Справа №597/875/17
Провадження №2-н/597/3/2017
У Х В А Л А

"19" серпня 2017 р. суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Дудяк С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення аліментів із ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

17.08.2017 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання про відкриття наказного провадження або відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу встановлено, що рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхньої дочки ОСОБА_3 На підставі рішення суду, яке вступило в законну силу було видано виконавчий лист.

Наведене свідчить про те, що між сторонами було вирішено спір про стягнення аліментів на утримання дитини. Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що по суті заявниця бажає збільшити розмір аліментів.

Відповідно до норми ст.192 ч.1 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 223 ч.4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що випливають на визначенні розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, із наведених норм слідує, що зміна розміру аліментів, що був визначений за рішенням суду, можлива у разі подачі позову платником або одержувачем аліментів. Крім того, здійснення зміни розміру аліментів у порядку наказного провадження не передбачено чинним законодавством.

Із урахуванням вищенаведеної норми ст.192 ч.1 СК України положення ст.183 ч.5 СК України та ст.96 ч.1 п.4 ЦПК України, щодо можливості видачі судового наказу в справах, де заявлено вимогу про стягнення аліментів на дітей, у відповідному встановленому в зазначених нормах розмірі, необхідно розуміти так, що ці норми застосовуються у випадку, коли за рішенням суду в справі між тими самими сторонами і з тих самих підстав раніше не було присуджено аліментів.

Тому, виходячи із зазначеного, слідує, що є таке, що набрало законної сили рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вказана обставина, згідно із нормами ст.100 ч.3 п.3, ст.122 ч.2 п.2 ЦПК України, є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі наведеного, керуючись ст.100 ч.3 п.3 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення аліментів із ОСОБА_2.

Роз'яснити заявниці, що відповідно до норми ст.101 ч.2 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги, через Заліщицький районний суд Тернопільської області, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4