Провадження номер 2/741/445/17
Єдиний унікальний номер 741/984/17
РІШЕННЯ

іменем України

17 серпня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_3, подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкове майно. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, представник позивача вказав ОСОБА_5. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_6. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева. Позивач та ОСОБА_5 є спадкоємцями померлого за заповітом. Позивач спадщину після смерті батька прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час його смерті проживала разом з ним по АДРЕСА_1, оскільки батько був інвалідом війни І групи, потребував постійного стороннього догляду. ОСОБА_5 не прийняла спадщину та на спадкове майно не претендує. Позивач не має змоги оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай). Нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та у зв'язку з тим, що відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай). Саме тому представник позивача й звернувся до суду та просив судовим рішенням установити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час його смерті та визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території колишньої Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила, що її батько ОСОБА_6 був інвалідом війни І групи, мав поважний вік, хворів, потребував постійного стороннього догляду, тому позивач переїхала до його будинку в АДРЕСА_1, на постійне місце проживання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позов з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила справу розглянути у відсутність представника відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, але направила до суду клопотання, засвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слободян В.М., у якому зазначила, що на спадщину після смерті ОСОБА_6 не претендує, заяви про поновлення строку на прийняття спадщини подавати не буде, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав показання, що він є чоловіком позивача. Свідку достовірно відомо, що його дружина ОСОБА_3 постійно на час смерті її батька ОСОБА_6 проживала разом з ним, оскільки він потребував постійного стороннього догляду в силу віку та хвороби.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав показання, що він є жителем с. Володькова Дівиця, проживав по сусідству з ОСОБА_6 Свідку достовірно відомо, що весь час до смерті ОСОБА_6 його дочка ОСОБА_3 проживала разом з ним, доглядала його, утримувала господарство в порядку.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 822 від 13 березня 1998 року, належало право на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева, розташованих на території Червонопартизанської (перейменована на Володьководівицьку) сільської ради Носівського району. Грошова оцінка земельної частки (паю) становить 80372 грн. 53 коп., що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №3/0-0.32-3/142-17 від 23.05.2017 (а. с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 за життя склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було, з чого б не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту (а. с. 10) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 29). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт того, що ОСОБА_3 постійно на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, допитаних у судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для позивача юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати свої спадкові права.

Установити факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини іншим способом неможливо.

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_6 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 28). Це говорить про те, що ОСОБА_3 не заявляла про відмову від прийняття спадщини, а інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на спадщину не претендує.

Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_3 у частині встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні з'ясовано, що позивач прийняла спадщину після смерті батька в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та у зв'язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №770/02-31 від 07.06.2017 р. (а. с. 15).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Згідно з ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, що підтверджується оголошенням в пресі (а. с. 14).

У зв'язку з цим спадкоємець позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, адже видача дубліката, повторного, нового сертифіката на земельну частку (пай) законодавством не передбачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача в частині визнання права на земельну частку (пай) також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, ч. 2 ст. 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай) вартістю 80372 грн. 53 коп. із земель колишнього КСП ім. Куйбишева розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів, яке належало ОСОБА_6 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №822 від 13 березня 1998 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий