АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1250/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2008/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені по аліментам,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення пені по аліментам. В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 258 601,90 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.12.2008 року відповідач зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. щомісячно. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2013 року змінено розмір сплачуваних аліментів з твердої грошової суми у розмірі 250 грн. на ? частину всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до моменту досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення набрало чинності 08.січня 2014 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 12 611, 88 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат - судовий збір у сумі 126,20 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру неустойки (пені), що підлягає стягненню з ОСОБА_4, зокрема замість 12 611,88 грн. зазначити 258 601,90 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 грудня 2008 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. щомісячно.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.12.2013 року змінено розмір сплачуваних ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої суми у розмірі 250 грн. на 1/; частину всіх його видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до моменту досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення набрало чинності 08 січня 2014 року (а.с. 18-19).

Згідно довідки Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ в Полтавській області станом на 01.05.2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 43 209,41 грн. (а.с. 99-100).

Відповідач ОСОБА_4 не надав суду доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин, оскільки за законом батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс-13, яка відповідно до ч.1ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції та згідно якої при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже, з урахуванням викладеного, місцевий суд визнав, що є правильним розмір неустойки (пені), розрахований щомісячно, а саме за такою формулою: розмір аліментів (нараховано до сплати) - сплачена сума = заборгованість по сплаті аліментів у поточному місяці : 100% х кількість днів у місяці = розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача за розрахунком заборгованості за аліментами, наданим Автозаводським ВДВС міста Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, тобто за період з липня 2013 року по квітень 2017 року пеня складає 12 611,88 грн.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Верховний Суд України вже вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні зазначених норм права у подібних правовідносинах та висловлював свою правову позицію.

Зокрема, в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15 та 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15 року міститься правова позиція, відповідно до якої згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Цей правовий висновок покладено місцевим судом в основу судового рішення при розгляді даної справи і оскаржуване судове рішення повністю відповідає даному правовому висновку.

Приведений представником позивача в апеляційній скарзі розрахунок пені та механізм її нарахування не відповідає правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс-13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україн є обов»язковою для судів, тому не приймається до уваги апеляційним судом. Підстав для того, щоб відступити від вказаної правової позиції, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: