Справа №2/331/1196/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :
головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі - Постарнак М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2»є ОСОБА_3, ОСОБА_2»є ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, -
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2»є ОСОБА_3, ОСОБА_2»є ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 356 від 16 жовтня 1997 року, виданого Запорізьким електровозоремонтним заводом м. Запоріжжя.
У зазначеній квартирі окрім неї зареєстровані: з 16.01.1987 р. її донька - ОСОБА_2»є ОСОБА_3, з 20.08.2009р. її онук - ОСОБА_2»є ОСОБА_4.
З 19 грудня 2002 року ОСОБА_2»є ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_6
У 2003 році ОСОБА_2»є Л.Л. разом з сином ОСОБА_2»є Я.В. виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_5, де мешкають до теперішнього часу разом з чоловіком.
Відповідачка ОСОБА_2, розуміючи, що вона сплачує комунальні послуги з особистої пенсії, яка є мінімальною, надіслала їй довіреність з метою її виписки. Проте, компетентними органами зазначена довіреність до уваги не приймається, оскільки є неконкретизованою та у неї немає паспорта дочки для його предявлення.
В добровільному порядку ОСОБА_2 приїхати до м. Запоріжжя з метою зняття з реєстраційного обліку не має наміру та змоги, у належному їй на праві власності майні ОСОБА_2»є Л.Л. разом з сином ОСОБА_2»є Я.В. не мешкають, а тому вона бажає зняти їх з реєстраційного обліку на підставі рішення суду.
У звязку із знаходженням відповідачів на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, вона не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на свій розсуд.
На підставі викладеного, просить суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою № 164 в будинку № 100 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі, шляхом визнання ОСОБА_2»є ОСОБА_3, ОСОБА_2»є ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 164 в будинку № 100 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що вона є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію за віком та інших видів доходу не має. Через значний розмір комунальних послуг перебуває у скрутному матеріальному положенні, наявність зареєстрованих у квартирі доньки та онука позбавляє її права отримання житлової субсидії.
Відповідачі ОСОБА_2»є Л.Л., ОСОБА_2»є Я.В., кожен в окремості, у судове засідання не зявилися, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду від них не надходило.
Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався у зв'зку з неявкою у судове засідання відповідачів по справі, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони відповідача, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення позивача, приходить до наступного.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 356 від 16 жовтня 1997 року, виданого Запорізьким електровозоремонтним заводом м. Запоріжжя. (а.с. 6-8)
Окрім ОСОБА_1 власником ? частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 356 від 16 жовтня 1997 року, виданого Запорізьким електровозоремонтним заводом м. Запоріжжя, є ОСОБА_1 (ОСОБА_2»є) Л.Л. (а.с. 6-8)
Згідно довідки Центру обслуговування абонентів № 2 МКП «Основаніє» у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: з 16.01.1987 р. позивачка ОСОБА_1, з 16.01.1987 р. відповідачка - ОСОБА_2»є ОСОБА_3, з 20.08.2009р. відповідач - ОСОБА_2»є ОСОБА_4. (а.с. 9)
З 19 грудня 2002 року ОСОБА_2»є ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_6, про що свідчить Свідоцтво про шлюбу серії 1-ЖС № 094084, видане 19.04.2011р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. (а.с. 11)
У 2003 році ОСОБА_2»є Л.Л. разом з сином ОСОБА_2»є Я.В. виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_5, де мешкають до теперішнього часу разом з чоловіком.
Відповідачка ОСОБА_2, розуміючи, що ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги з особистої пенсії, яка є мінімальною, надіслала їй довіреність з метою її виписки. Проте, компетентними органами зазначена довіреність до уваги не приймається, оскільки є неконкретизованою та у ОСОБА_1 немає паспорта дочки для його предявлення. (а.с. 13-15)
Факт не проживання з 2003 року ОСОБА_2»є Л.Л. та ОСОБА_2»є Я.В. у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується довідками Центру обслуговування абонентів № 2 МКП «Основаніє» та актом про фактичне не проживання, складеним 15 квітня 2016 року. (а.с. 9-10)
Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2»є ОСОБА_3, ОСОБА_2»є ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою № 164 в будинку № 100 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі, шляхом визнання ОСОБА_2»є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2»є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою № 164 в будинку № 100 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги, тобто в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

18.08.2017