У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міської суду Рівненської області від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнебудтандем" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ "Рівнебудтандем" від 24 листопада 2016 року оформлене протоколом № 13/16,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міської суду Рівненської області від 19 червня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнебудтандем" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ "Рівнебудтандем" від 24 листопада 2016 року оформлене протоколом № 13/16, у зв'язку з тим, що вказана позовна заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач вказує на її незаконність, оскільки ухвала постановлена з порушенням правил підсудності, так як відповідно до ст. 15 ЦПК України, п. 4 ст. 12 ГПК України справи, що виникають із корпоративних відносин розглядають в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, який вибув. Зазначає, що спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його засновниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам.

Просить ухвалу скасувати, справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по вказаній справі, суд першої інстанції, керуючись вимогам ст. 12 ГПК України, виходив з того, що справи, які виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками, у тому числі учасником, який вибув, підвідомчі господарським судам.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Із роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма п. 4 ч. 1 статті 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання.

Не підлягає розширеному тлумаченню п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув. Зокрема спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками , не є підвідомчими (підсудними) господарським судам.

Із системного аналізу положень ст.ст. 88, 143 ЦК України, ст.ст. 88, 167 ГК України, ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року вбачається, що корпоративні права учасників господарського товариства визначаються законом і статутними (установчими) документами. Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб'єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових).

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають із корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у ч. 1 ст. 167 ГК України - корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним у п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України справам, що виникають із корпоративних відносин, то відповідно до господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що предметом судового спору є право власності на частку і частину частки у статутному капіталі ТзОВ «Рівнебудтандем», що належала померлому ОСОБА_3, та в порядку спадкування перейшла до ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2. Будь-яких вимог щодо вирішення питань пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності позивачем у суді не заявлялось.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження суду першої інстанції не врахував предмет судового спору, заявлені позовні вимоги, дійшовши передчасного висновку про те, що між сторонами виник спір з приводу створення, діяльності, управління та припинення діяльності господарського товариства.

Таким чином, враховуючи суб'єктний склад осіб в даній справі те, що правовідносини, які виникли між сторонами мають цивільно-правовий характер колегія суддів вважає, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд допустив порушення вимог процесуального права, яке привело до неправильного вирішення справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міської суду Рівненської області від 19 червня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: