У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням послідуючих уточнень, просила визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення від 11 липня 2016 №747-к та поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій Черкаського РВ Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»); стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення судом рішення по справі; стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» компенсацію за невикористані дні додаткової щорічної відпустки (16 днів) в розмірі 3 920 грн та 10 тис. грн в якості відшкодування моральної шкоди; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» включити позивача до реєстру вимог кредиторів банку. В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначила, що відповідачем було порушено порядок її звільнення та порядок обчислення виплат при звільненні.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_4 1 715 грн в якості компенсації за невикористані дні додаткової щорічної відпустки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди, а також стягнення з відповідача на користь державного бюджету України судового збору та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_4 за п. 1 ст. 40 КЗпП України від 11 липня 2016 року № 747-к.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій Черкаського РВ ПАТ «КБ «Хрещатик».

Стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_4 42 097 грн 32 коп. у якості середнього заробітку за час вимішеного прогулу та 5 тис. грн у якості відшкодування моральної шкоди.

У решті рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення апеляційного суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенко І.І. просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених, зокрема, у п. 1 цієї статті (за яким звільнено позивача), допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті, а також у період перебування працівника у відпустці). Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 лютого 2009 позивач ОСОБА_4 прийнята до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Хрещатик» на посаду головного бухгалтера Черкаської філії ВАТ КБ «Хрещатик». 06 серпня 2011 року вона переведена на посаду головного бухгалтера начальника відділу операційного обслуговування, бухгалтерського обліку та звітності, а 07 листопада 2014 року на посаду головного бухгалтера-начальника відділення супроводження та контролю операцій Черкаського РВ ПАТ КБ «Хрещатик» (остання займана посада).

З 05 квітня 2016 року у ПАТ «КБ «Хрещатик» введено тимчасову адміністрацію у зв'язку із початком процедури виведення банку з ринку.

Наказом тимчасової адміністрації від 12 травня 2016 року № 135 затверджено нову структуру Черкаського РВ ПАТ КБ «Хрещатик» у зв'язку з чим закрито посаду головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій, а наказом № 221-к встановлено простій для працівників регіональних відділень з 16 травня 2016 року.

З попередженням про звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників позивача ознайомлено 17 травня 2016 року. При цьому в повідомленні зазначено, що звільнення відбудеться 29 липня 2016 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 червня 2016 року № 913 на підставі рішення правління Національного Банку України від 02 червня 2016 року №46-рш розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року.

Наказом від 11 липня 2016 року № 747-к позивача звільнено із займаної посади з 29 липня 2016. Цим же наказом затверджено виплату компенсації за 95 календарних днів основної щорічної невикористаної відпустки за відпрацьований період з 26 грудня 2012 року по 29 липня 2016 року та за 34 календарні дні додаткової оплачуваної відпустки за ненормований робочий час за відпрацьований період з 26 лютого 2009 року по 25 лютого 2015 року та вихідну допомогу у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Позивач ознайомлена з цим наказом.

Наказом від 12 липня 2016 року № 41207 по ПАТ КБ «Хрещатик» Черкаське РВ закрито з 27 липня 2016 року. У період з 17 травня 2016 року відповідач не повідомляв позивача про наявність вакантних місць на інших структурних підрозділах ПАТ КБ «Хрещатик».

В період з 25 по 29 липня 2016 року позивач перебувала на лікарняному.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача в цілому було законним, однак мала місце неналежна виплата компенсації за час невикористаної додаткової відпустки, тому недоплачену суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди, а також стягнення з відповідача на користь державного бюджету України судового збору та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог ст. 40 КЗпП України, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування наказу відповідача № 747-к від 11 липня 2016 року і поновлення позивача на посаді головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій Черкаського РВ ПАТ «КБ «Хрещатик».

Також апеляційний суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 235 КЗпП України, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ПАТ КБ «Хрещатик» на користь позивача ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 42 097 грн 32 коп.

Крім того, апеляційний суд, враховуючи, що незаконне звільнення позивача безсумнівно завдало їй моральних страждань, які полягали, зокрема, в тому, що безробіття негативно позначилось на матеріальному забезпеченні її сім'ї і перешкодило професійній самореалізації позивача, керуючись засадами розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ПАТ КБ «Хрещатик» на користь позивача ОСОБА_4 5 тис. грн у якості відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги про те, що звільнення позивача проведено із дотриманням вимог трудового законодавства, та про те, що починаючи з 16 травня 2016 року та по день звільнення - 29 липня 2016 року позивач перебувала у простої, тому компенсація за невикористані дні додаткової відпустки не проводиться, оскільки позивач не виконувала роботу в умовах ненормованого робочого дня, були предметом перегляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення апеляційного суду є законними і обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко