АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2944/17 Головуючий І-ої інстанції: Овдієнко В.В.
Справа №621/1933/16-ц Доповідач: Сащенко І. С.
Категорія: сімейні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Сащенко І.С.,

суддів Коваленко І. П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що з 15.09.2007 року по 08.10.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від шлюбу є дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні дочки. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно. Але відповідач належним чином рішення суду не виконує, аліменти на утримання дитини сплачує нерегулярно, у зв'язку із чим станом на 01.09.2016 року виникла заборгованість по аліментам в сумі 7161,30 грн.

Просила стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дочки у сумі 2184,39 грн. та витрати на правову допомогу.

Позов розглянуто за відсутності сторін.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2184,39 грн. за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального права.

Зазначає, що суму заборгованості, яка є предметом даного спору, ним було сплачено вже після того, як позивач звернулась з позовом до суду та було відкрито провадження по справі, тому предмет спору відсутній.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у фіскальних чеках наданих відповідачем зазначено призначення платежу аліменти, а розмір перерахованих коштів не погашає у повному обсязі заборгованість з аліментів, що існувала станом на 01.09.2016 року, тому відсутні підстави вважати ці суми сплаченими в рахунок погашення розміру пені.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунків, наданих державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Мольковою О.І. від 09.09.2016 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 03.09.3015 року по 31.09.2016 року становить 7161,30 грн.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачкою, пеня за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року складає 2184,29 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 надано копії фіскальних чеків, якими підтверджується сплата аліментів в розмірі 1800 грн. та сплата пені в розмірі 2184,39 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Так, відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена статтею 196 СК України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Згідно з ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником).

Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

В даному випадку судом правильно встановлено та не заперечувалося відповідачем по справі, що останній має заборгованість по виплаті аліментів, що є підставою для нарахування пені у відповідності до положень ст. 196 СК України.

Проте, 08.11.2016 року відповідачем було сплачено на користь позивачки кошти у розмірі 1800 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам та 2184,39 грн. пеня, яка є предметом цього позову. При цьому, визначення виду платежу відбувається під час заповнення переказу готівки у відділені «Укрпошта», видається чек на оплату, в якому відображається стандартний платіж, в даному випадку має назву «Аліменти». Таке призначення платежу як «Заборгованість з пені за несплату аліментів» у чеку не відображається.

Таким чином, відбулося фактичне визнання позовних вимог відповідачем та повне виконання зобовязання, в звязку з чим у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову в цій частині.

Витрати на оплату правової допомоги та судового збору стягнуті судом правомірно, оскільки відшкодування коштів відповідачем відбулося вже після звернення позивачки до суду та відкриття судом провадження у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 грудня 2016 року скасувати в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 грудня 2016 року змінити.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року скасувати і в позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді