Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/96/17
Провадження № 2/280/284/17
27 липня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Щербаченко І. В.,
за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника №б/н від 09.10.2012 ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 1200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць /а.с.10-11/.
Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положенням частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Враховуючи викладене, та відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Такого висновку дійшов Верховний Суд України, висловивши правову позицію із цього питання, зокрема у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 вересня 2014 у справі № 6-100цс14 є правовий висновок, що частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Отже, за рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, що передбачено частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.
Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1600 гривень та 420 гривень за розміщення оголошення в засобах масової інформації.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» понесені судові витрати у розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І. В. Щербаченко