АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3084/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 644/9625/16-ц Ізмайлов І.К.
Категорія: Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Харківської міської ради

на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Харківська міська рада, Орджонікідзевський районний відділ Державної міграційної служби України, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 треті особи: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Харківська міська рада, Орджонікідзевський районний відділ Державної міграційної служби України, ОСОБА_4, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що вона зареєстрована і постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач є наймачем зазначеної квартири, але протягом тривалого часу не проживає в ній, через що виникають проблеми по сплаті комунальних послуг, які нараховуються на особу, яка не мешкає у квартирі.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 позов ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище заочним рішенням суду першої інстанції Харківська міська рада звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріально та процесуального права, просить скасувати вказане заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не було виконано вимогу ст. 213 ЦПК України, щодо повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не проживає постійно в спірній квартирі з вересня 2013 року, особистих речей його в квартирі не має, перешкод йому у користуванні квартирою ніхто не чинить, поштову кореспонденцію не отримує, комунальні послуги не сплачує.

З таким рішенням суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована та постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_1. Власником зазначеної квартири є територіальна громада м. Харкова.

Згідно довідки, виданої КП «Жилкомсервіс» від 08.11.2016 року та акта від 23.02.2017 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є наймачем цієї квартири.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що є сусідами ОСОБА_2 та жильцями будинку АДРЕСА_1 Зазначали, що в квартирі позивачки відповідача не бачили з 2013 року, речей його та інших ознак щодо фактичного місця проживання там не має.

Крім того, відповідно до акту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт-179» від 23 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 фактично не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з 16 вересня 2013 року, його особисті речі там відсутні.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права користування житловим приміщенням з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає постійно в спірній квартирі з вересня 2013 року, особистих речей його в квартирі не має, перешкод йому у користуванні квартирою ніхто не чинить, поштову кореспонденцію він не отримує, комунальні послуги не сплачує.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки, відповідно доч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а заочне рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: