Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2017 Справа №607/12598/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

за участю секретаря судового засідання: Бойко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитної заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання припиненим договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», надалі позивач, звернулося до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №11/054-К від 16.02.2007 року в сумі 2339,48 доларів США простроченої заборгованості по кредиту; 25914,07 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 2783,86 доларів США відсотків; 843,54 доларів США пені та судові витрати по справі. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачами покладених на них умовами договору кредиту зобовязань щодо своєчасної сплати сум кредиту, договору поруки, в звязку з чим виникла заборгованість і є правові підстави для звернення до суду про стягнення суми заборгованості.

Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки від 16.02.2007р. №11/054л припиненим із 01 липня 2015 року. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21.10.2014р. Банком на адресу позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 було надіслано вимогу про негайну сплату простроченої заборгованості з Кредитним договором. Проте, у абзаці 4 вказаної вимоги зазначено, що, «приймаючи до уваги значний строк невиконань прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Банк вимагає від поручителя усунень порушення основного Кредитного договору/Договору поруки та виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, а саме: з моменту отримання цієї вимоги, негайно сплатити прострочену заборгованість за Кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань». У абзаці 5 вказаної Вимоги банк зазначив, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день моменту отримання цієї вимоги. З наявних у матеріалах справи квитанцій УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що вказана вимога отримана позичальником та поручителем 31 жовтня 2014 року. Таким чином, з врахуванням змісту вказаної Вимоги, Банк скористався правом, передбаченим пунктом 10.3 Кредитного договору та змінив строк виконання основного зобов'язання. Відтак, з врахуванням змісту вказаної Вимоги, строк дострокового виконання зобов'язань Поручителя та Позичальника за Кредитним договором припадає на 31 грудня 2014 року. Згідно п.12 Договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору Боржником чи Поручителем. Банк звернувся до суду з позовом в тому числі до поручителя 22 липня 2015 року, в той час як встановлений законом шестимісячний строк на пред'явлення вимог до поручителя в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України припадає на 01 липня 2015 року. Таким чином, банком пропущено встановлений законом строк для пред'явлення вимоги до ОСОБА_2, як поручителя, відтак порука припинила свою дію. Таким чином, просить суд визнати припиненим з 01.07.2015р. договору поруки від 16.02.2017р. №11/054-л, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк».

Представник ПАТ «Універсал Банк» - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги банку підтримує та просить позов задоволити повністю, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 як позичальник, не виконує покладені на неї умовами кредитного договору зобовязання в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, в звязку з чим виникла заборгованість. Банком направлялися на адресу позичальника і поручителя вимоги про сплату суми заборгованості, які не виконувалися. Тому, в Банку є правові підстави для звернення до суду з позовом про дострокове стягнення суми кредиту. Через те, що поручитель відповідає згідно договору поруки солідарно за належне виконання боржником свого зобовязання, яке не виконувалося належним чином, тому для захистом своїх порушених прав Банк звертається про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Щодо задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання припиненим договору поруки з підстав, які наведені у зустрічній позовній заяві, заперечує, оскільки Банком були направленні вимоги про погашення боргу позичальнику та поручителю у встановлений строк, які не були виконанні. Тому, Банк звернувся з позовом в установлений термін до Теофіпольського районного суджу Хмельницької області про солідарне стягнення кредитної заборгованості за місцем проживання одного із відповідачів, адреса якого вказана у кредитному договорі. Проте, ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області позовну заяву повернуто Банку, так як справа не підсудна цьому суду. Таким чином, Банк для захисту своїх порушених прав після отримання ухвали Теофіпольського районного суду та встановлення адрес відповідачів, повторно звернувся до суду із позовною заявою про солідарне стягнення кредитної заборгованості. А тому, представник Банку зазначає, що договір поруки не припинився та є всі правові підстави для солідарного стягнення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання не зявлялися.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» заперечує та пояснив, що в позовній заяві ПАТ «Універсал Банк» посилається на Кредитний договір №11/054-К та Договір поруки від 16 лютого 2007 року, як на правові підстави для стягнення коштів з Відповідачів. Як зазначалося у запереченні на позовну заяву, схема кредитування за вказаним кредитним договором є класичною, тобто встановлені кредитним договором відсотки за кредитом нараховуються на залишок заборгованості, котрий, в свою чергу, є базою для нарахування відсотків за наступний період, а, згідно умов розділу 9 Кредитного договору, допущення Позичальником порушень строків та розмірів сплати чергових платежів є підставою для нарахування банком пені, - як вбачається з позовної заяви, Позивач вказує на нарахування ним пені у розмірі 843.54 доларів США та просить суд її стягнути з відповідачів солідарно. Відповідно, правомірність нарахування вказаних Позивачем розмірів пені та наявність/відсутність підстав для її нарахування з'ясувати неможливо.

Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється щомісячно. Проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня видачі кредиту по день його повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Нарахування процентів здійснювалося за методом «факт/факт». Натомість, як вбачається з доданого Позивачем розрахунку заборгованості (п. 16 Розрахунку), починаючи з червня 2008 року банком було проведено збільшення відсоткової ставки за кредитом, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, на яке поручителем згоди не надавалося: замість щомісячних нарахувань у розмірі 179.17 доларів США, починаючи з 16-го рядка розрахунку, банк здійснює зарахування погашення кредиту у розмірі 179.96 доларів. Даний пункт Розрахунку стосується тіла кредиту.

Окрім того, у рядку 15 Розрахунку, у розділі «Кількість днів у періоді» вказано 42 дні, що є неможливим з огляду на умови кредитного договору щодо нарахування процентів.

Таким чином, з огляду на вищевказану очевидну контраверсійність, безпідставність та недопустимість розрахунків банку, поданих ним разом з позовною заявою, відсутність належних доказів, встановлених законом для доказування фактів у даній категорії судових справ (ч. 2 ст. 59 ЦПК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене Постановою правління НБУ №254 від 18.06.2003р., та Інструкція про касові операції в банках України, затверджена Постановою правління НБУ №337 від 14.08.2003р., як спеціальні закони) вбачається за очевидне, що розмір заборгованості є необґрунтованим та надуманим, оскільки навіть судовий експерт не мав можливості встановити розмір заборгованості. Зазначенні посилання були підтвердженні Висновок судової економічної експертизи.

Відтак вважає позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення та просить в задоволенні первісного позову відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

16 лютого 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №11/054-К з Додатком 1 (графіком погашення заборгованості по кредиту).

Згідно п. 1.1 Кредитного договору, Банк передбачає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту - 43000 доларів США; процентна ставка - 12,5%, терміном кредиту - 240 місяців. Дата сплати щомісячного платежу - вважається останній робочий день, що передує 10 числу кожного календарного місяця строку кредитування, а дата сплати останнього платежу -15 лютого 2027року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що кредитором повністю виконано зобовязання перед відповідачем ОСОБА_1, яка одержала кредит в сумі 43000 доларів США, що підтверджується анкетою на отримання кредиту, заявою на видачу готівки №255-27, згідно якої ОСОБА_1 отримала суму кредиту. Проте ОСОБА_1 не виконує належним чином взятих на себе згідно кредитного договору зобов'язань в частині повернення кредиту, що стверджується розрахунком заборгованості.

За нормами ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобовязувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Однак, як вбачається із матеріалів справи позичальник ОСОБА_1 не належним чином виконувала покладені на неї умовами кредитного договору зобовязання в частині своєчасної сплати кредитних платежів. Із серпня 2014 року оплати кредитних платежів позичальником не проводилися. Згідно розрахунків банку, станом на 20.03.2015 року, загальна заборгованість боржника перед банком по Кредитному договору №11/054-К від 16.02.2007 року, становить 31880,95 доларів США, з яких: 2339,48 доларів США простроченої заборгованості по кредиту; 25914,07 доларів США заборгованість по сумі кредиту; 2783,86 доларів США відсотків; 843,54 доларів США пеня.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За таких обставин, відповідачем були порушенні умови кредитного договору та норми чинного законодавства, в результаті чого виникла заборгованість.

На забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_2 16 лютого 2007 року було укладено договір поруки №11/054-л. Відповідно до п. 4 Договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

В силу статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Приймаючи до уваги ті обставини, що умовами Кредитного договору передбачено можливість на Банку вимагати дострокового стягнення коштів в разі порушення позичальником покладених на нього зобовязань в частині своєчасності сплати кредитних платежі, на адресу позичальника і поручителя 21.10.2014р. були направленні відповідні вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, які були отримані 31.10.2014р., про що представник відповідачів не заперечує. Банк, для захисту своїх порушених прав звернувся у відповідності до вимог ЦПК України із позовною заявою до Теофіпольського районного суду Хмельницької області про дострокове солідарне стягнення кредитної заборгованості по місцю проживання одного із співвідповідачів, адреса якого вказана у кредитному договорі. Позовна заява була отримана судом 08.05.2015р. Тобто, Банк кредитор звернувся в установлений Законом термін. Проте, Теофіпольським районним судом було встановлено, що співвідповідач ОСОБА_1 вибула у місто Тернопіль і ухвалою суду від 02.06.2015р. позовна заява повернута ПАТ «Універсал Банк» повернуто позивачу, так як справа не підсудна цьому суду. Як встановлено, після отримання ухвали та документів, які були до них долучені, ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду 22 липня 2015 року із позовною заявою про дострокове солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Тому суд прийшов до висновку, що порука поручителя ОСОБА_2 не припинилася і останній повинен нести покладенні на нього обовязки по договору поруки від 16.02.2007 №11/054-л, який укладений в забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_1 своїх кредитних зобовязань по кредитному договорі від 16.02.2007р. №11/054-к.

Відтак, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення договору поруки із 01 липня 2015 року слід відмовити.

У відповідності до ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, приймаючи до уваги зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» про стягнення достроково солідарно кредитної заборгованості за невиконання умов кредитного договору від 16.02.2007р. №11/054-к в сумі 2339,48 доларів США - простроченої заборгованості; 25 914,07 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 2783,86 доларів США - відсотків; 21 898,30 грн. пені підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на вимогах законодавства, підтверджені матеріалами справи та не спростовані належними і допустимими доказами відповідачами.

Попри це, посилання представника відповідачів на необґрунтованість заявленого ПАТ «Універсал Банк» позову, які викладенні у його заперечення проти первісного позову, до уваги не беруться, так як повністю спростовані матеріалами справи, а саме підтверджено укладення договору кредиту, факт отримання позичальником кредитних коштів, невиконання кредитних зобовязань у терміни, які вказані у розрахунку заборгованості, який сумніву судом не піддається, а також сума заборгованості.

Висновок судово-економічної експертизи №47 від 28.11.2016р. судового експерта ОСОБА_5 в сукупності з іншими наявними у справі доказами, на який посилається представник відповідачів та яким, на його думку, підтверджується необґрунтованість заявленої ПАТ «Універсал Банк» до стягнення суми кредитної заборгованості, судом оцінюється критично, оскільки висновком експертизи не встановлено іншої суми кредитної заборгованості, яка заявлена Банком до стягнення або ж неправомірність її нарахування. Можливі порушення вимоги «Інструкції про бухгалтерський облік операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ №495 від 20.10.2004р., які відзначенні судовим експертом у Висновку, при відсутності доказів із сторони відповідачів про погашення кредитних платежів в іншій сумі, ніж вказана Банком у розрахунку заборгованості та поряд з іншими доказами, не можуть підтверджувати необґрунтованість та недоведеність заявленої ПАТ «Універсал Банк» до стягнення дострокової суми кредиту по кредитному договорі від16.02.2007р. №11/054-к.

Згідно ст. 89 ЦПК України із співвідповідачів на користь ПАТ «Універсал Банк» слід стягнути солідарно суму судового збору. Сплачений відповідачем позивачем по зустрічному позову судовий збір до відшкодування не підлягає. Також не підлягають відшкодуванню відповідачу понесені витрати на проведення судово-економічної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 553, 559, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання припиненим договору поруки від 16.02.2017р. №11/054-л із 01.07.2015р. - відмовити.

2.Первісний позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.

3.Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №11/054-К від 16.02.2007р. в сумі 2339,48 доларів США простроченої заборгованості; 25 914,07 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 2783,86 доларів США - відсотків; 21 898,30 грн. - пені; 3654 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подасться протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6