АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4857/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 646/8157/16ц Журавель В.А.
Категорія: поділ майна Доповідач - Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна та витребування майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна та витребування майна.

В обґрунтування зазначав, що з 10 вересня 2013 року по 10 квітня 2015 року перебував у сімейних відносинах з відповідачкою ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів та без укладення шлюбного договору, вони вели спільне господарство та мали взаємні права та обов'язки.

За період спільного проживання сторони за спільні кошти придбали 25 листопада 2014 року автомобіль марки Mersedes Benz, модель Е 240, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 За домовленістю між ними право розпорядження та користування автомобілем було надано ОСОБА_3 на підставі відповідної довіреності від 10 квітня 2015 року. З 10 квітня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом не проживають, довіреність на право користування та розпорядження автомобілем було анульована. Відповідачу ОСОБА_5 було направлено пропозицію щодо поділу майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, яка залишилася без відповіді, у зв'язку із чим позивач втратив право користування автомобілем, який є об'єктом права спільної сумісної власності. Оскільки автомобіль є неподільною річчю і спільне користування ним неможливе, позивач просив присудити йому у власність автомобіль марки Mersedes Benz, модель Е 240, 1997 року випуску, з присудженням відповідачу ОСОБА_5 грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності.

12 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_3 збільшив позовні вимоги та просив також витребувати автомобіль марки Mersedes Benz, модель Е 240, 1997 року випуску, із чужого незаконного володіння ОСОБА_7

23 травня 2017 року позивач ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив здійснити поділ спільного майна шляхом визнання за ним права власності на автомобіль марки Mersedes Benz, модель Е 240, 1997 року випуску, з присудженням грошової компенсації у розмірі 25 000 грн. ОСОБА_5 замість її частки у праві спільної сумісної власності та витребувати автомобіль марки Mersedes Benz, модель Е 240, 1997 року випуску, з чужого незаконного володіння ОСОБА_6.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на те, що судом не було повно з'ясовано надані по справі докази, не прийнято до уваги показання свідків, які підтверджували факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, не враховано той факт, що спірне майно було придбано внаслідок спільної праці сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з їх недоведеності.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справі про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно (постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-97 цс 11).

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не було представлено суду доказів того, що ОСОБА_5 не перебувала у зареєстрованому шлюбі у період з вересня 2013 року до квітня 2015 року, доказів на підтвердження ведення спільного господарства, а також ведення єдиного бюджету.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9зазначили відомості, які їм відомі зі слів позивача.

Показання вказаних свідків викликали сумнів у суду першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, оскільки вони не підтвердили факту ведення спільного господарства сторонами по справі, тобто прийняття участі у їх спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, а також наявність взаємних прав та обов'язків.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд першої інстанції надав вірну оцінку поданим позивачем доказам, а саме, що вони не підтверджують обставини, які є предметом доказування та не свідчать беззаперечно про факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства та наявність спільних коштів.

Доводи, викладені представником ОСОБА_3 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна