 2015 року по день звернення до суду з даним позовом він проживає в житловій кімнаті площею 14 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності матері позивача гр. ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Частина 9 ст. 12 зазначеного закону визначає, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006 року, визначено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року, встановлено слідуюче: п.п. 17 - Військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються згідно з чергою.; п.п. 22 - Правом першочергового одержання жилих приміщень, крім осіб, зазначених в статті 45 Житлового кодексу України, користуються, в тому числі, військовослужбовці, які прослужили 25 і більше календарних років; п.п 37 - Військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування - військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.

Згідно із п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006 року військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; отримання грошової компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719.

Судом встановлено, що мотивацією зняття позивача з квартирного обліку, згідно з протоколом № 109 засідання житлової комісії Смілянського ОМВК від 08.06.2017 року, стало отримання ним компенсації від колишньої дружини ОСОБА_4 за виділену їй більшу частину спільного сумісного майна подружжя (житлової кватири АДРЕСА_2 ) в сумі 24840 грн, на підставі ухвали Смілянського міського суду Черкаської області від 24.11.2003 року по цивільній справі № 2-1678/03 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, компенсація за належну позивачу частину квартири він отримував в 2003 році, тобто ще до постановлення його на квартирний облік, і компенсацію позивачу відшкодовувала його колишня дружина, а не держава в особі відповідача по справі, як того вимагає ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Нова редакція ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців членів їх сімей» була введена в дію з 1 січня 2005 року, в той час як позивача було поставлено на квартирний облік в 2003 році. П.2 розділу 11 Перехідних положень визначено, що ті військовослужбовці, які знаходилися в чергах для отримання житла до набрання чинності цього Закону ( тобто до 1 січня 2005 року отримує житло у раніше встановленому порядку.

Ч.3 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої при внесенні змін у діючі закони не допускається звуження змісту та об`єму існуючих прав і свобод громадян.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що виплата позивачу колишньою дружиною компенсації за належну йому частину спільного сумісного майна подружжя, яка мала місце до постановлення позивача на квартирний облік не може визнаватися належною підставою для зняття його з квартирного обліку, оскільки це суперечить нормам матеріального права, зокрема положенням постанови КМУ № 1081 від 03.08.2006 року та вимогам постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення стосовно питання позивача житлова комісія застосувала норми матеріального права, які не повинна була застосовувати, і не застосувала ті нормативно-правові акти, які повинна була б обов`язково застосувати.

Своє рішення (п. 2 протоколу № 109 від 08.06.2010 року) житлова комісія ґрунтувала не на підставі діючого на момент постановки на чургу законодавства, хоча відповідно до п.3 Положення про житлові комісії в Збройних Силах України, введеного в дію наказом МОУ №193 від 17 листопада 1992 року, житлові комісії керуються у своїй діяльності житловим законодавством, наказами й директивами МОУ.

Безпідставно знявши позивача з квартирного обліку, житлова комісія Смілянського ОМВК прийняла незаконне рішення, яке порушило права позивача. Тому вказане рішення підлягає до скасування в частині скасування п. 2. протоколу №109 від 08.06.2017 року.

На підставі наведеного, згідно зі ст.ст. 31, 34 ЖК України, ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006 року, Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК

України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії Смілянського обєднаного міського військового комісаріату від 08.06.2017 року про зняття з квартирного обліку та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Смілянського об`єднаного міського військового комісаріату в частині скасування п. 2. протоколу №109 від 08.06.2017 року про зняття ОСОБА_1 з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Зобов`язати житлову комісію Смілянського обєднаного міського військового комісаріату відновити ОСОБА_1 в обліковому списку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та списку на першочергове отримання житлового приміщення зі збереженням терміну перебування на обліку з 10.02.2004 року

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий: В. О. Прилуцький