Номер провадження 2/243/3521/2017
Номер справи 243/6839/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» серпня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Жильцова Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 02 листопада 1996 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Мирненської сільської ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 12 від 02 листопада 1996 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. З 2008 року почали жити окремо. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі.

За наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з Відповідачем неможливе. Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному

оформленні розлучення. Майнових спорів між ними немає. Шлюб розривають вперше.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3, після розірвання шлюбу за їхньою попередньою домовленістю залишається проживати за постійним місцем проживання матері, АДРЕСА_1.

Просить суд, шлюб, зареєстрований 02 листопада 1996 року виконкомом Мирненської сільської ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 12, між нею та відповідачем, розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 22 серпня 2017 року надала до суду Заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.23).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі Договору на надання юридичних послуг від 24 липня 2017 року (а.с.4), до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 22 серпня 2017 року надав до суду Заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 22 серпня 2017 надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.25).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02 листопада 1996 року, який було зареєстровано виконкомом Мирненської сільської ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 12 (а.с.14).

Від шлюбу сторони мають дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Сторони у теперішній час шлюбні стосунки не підтримують з 2008 року, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином, їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення позивач вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сімю вичерпані.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Рубцова».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 74, 77, 82, 88, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 листопада 1996 року виконкомом Мирненської сільської ради Словянського району Донецької області, актовий запис №12, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та РУБЦОВОЮ (до шлюбу - Михєєва) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «РУБЦОВА».

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6