справа №176/1289/16-ц
провадження №2/176/134/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.

за участі секретаря Ніколенко М.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DNJ0GA від 25 березня 2008 року у розмірі 27269,28 грн. Одночасно позивач просить стягнути із відповідача судові витрати у розмірі 1378 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає що 25 березня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено вказаний кредитний договір, відповідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 26339,40 грн. на наступні цілі: у розмірі 25000,0 грн. на споживчі цілі , а також у розмірі 1339,40 на сплату страхових платежів. Строк дії договору до 25.02.2013 року. При цьому відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

Однак, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 05.04.2016 року складає 27269,28 грн. (заборгованості за кредитом - 13398,57 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7917,43 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 192,08 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4224,57 грн.; а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф фіксована частина; 1286,63 грн. - штраф процентна складова) яку відповідач добровільно не погашає.

Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань позивач із посиланням на ст. ст. 526, 554, 623-625 ЦК України, просить провести стягнення зазначеної суму заборгованості із нього на свою користь.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності №6410-К-О від 17.05.2017 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі пославшись на доводи викладені в позовній заяві та на письмові пояснення. При цьому зазначила, що не заперечується факт погашення відповідачем заборгованості, однак вказані платежі не завжди здійснювались у встановлений строк та у вказаному розмірі, що підтверджується випискою по рахунку, а також у зв'язку із збільшенням відсоткової ставки за договором відповідно збільшився і щомісячний платіж, що не враховано відповідачем.

Щодо застосування позовної давності зазначила, що відповідач на протязі всього періоду користування кредитними коштами вносив періодичні платежі, останній платіж перед зверненням кредитора до суду 31.03.2014 року у розмірі 500 грн., тому строк позовної давності розпочався 01.04.2014 року та спливає 01.04.2017 року, а з позовом звернулися до суду 15.04.2016 року тобто в межах строку позовної давності.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пославшись на доводи викладенні в письмовому запереченні, при цьому зазначив, що ним у повному обсязі виконано взяті на себе зобов'язання по даному кредитному договору, а саме сплачена на погашення кредиту сума у розмірі 46843,17 коп., що на 9426,30 грн. більше ніж передбачено умовами кредитного договору. Письмові звернення до банку для надання довідки про розмір заборгованості позитивного результати не дали, банком проігноровано дане звернення. Також заперечує той факт, що банк повідомляв його про збільшення процентної ставки, чим порушив умови кредитного договору щодо належного повідомлення про це позичальника. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України просить застосувати позовну давність до вимог позивача.

Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановила ч.1 ст. 1049 та ч.2 ст. 1050 того ж кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та виплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNJ0GA, за умовами якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 26339,40 грн. на наступні цілі: у розмірі 25000,00 грн. на споживчі цілі , а також у розмірі 1339,40 на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів. Кредит надано строком погашення до 25 лютого 2013 року.

Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 625,21 грн., згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди комісії.

У зв'язку із, як на думку позивача, неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань утворилась заборгованість, що відповідно до розрахунку станом на 05.04.2016 року становить 27269,28 грн. і складається з заборгованості за кредитом - 13398,57 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7917,43 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 192,08 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4224,57 грн.; а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф фіксована частина; 1286,63 грн. - штраф процентна складова.

З копій квитанцій, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні та згідно виписки по рахунку відповідача , судом встановлено, що відповідач вносив плату відповідно до графіку та у розмірі, що йому повідомлялось у відділенні банку, що підтверджується випискою з рахунку, відповідно до якої сума сплачена на погашення заборгованості за кредитним договором складає 49938,18 грн., в той час як відповідно до графіку погашення кредиту сума становить 37416,87 грн.(а.с.76-79).

Позивачем не заперечується той факт, що відповідач погашав заборгованість по кредиту, при цьому останнім не враховувалось збільшення відсоткової ставки, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до п.2.3.1 договору, Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

На підтвердження виконання вимог п.2.3.1. договору щодо повідомлення позичальника про зміну кредитної ставки, позивачем подано Реєстр№86 UAN від 08.10.2008 року про відправлення ПАТ КБ «ПриватБанк» 08.10.2008 року рекомендованих листів ряду позичальників, у тому числі і ОСОБА_2 (№13 у реєстрі, документ №705), а також копію листа №20.1.3.2/6-43874, де зазначається, що починаючи з 01 лютого 2009 року відсоткова ставка за кредитним договором складатиме 29,52% на рік. У листі також зазначено, що у разі погашення в строк до 01.02.2009 року суми заборгованості за тілом кредиту: у розмірі 6800,77 грн., відсоткова ставка за кредитним договором підвищується до рівня 24,48% річних; у розмірі 11334,62 грн., відсоткова ставка за кредитним договором не змінюється та залишається на поточному рівні -18,12%.

Оскільки п.7.1 договору передбачено, що кредит надається на споживчі цілі, на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.4 ст.11 вищезазначеного Закону (у редакції, яка діяла на час зміни відповідачем процентної ставки), у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Однак доказів отримання відповідачем вищезазначеного повідомлення банку про зміну відсоткової ставки по кредитному договору, позивачем суду не надано.

За таких обставин, зважаючи на положення ст.60 ЦПК України, суд вважає недоведеним здійснення відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення відповідача ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки за кредитним договором №DNJ0GA00000000 від 25 березня 2008 року .

Таким чином, позивачем не доведено додержання вимог п.2.3.1 кредитного договору в частині порядку зміни процентної ставки за кредитом, а в силу положень ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у такому випадку зміна процентної ставки за споживчим кредитом є недійсною.

Отже, умова договору, передбачена п.п.2.3.1 кредитного договору №DNJ0GA00000000 від 25 березня 2008 року про право відповідача збільшувати розмір процентної ставки в односторонньому порядку є недійсною з 9.01.2009 року і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а тому процента ставка повинна залишатися на рівні 16,08 % річних, яка встановлена кредитним договором №DNJ0GA від 25 березня 2008 року .

Враховуючи викладене, позивачем у повному обсязі виконано взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту і відсотків за ним.

Щодо заяви представника відповідача про пропущення банком строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-31цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У відповідності до розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи (а.с. 5-7), остання сплата по кредиту здійснена відповідачем 31.03.2014 року, тобто строк позовної давності розпочався 01.04.2014 року та спливає 01.04.2017 року, а позивач звернувся до суду 21.04.2016 року в межах строку позовної давності.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 в повному обсязі погашено кредитну заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», тому суд вважає, що в задоволенні позову про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в сумі 27269,28 грн. слід відмовити.

Залишаючи позов без задоволення, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська