Справа № 191/1933/16-ц
Провадження № 2/191/93/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Бондаренко Г.В.

за участю секретаря - Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку (приміщення) та зняття з реєстраційного обліку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку (приміщення) та зняття з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Синельниківське відділення № 2993 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 20 грудня 2007 року був укладений кредитний договір №287 про надання кредиту у розмірі 49000,00 грн. зі сплатою 18,0 % річних , з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 19 грудня 2014 року.

Відповідно до п.1.3 Кредитного договору надання кредиту здійснюється одноразово. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатках № 1- 2 до кредитного договору, що є невід'ємною його частиною.

Банк на виконання умов кредитного договору надав, а позичальник прийняв грошові кошти в розмірі 49 000,00 грн., що підтверджується розпорядженням операційного відділу від 21.12.2007 року про видачу готівкою суми, вказаної в кредитному договорі, та заявою на видачу готівки від 21.12.2007р.

Відповідно до п. п. 3.2.1, 3.2.2 Кредитного договору- банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також у випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. п. 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені договором, повернути кредит в сумі 49 000,00грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому цим договором, зобов'язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійної винагороди, а також сплатити штрафні санкції,як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, під якими сторони розуміють витрати будь-якої із сторін , що стались внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, знищення, втрати або пошкодження майна (грошових коштів), що належить стороні, а також неотримання доходів, котрі могли бути отриманні, якби зобов'язана сторона виконала свої обов'язки належним чином в порядку, передбаченому цим договором, відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовились, що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на що позичальник цим надає свою згоду.

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується наступними документами забезпечення- договір іпотеки .

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 грудня 2007 року

між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу

Дніпропетровської області Моніч М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1102. Згідно п. 1.2

договору іпотеки предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: за заявою

власника заставляється жилий будинок А -1,цегляні ; Б-1, літня кухня, цегляні; В-1, сарай,

цегляні; Г -1 , гараж,цегляні; Д-1, сарай, цегляні; Е -1, сарай шлакоблок; Ж -1 , погріб ,

шлакоблок; И -1 літній душ, дерев., З -1, вбиральня, дерев.; № 1-3,огорожа, штахет; № 4,

бруківка, асфальтобетон, загальна площа будинку складає 69,8 кв.м., жила площа будинку

складає 56,4 кв.м. Будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору вартість предмету іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності від 14.12.2007 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності експертом - оцінщиком ОСОБА_6 (сертифікат НОМЕР_4 від 03.06.2005 року, виданий Фондом державного майна України проведення незалежної оцінки) становить 70980 (сімдесят тисяч дев'ятсот вісімдесят) гривень. При цьому сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти в порядку, передбаченому цим договором, та чинним на момент реалізації законодавством.

Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому іпотечним договором у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за договором про іпотечний кредит та/або іпотечним договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання за кредитним договором та / або цим договором, в тому числі не виконання або неналежне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців (п. 3.1.3 іпотечного договору).

Згідно п. 4.2 іпотечного договору у випадку не виконання чи неналежного виконання боржником зобов'язання в цілому чи тієї або іншої частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором.

Згідно п. 4.3 іпотечного договору іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: а) основну суму кредиту; б) проценти за користуванню кредитом; в) комісійну винагороду, визначені договором про іпотечний кредит; г) нараховані та несплачені на момент реалізації права іпотеки штрафні санкції за порушення зобов'язань за договором про іпотечний кредит (неустойка, штраф, пеня); д) витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; е) спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі.

Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором, у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною (ч.1. п. 6.1 іпотечного договору).

Відповідно до п. 6.2 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь- яким способом, не забороненим законодавством , в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішенням суду у встановленим чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодавець або боржник вправі в будь - який час до реалізації предмета іпотеки, зупинити звернення стягнення на нього виконанням зобов'язань у повному обсязі.

Відповідно до п. 6.3 іпотечного договору у разі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, останній на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або рішенням суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому чинним законодавством та цим договором.

Згідно з п. 6.4 іпотечного договору реалізація предмету іпотеки, на який звернуто стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому

законодавством порядку.

Так, станом на 01 лютого 2016 року (включно) заборгованість ОСОБА_1. перед банком становить 193 302 (сто дев'яносто три тисячі триста дві) гривні 65 копійки та складається з: простроченої заборгованість за процентами - 19077,47грн.; простроченої заборгованість за кредитом - 41807,00грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 23329,43грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 43639,68 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 2982,17грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу -5056,76 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів - 22055,73грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного зобов'язання -35354,41грн.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту сплаті проценті користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.7.8. договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України до 3 (трьох) років для грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені) передбачених умовами цього Договору.

Згідно статті 38 ЗУ « Про іпотеку» за рішенням суду іпотекодержатель має право продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Згідно з оцінкою, проведеною суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «АВТО МАРКЕТ» ОСОБА_7 вартість заставленого майна (предмета іпотеки) станом на 21.12.2015 року складає (без врахування ПДВ) 29 600 (двадцять дев'ять тисяч шістсот) гривень.

Згідно ч.2,3 п.1.6 іпотечного договору у разі порушення зобов'язання та / або умов цього договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про його виконання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини другої п.6.1 іпотечного договору не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушень до суду у встановленому законом порядку.

Згідно п.6.2 кредитного договору спори за цим договором, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, вирішуються в судовому порядку.

07.12.2015 року за вих. № 19/19-746/6616 банком на адресу майнового поручителя/ позичальника ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором № 287 від 20.12.2007р. в порядку ст. 35 ЗУ « Про іпотеку». 07.12.2015року за вих.№19/19-747/6617 банком на адресу майнового поручителя/ позичальника ОСОБА_1 направлено повідомлення про продаж предмету іпотеки в порядку ст. 38 ЗУ « Про іпотеку», 07.12.2015р. за вих.. № 19/19-748/6618 банком на адресу майнового поручителя/ позичальника ОСОБА_1 направлено вимогу про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку в порядку ст. 40 ЗУ « Про іпотеку ».

Вимоги та повідомлення отримані позичальником/ поручителем 17.12.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

07.12.2015р. за вих. № 19/19-748/6618 банком на адресу всіх прописаних осіб за адресою предмету іпотеки, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено вимогу про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку в порядку ст. 40 ЗУ « Про іпотеку» . Повідомлення майновим поручителем отримано 17.12.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення. Зазначена вимога банку залишилася без задоволення. Тобто протягом одного місяця від дня отримання вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку мешканці добровільно не звільнили житловий будинок.

Згідно довідки № 242, виданої 20 грудня 2007 року Славгородською селищною радою Дніпропетровської області, на день отримання кредиту та передачі майна в іпотеку банку, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1; дружина - ОСОБА_2; син- ОСОБА_3. Неповнолітні діти за адресою іпотеки зареєстровані не були.

Якщо громадяни (мешканці) не звільняють жиле приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У зв'язку з викладеним, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 20.12.2007 року на нерухоме майно, а саме: жилий будинок А-1 цегляний; Б-1 літня кухня, цегляні; В-1 сарай, цегляні; Г -1 гараж цегляні; Д-1 сарай цегляні; Е -1 сарай шлакоблок; Ж -1 погріб, шлакоблок; И -1 літній душ, дерев'яний, З -1 вбиральня, дерев'яна; №і. 3 огорожа, штахет; №4 бруківка, асфальтобетон. Загальна площа будинку складає 69,8 кв.м. Жила площа будинку складає 56,4 кв.м.. Будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 287 від 20.12.2007р. в сумі 193 302 (сто дев'яносто три тисячі триста дві) гривні 65 копійок, яка складається з наступного: прострочена заборгованість за процентами - 19077,47грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 41807,00грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 23329,43грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 43639,68 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 2982,17грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 5056,76 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 22055,73грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 35354,41грн.

Крім того просив суд:

- визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначатись за експертною оцінкою на момент його реалізації;

- надати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в

особі філії- Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь-яких

установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на

нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких

документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу нерухомого майна, а саме жилого будинку з надвірними побудовами та спорудами загальної площею 69,8 кв.м., жилою площею 56.4 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн.: НОМЕР_2;

- на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління Публічному

акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку»;

- виселити з будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ( інн.: НОМЕР_2), ОСОБА_2, (інн.:НОМЕР_3) ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) зі зняттям з реєстраційного обліку в Синельниківській районній раді Дніпропетровської області (АДРЕСА_2);

- стягнути з ОСОБА_1 (інн.: НОМЕР_2). ОСОБА_2, (інн.:НОМЕР_3) ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати за проведення оцінки майна в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 899 (дві тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять ) гривень 54 копійки та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до Публічногоакціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки, в якому зазначає, що 20 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Синельниківське відділення №2993 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Моніч М. Ю. та зареєстрований в реєстрі за №1102.

Вищевказаний іпотечний договір укладено в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №287, укладеним між банком та ОСОБА_1 20 грудня 2007 року, про надання кредиту у розмірі 49000,00 грн. зі сплатою 18,0% річних, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 19 грудня 2014 року.

Відповідно до умов іпотечного договору ОСОБА_1 передав банку в іпотеку жилий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа будинку складає 69,8 кв. м. Жила площа будинку складає 56,4 кв. м.

З 01 вересня 1973 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 Вказаний жилий будинок вони набули під час шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про право власності №365 від 23.12.1977р., виданим Славгородською селищною радою та зареєстрованим в КП «Синельниківське міжміське БТІ» в реєстровій книзі №4, номер запису №523.

Вказаний жилий будинок, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, був переданий в іпотеку банку без письмової та нотаріально завіреної її згоди як співвласника.

На час укладення спірного договору іпотеки вона, ОСОБА_2, та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданим 01 вересня 1973 року Славгородською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області.

При укладенні кредитного та іпотечного договорів від 20 грудня 2007 року відповідач ОСОБА_1 надав банку паспорт, виданий Синельниківським МРВ УМВС України в

Дніпропетровській області 13 грудня 2001 року з відміткою щодо сімейного стану -зареєстровано шлюб з 01.09.1973р.; також він надав банку довідку №242 від 20 грудня 2007 року, з якої вбачається, що на день отримання кредиту та передання майна в іпотеку банку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, дружина - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3

У зв'язку з недодержання сторонами вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства просить визнати недійсним іпотечний договір від 20 грудня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Синельниківське відділення №2993 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Моніч М. Ю. та зареєстрований в реєстрі за №1102.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, які зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що вказаний житловий будинок був придбаний задовго до укладення договору кредиту і передачі житлового будинку в іпотеку. В 2010 році Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області вже розглядалась справа за позовом ПАТ « Державний ощадний банк України» до нього про стягнення заборгованості за договором кредиту. Судом було ухвалено про задоволення позовних вимог. Виконавчий лист був переданий на виконання до ВДВС Синельниківського МРУЮ в Дніпропетровській області і його неодноразово викликали до державного виконавця. Він не заперечує проти того, щоб з його пенсії утримувалися кошти на погашення заборгованості перед банком і намагався вирішити це питання з банком в добровільному порядку. Разом з тим, в Синельниківському відділенні йому ніхто нічого не може пояснити, він звертався в обласну дирекцію, але й там ніхто не хоче розбиратися з цим питанням і йому не можуть пояснити у кого на виконанні перебувають його документи і хто має прийняти рішення, щоб борг утримувався з пенсії.

Заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки у нього і його родини відсутнє інше житло, вказаний будинок, який є предметом іпотеки не був придбаний за рахунок кредиту.

Подав суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В заяві про застосування строку позовної давності зазначено, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України і змінив строк виконання зобов'язань , звернувшись до суду з позовними вимогами про дострокове стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором у 2010 році, про що було винесено рішення суду від 03 лютого 2010 року в справі №2-216/10.

Представник позивача заперечувала проти застосування строку позовної давності, оскільки на її думку- рішення суду від 03.02.2010 року не вирішувало питання про стягнення строкової заборгованості за кредитним договором. Отже, вимога про дострокове стягнення за договором кредиту позивачем не пред'являлась і позивач не реалізував своє право пред'явлення вимоги про дострокове стягнення за кредитним договором.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, направили на адресу суду заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнала, просила відмовити в його задоволенні, зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки підтримала на підставах, які зазначені в позовній заяві і просила його задовольнити.

За поясненнями представника відповідача ОСОБА_2 - вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 був переданий в іпотеку без її згоди, як співвласника майна.

Суд вислухав пояснення сторін і їх представників, дослідив письмові докази, які наявні в матеріалах цивільної справи.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Синельниківське відділення № 2993 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 20 грудня 2007 року був укладений кредитний договір №287 про надання кредиту у розмірі 49000,00 грн. зі сплатою 18,0 % річних , з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 19 грудня 2014 року ( а.с.24-26).

В забезпечення виконання зобов'язань боржника ОСОБА_1 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Синельниківське відділення № 2993 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 20 грудня 2007 року був укладений договір іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Моніч М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1102 ( а.с.27-30).

Відповідно до п.п. 6.1 іпотечного договору- іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором, у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною

Пунктом 6.2 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь- яким способом, не забороненим законодавством , в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішенням суду у встановленим чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодавець або боржник вправі в будь - який час до реалізації предмета іпотеки, зупинити звернення стягнення на нього виконанням зобов'язань у повному обсязі.

Заявою від імені ОСОБА_2 від 20 грудня 2007 року підтверджується згода відповідачки ОСОБА_2 на укладення договору іпотеки на жилий будинок АДРЕСА_1. Вказана заява була посвідчена приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Моніч М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1100 ( а.с.33).

На аркушах справи 36,37,38 містяться копії вимоги позивача на адресу ОСОБА_1 від 07.12.2015 рокупро виконання зобов'язань , повідомлення про продаж предмету іпотеки в порядку ст.38 Закону України « Про іпотеку» , вимога про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку, в порядку ст.40 Закону України « Про іпотеку».

Також суду надані підтвердження поштових відправлень на адресу відповідачів ( а.с.39-41).

Згідно з висновком про незалежну оцінку жилого будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 станом на 21 грудня 2015 року ринкова вартість вказаного будинку з застосуванням порівняльного методичного підходу складає 29600( двадцять дев'ять тисяч шістсот) грн.( а.с.43).

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем до позовної заяви ( а.с.10) станом на 01 лютого 2016 року (включно) заборгованість ОСОБА_1. перед банком становить 193 302 (сто дев'яносто три тисячі триста дві) гривні 65 копійки та складається з: простроченої заборгованість за процентами - 19077,47грн.; простроченої заборгованість за кредитом - 41807,00грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 23329,43грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 43639,68 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 2982,17грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу -5056,76 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів - 22055,73грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного зобов'язання -35354,41грн.

Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитом ( а.с.11-13) -залишок заборгованості за кредитом на протязі періоду з 01 лютого 2009 року складає 41807 грн. Тобто останнє фактичне погашення кредиту було здійснено відповідачем ОСОБА_3 08 січня 2009 року в сумі 588 грн.

Обставини, щодо укладення договору кредиту і отримання суми кредиту відповідачами не оспорювались, це питання було предметом судового розгляду у справі №2-216/10 Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В цій справі судом 03 лютого 2010 року було ухвалено рішення, згідно з яким з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Відкритого акціонерного товариства « Державний ощадний банк України» в особі філії- Синельниківського відділення №2993 заборгованість за кредитним договором в розмірі 47555 грн.та судові витрати в розмірі 595 грн.55 коп.

Як вбачається із мотивувальної частини рішення суду- станом на 12.01.2010 року прострочена заборгованість відповідача за кредитом складала 6806 грн.92 коп., строкова заборгованість по кредиту 35000 грн.08.коп.

Отже, загальна сума заборгованості за кредитом складала 41807 грн. і складалась із простроченої заборгованість відповідача за кредитом 6806 грн.92 коп. та строкової заборгованість по кредиту 35000 грн.08.коп.

Відповідач ОСОБА_1 був присутнім при розгляді справи по суті, позовні вимоги визнав повністю і пояснив суду, що заборгованість у нього виникла із-за відсутності коштів, тому він не зміг виконати зобов'язання за договором кредиту.

На виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду від 03.02.2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 був виданий виконавчий лист, який був отриманий представником позивача 17 травня 2010 року, що підтверджується матеріалами цивільної справи №2-216/10, яка була оглянута судом під час судового розгляду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сума 41807,00 грн. вказана в позовній заяві позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, як прострочена заборгованість за кредитом.

Така ж сума вказана в розрахунку суми заборгованості, який був наданий позивачем до позову, досліджувався судом і судом встановлено, що прострочена сума заборгованості за кредитом є незмінною величиною з лютого 2009 року.

Окрім того, позивач надав суду копію постанови державного виконавця ВП№42860306 від 07.04.2014 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-216/10 від 17.05.2010 року і копію постанови ВП№42860306 від 30.09.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, на яке можу бути звернено стягнення.

Синельниківським МРВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на адресу суду була надіслана копія виконавчого провадження ВП №53614610, згідно з якою 11.05.2017 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-216/10 від 17.05.2010 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» коштів в розмірі 48217,25 грн.

Таким чином, судом встановлено, що на моменту розгляду позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-216/10 від 17.05.2010 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 коштів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами суд враховує наступні норми матеріального права.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252- 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними ; фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України « Про іпотеку» іпотека -це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим ;майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з пунктом 2.2.кредитного договору від 20 грудня 2007 року -Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належить до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або за договором застави ( іпотеки). Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом місяця ( тридцяти календарних днів) з дати одержання такої вимоги від банку) ( а.с.25).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Суд приходить до висновку, що при зверненні 07 вересня 2009 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- позивач змінив строк виконання зобов'язання, оскільки позивачем було застосовано право на повернення кредиту достроково.

Оскільки в матеріалах цивільної справи №2-216/10 Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутні відомості щодо отримання відповідачем ОСОБА_1 позовної заяви про дострокове стягнення суми кредиту, але відповідач ОСОБА_1 був присутнім під час судового розгляду , то суд вважає доведеним поза сумнівом , що відповідачу стало відомо про вимогу банку щонайбільше 03 лютого 2010 року, тобто в день ухвалення судового рішення у справі.

Вказана обставина підтверджується документами, які були досліджені судом під час судового розгляду, а саме матеріалами цивільної справи №2-216/10 за позовом ВАТ « Ощадбанк» до ОСОБА_1; рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2010 року; апеляційною скаргою від імені ОСОБА_1 від 01 березня 2010 року; позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та ін..( а.с.3-9); розрахунком заборгованості за кредитом ( а.с.11-13), уточненою позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки ( а.с.88-92).

Частиною 1 статті 36 Закону України « Про іпотеку» роз'яснено суть і порядок позасудового способу задоволення вимог кредитора за рахунок предмета іпотеки, зокрема - сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який і до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підстав договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеки». З урахуванням ч. 2 ст. 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом ( за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, можливо зробити обґрунтований висновок про те, що письмова вимога про дострокове виконання зобов'язань за договором, звільнення житлового приміщення і вимога про передачу предмету іпотеки- є обов'язковими тільки при позасудовому врегулюванні обов'язку боржника про передачу предмету іпотеки і виселенні.

Таким чином, пред'явлення позивачем позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України- змінює для боржника ( відповідача) строк виконання зобов'язань в повному обсязі, оскільки звернення до суду з позовом про стягнення з боржника ( відповідача) простроченої і строкової заборгованості- є вимогою кредитора про дострокове виконання зобов'язань у повному обсязі .

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

В постанові від 05 липня 2017 року у справі за № 357/16022/15-ц Верховний Суд України висловив свою позицію щодо аналогічних обставин і підстав справи: « Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв'язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).»

Виходячи з чого суд робить висновок про те, що позивач звернувся до суду за захистом власних прав та інтересів з порушенням строку позовної давності, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ін. про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Вказана правова позиція суду відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16 ( справа № 755/17150/14-ц).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт перший статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії») .

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі у справі за № 6-2469цс16 від 16 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Узагальнюючі свої висновки суд вважає за необхідне зазначити, що позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» мав право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку до 03 березня 2013 року. Такий висновок суд зробив із наступних обставин- суду не вдалося достовірно встановити дату отримання відповідачем ОСОБА_1 позовної заяви ВАТ « Ощадбанк» про стягнення боргу, однак із рішення суду відомо, що відповідач був присутнім при розгляді справи по суті, тобто був ознайомлений з текстом позовної заяви.

З врахуванням змісту п.п.2.2. кредитного договору у відповідача виник обов'язок протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання вимоги банку повністю виконати свої зобов'язання по поверненню кредиту. Отже, такою датою слід вважати 03 березня 2010 року.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду 25 березня 2016 року, тобто більше ніж через три роки після закінчення строку позовної давності.

Крім того, суд враховує те, що на момент розгляду позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку (приміщення) та зняття з реєстраційного обліку в провадженні Синельниківського МРВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження ВП №53614610. Згідно з постановою державного виконавця від 11.05.2017 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-216/10 від 17.05.2010 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» коштів в розмірі 48217,25 грн.

Вказана сума боргу складається із простроченої заборгованості відповідача за кредитом 6806 грн.92 коп. та строкової заборгованість по кредиту 35000 грн.08.коп., а загалом 41807 грн. ( рішення Синельниківського міськрайонного суду від 03 лютого 2010 року у справі№2-216/10 про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1)

Разом з тим, суд враховує, що вказана сума в розмірі 41807,00 грн. застосована позивачем, в позовній заяві про звернення стягнення на предмет іпотеки, як прострочена заборгованість за кредитом, Тобто , як базова величина для розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, за наявності якої відповідач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Отже, судом встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» намагається застосувати подвійне стягнення відносно відповідача ОСОБА_1 за порушення одного й того ж самого цивільного зобов'язання.

Це суперечить вимогам ст.61 Конституції України, якою встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового ( Правовий висновок ВСУ у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 р.).

Звернення стягнення на предмет іпотеки- є правом кредитора, яке може бути ним використано на власний розсуд.

Разом з тим, стягнення суми боргу за кредитним договором на підставі рішення суду і примусове виконання такого рішення суду, також -є одним із способів захисту права кредитора. Кожен із цих способів захисту порушеного права має обиратися стягувачем ( кредитором- позивачем) самостійно, на власний розсуд.

Однак, суд вважає, що з врахуванням положень ст.61 Конституції України- є неможливим одночасне застосування цих видів захисту порушеного права. Крім того, кожний з цих способів захисту може бути застосований з врахуванням положень щодо строків позовної давності.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що наявність відкритого виконавчого провадження в якому примусово виконується рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2010 року ( виконавчий лист №2-216/10 від 17.05.2010 р.) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ « Ощадбанк», в тому числі, тієї ж суми, яку позивач в цій справі використовує для розрахунку суми боргу відповідача ОСОБА_1- унеможливлює задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, суд вважає, що позивач не позбавлений можливості захистити своє порушене право при примусовому виконанні виконавчого листа Синельниківського міськрайонного суду №2-216/10 від 17.05.2010 року про стягнення боргу з ОСОБА_1

Вирішуючі позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки- суд приходить до висновку, що вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, спростовуються письмовими доказами, які були досліджені судом, а саме: заявою від імені ОСОБА_2 від 20 грудня 2007 року про надання згоди на укладення договору іпотеки на жилий будинок АДРЕСА_1( а.с.33). Тому в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та їх правового обґрунтування суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку (приміщення) та зняття з реєстраційного обліку- у зв'язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду.

Також суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки- слід відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Питання про судові витрати вирішено судом в порядку ст..88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 81, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку (приміщення) та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г. В. Бондаренко