У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжбудкомплекс», третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжбудкомплекс» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 24 липня 2014 року приблизно о 08 год. 30 хв. на перехресті вул. Столичне шосе та вул. Промислова у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, у якій пошкоджено належний йому автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_5, водія автомобіля марки «ІЖ-27175», державний номерний знак НОМЕР_2. Оскільки власником автомобіля марки «ІЖ-27175», державний номерний знак НОМЕР_2, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжбудкомплекс» (далі - ТОВ «Інжбудкомплекс»), позивач просив стягнути з відповідача завдану йому майнову шкоду, що відповідно до звіту від 08 вересня 2015 року № 222 склала 390 382 грн 26 коп. та 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Інжбудкомплекс» на користь ОСОБА_4 215 485 грн 73 коп. на відшкодування майнової шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Інжбудкомплекс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 24 липня 2014 року приблизно о 08 год. 30 хв. на перехресті вул. Столичне шосе та вул. Промислова у м. Києві з вини ОСОБА_5, водія автомобіля марки «ІЖ-27175», державний номерний знак НОМЕР_2, відбулася дорожньо-транспортна пригода, у якій пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 (а. с. 5−8).

Власником автомобіля марки «ІЖ-27175», державний номерний знак НОМЕР_2, є ТОВ «Інжбудкомплекс». Дорожньо-транспортна пригода відбувалася під час виконання ОСОБА_5 трудових обов'язків.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7976709 цивільно-правова відповідальність ТОВ «Інжбудкомплекс» на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Просто-страхування» з лімітом відповідальності 50 000 грн (а. с. 59).

Згідно з висновками судової автотоварознавчої комісійної експертизи від 12 серпня 2016 року № 6711/16-54 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1, станом на 24 липня 2014 склала 265 485 грн 73 коп.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки встановлено, що ПАТ «Просто-страхування» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн, суди першої й апеляційної інстанції зробили правильний висновок про стягнення з ТОВ «Інжбудкомплекс» різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 215 485 грн 73 коп., так як він ґрунтується на висновках судової автотоварознавчої комісійної експертизи, які не спростовані відповідачем.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжбудкомплекс» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. СтупакО.В.