30.08.17
Провадження 2/235/1847/17
Справа 235/3937/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі Придворовій В.В.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровську цивільну справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_5С.» до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 про тлумачення договорів оренди землі, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «ОСОБА_5С.», третя особа ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, про тлумачення договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_8 господарство «ОСОБА_5С.» 11.08.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 про тлумачення договорів оренди землі, вказавши на підтвердження своїх вимог, що

Підставою для цього позову є наступні обставини.

У провадженні Красноармійського міськрайонного суду знаходяться справи за позовом ОСОБА_9, яка діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7, та за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства "ОСОБА_5 про розірвання договорів оренди.

В обґрунтування позову ОСОБА_9 вказала, що вона та її донька є власниками (кожен по 1/2) земельної ділянки загальною площею 6,08 га. ріллі, кадастровий номер :03:000:0183 яка знаходиться на землях Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_10

Після оформлення спадщини у нотаріуса вона направила ФГ "ОСОБА_5С." претензію від 28.11.2016 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.07.2007 року за кадастровим номером :03:000:0183 укладеного між її померлим чоловіком ОСОБА_10 та ФГ "ОСОБА_5С."

На претензію вона отримала відповідь від 14.12.2016 року про відмову в добровільному порядку розірвати договір що і стало підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки у судовому порядку. Справа № 235/1640/17 за позовом ОСОБА_9 знаходиться у провадженні судді Хмельової С.М.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказує, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 5,8096 га. ріллі, кадастровий номер :03:000:0870 яка знаходиться на землях Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, договір від 1 грудня 2008 року.

Вказана земельна ділянка належить їй від померлої матері ОСОБА_11. Після оформлення спадщини у нотаріуса вона направила ФГ "ОСОБА_5С." претензію від про розірвання договору оренди земельної ділянки від 1.12.2006 року укладеного між померлою ОСОБА_11 та ФГ "ОСОБА_5С."

На претензію вона отримала відповідь про відмову в добровільному порядку розірвати договір що і стало підставою для розірвання договору у судовому порядку;

Справа № 2/23/511/17 за позовом ОСОБА_3 знаходиться у провадженні судді Філь О.Є.

У своїх позовах відповідачі посилаються на одні ж і ті підстави, а саме вони вказують що відповідно до ст. 651 ч. 1, 2 ГК України, є можливість розривати договір у випадках

встановлених законом чи договором, ст. 32, ст. 31 ч. З, 4 Закону України "Про оренду землі", з якої йдеться що договір оренди не можливо розірвати у односторонньому порядку, якщо це не передбачено договором.

ОСОБА_9 та ОСОБА_3 посилаються і на п. 40 договору оренди між ФГ "ОСОБА_5С." та її померлими ОСОБА_10 та ОСОБА_11, та тлумачать договори оренди таким чином що відповідно до цих договорів можливо розірвати договір оренди земельної ділянки у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи.

ФГ "ОСОБА_5С." з позовними вимогами ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не погоджуються виходячи з наступного.

Так, дійсно відповідно до ч 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

ОСОБА_9 та ОСОБА_3 тлумачать договори з огляду на п. 40 вказаних договорів оренди земельних ділянок виходячи з того що у разі переходу право власності до інших осіб, тобто до них, у них виникає право на розірвання договору в односторонньому порядку.

Але п. 40 договорів оренди земельної ділянки які укладені між померлими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 викладені по іншому.

Так буквальна редакція цього пункту у договорах оренди які надані ОСОБА_9 і ОСОБА_3 така: - перехід права власності на земельну ділянку для другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Тобто, ФГ «ОСОБА_5С.» у судових засіданнях при розгляді позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вказують на інше тлумачення цих договорів, а саме, що право розірвання договору у відповідності до цих договорів належить другій особі, а не іншій особі у разі переходу права власності на земельну ділянку.

Відповідно до умов договору другою особою є саме ФГ "ОСОБА_5С.". Це підтверджується преамбулою договору: Цей договір укладено орендодавцем ОСОБА_10 с одного боку і орендарем або уповноваженим ним органом (особою) ОСОБА_8 господарство «Горбенко MC.» в особі голови ОСОБА_5, з другого боку. Така ж редакція преамбули договору, який укладений між ОСОБА_11 та ФГ "ОСОБА_5С."

Тобто, право розірвання вказаних договорів при переході права власності на земельні ділянкии належить ФГ "ОСОБА_5С." в особі голови ОСОБА_5 як другої особи (сторони з другого боку в особі голови ФГ "ОСОБА_5С.), а не ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Вказана обставина є суттєвою, бо від тлумачення наданих договорів ОСОБА_9 та ОСОБА_3, які укладені з ФГ "ОСОБА_5С.", залежить доля позовів. Якщо право розірвання договору оренди в односторонньому порядку має особа, до якої переходить право власності на землю, то позовні вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_3 до ФГ "ОСОБА_5С." безумовно підлягають задоволенню та ФГ "ОСОБА_5С." позбавляється значної частки орендованої землі.

Якщо таке право розірвати в односторонньому порядку належить для другій особи - сторони договору, то таке право є тільки у ФГ "ОСОБА_5С." і вказані договори не підллягають розірванню в односторонньому порядку гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Тобто від тлумачення цих договорів залежить доля позовів і подальша господарська діяльність ФГ "ОСОБА_5С." на земельних ділянках, які належать ОСОБА_9 та ОСОБА_3 Та при тлумаченні цих договорів виникає спір. Це є підставою договору. ФГ "ОСОБА_5С." вважає що при тлумаченні змісту вказаних договорів, необхідно виходити з положень статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про оренду землі", Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексую

Відповідно до ст. ст. 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту лравочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає

змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач вважає, що тлумачення правочину вищенаведених договорів судом відноситься до однієї з форм захисту прав особи відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.

Так відповідно до п. 1, ч. 2, статті 16, одним із способів захисту є визнання права. У цьому випадку саме визнання права тільки у ФГ "ОСОБА_5С" відповідно до умов вищенаведених договорів розірвати їх в односторонньому порядку при виникненні певних умов, а саме переходу права власності на земельну ділянку.

Позивач вважає, що саме так необхідно тлумачити ці договори, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. З ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Наведені договори мають в своїх змістах однакові значення слів і понять.

Так, відповідно до умов вказаних договорів особами по цим договорам виступають сторони договору, другою стороною (особою) з другого боку є ФГ "ОСОБА_5С."

Далі у пункті 26 договорів вказано - на орендовано земельну ділянку не встановлено обмеження та інших прав третіх осіб.

Пункт 35 договір викладений такими чином - сторони домовились про те, що у разі невиконання свого обов'язку стороною …

Пункт 38 абз. 1 викладений таким чином - дія договору припиняється за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок не виконання другою стороною обов'язку.

Тобто, у вказаних договорах, при їх укладенні ФГ "ОСОБА_5С." та попередній орендодавець виходили з того, що сторонами по договору є саме - орендодавець, у цих випадках - померлі ОСОБА_10, ОСОБА_11, та ФГ "ОСОБА_5С.".

Тобто вказані особи розуміли однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а саме - хто є сторонами по договору - це Орендодавець померлі ОСОБА_10, ОСОБА_11, та Орендар - ФГ "ОСОБА_5С.".

Причому одною стороною (з одного боку) є Орендодавець - померлі ОСОБА_10, ОСОБА_11, другою стороною (з другого боку, особа) - Орендар ФГ "ОСОБА_5С."

Вказана логіка підтверджується і діючим законодавством як загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Так, відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочин є дія особи спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" вказані суттєві умови договору оренди землі. Так одним із суттєвих пунктів договору є відповідальність сторін, ризики сторони при випадковому знищені землі.

Причому п. 4 статті 32 Закону України "Про оренду землі" містить в собі вказівки про те, що перехід права власності на орендовану ділянку до іншої сторони не є підставою для розірвання договору якщо інше не передбачено договором оренди землі. Тобто законодавець пов'язує це право саме з іншою, а не для другої особи, як вказано у договорах оренди наведених вище.

Аналогічні поняття вказані і в п. 19, 21 Закону України "Про оренду землі", гл. 20 Господарського кодексу України.

Тобто, системний аналіз вказаних положень вказує на те що особою по вказаному договору є сторони договору, а другою стороною (з другого боку) є ФГ "ОСОБА_5С.", яке діє в особі голови з другого боку.

Це слідує з однакового для всього змісту договорів значення слів і понять, сторони договору, понять одної та другої сторони договору, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів які вказані у наведених законодавчих актах. Крім цього необхідно відмітити, що як слідує зі змісту правочинів (договорів, які кладені з померлими),

то мета цих договорів - укладення довгострокових договорів оренди земельних ділянок.

Вказаний висновок слідує з наступних положень договорів: п. 8 договір укладений на 5 років. Як йдеться з додаткових угод - договори укладені на 15 років; п. 30 орендар на орендованій ділянці має право насаджати багаторічні насадження, здійснювати будівництво меліоративних споруд; п. 39 - розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.

Тобто, сторони при укладанні цих договорів, не мали бажання розривати ці договори будь коли, в односторонньому порядку, а їх дії були направлені на довгострокові відносини.

Вказані обставини підтверджуються і тим що у ФГ "ОСОБА_5С." маються і інші договори з такими умовами. Тобто, для ФГ "ОСОБА_5С." укладання договору з вказаним змістом та змістом ст. 40 договору є звичаєм ділового обороту при укладені договорів оренди земельних ділянок з Орендодавцями.

Так в договорах з гр. ОСОБА_12 договір від 1.12.2008 року, ОСОБА_13 договір від 1 липня 2006 року, ОСОБА_14 від 26.06.2007 року, ОСОБА_15 від 26.06.2007 року, ОСОБА_16 від 26.06.2007 року, ОСОБА_17 від 19.03.2007 року також вказаний аналогічний зміст п.40 договору оренди земельної ділянки тому і не можливо вважати, що така норма цього пункту є помилкою чи помаркою.

Крім цього, аналогічна практика укладення договорів мається і у інших підприємствах. Так, у ТОВ "Амарант Агро" укладались аналогічні договори з ОСОБА_18 від 20.09.2007 року, з ОСОБА_19 від 13.07.2007 року, ОСОБА_20 від 29.11.2007 року. Красноармійська держадміністрація уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ Агрозахист Донбас аналогічного змісту.

Вказані обставини вказують на практику застосування саме таких договорів що також не може бути помилкою при їх укладенні.

Тобто при укладені договорі оренди земельних ділянок з гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 сторони договору мали на увазі що право розірвання договору при переході права масності, належить другій особі - ФГ "ОСОБА_5С.", а не іншій особі, як це вказується в позовних вимогах відповідачів по справі, тому в договорах і вказано - перехід права власності на орендовану земельну ділянку для другої особи (розуміємо другої сторони по договору), є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Наведені обстави і є підставою для цього договору. У звязку з тим, що відповідачі по стравам тлумачать вказані договори, а саме про можливість розірвати їх в односторонньому порядку, ФГ "ОСОБА_5С." і вимушено подавати цей позов до суду про тлумачення договорів, просить розтлумачити зазначені договори щодо порядку розірвання вказаних договорів оренди земельної ділянки в односторонньому порядку, або внесення змін при переході права власності в односторонньому порядку стосовно прав на розірванням цих договорів щодо виключного права для другої особи - сторони по договорам оренди земельних ділянок - Фермерського господарства "ОСОБА_5С.", а не для будь-якої іншої особи, до якої переходить право власності на земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_3 21.08.2017 року звернулась до суду з зустрічним позовом Фермерського господарства «ОСОБА_5С.», третя особа ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, про тлумачення договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона являється власником земельної ділянки розташованої на території Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,8096 га кадастровий номер :03:000:0870 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Красноармійської державної нотаріальної контори 30.09.2016 року, реєстр № 450. Право власності в Державному реєстрі речових прав зареєстровано 05.10.2016 року.

Зазначену земельну ділянку вона прийняла у спадщину після смерті матері, ОСОБА_11, яка померла 22.03.2016 року.

01.12.2006 року її мати з ФГ «ОСОБА_5С.» уклала договір оренди землі терміном на 5 років, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр держаного земельного кадастру при Державному комітеті України про земельним ресурсам» 25.07.2007 року, а надалі 13.12.2011 року підписала з ним додаткову угоду, зареєстровану у відділі Держкомзему у Красноармійському районі 13.12.2011 року, якою визначили строк дії договору оренди 15 років.

Згідно п. 40 укладеного договору сторони встановили, що перехід права власності на

орендовану земельну ділянку для другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору.

ФГ «ОСОБА_5С.» зазначене положення договору тлумачить як розірвання договору лише за ініціативою орендаря, бо таке право встановлено саме для другої особи договору, тобто для орендаря.

Вважає, що зазначений пункт договору необхідно тлумачити наступним чином: перехід права власності до другої особи є підставою для зміни умов договору або розірвання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно частини 4 зазначеної статті якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким законом є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-Х1У, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 якого договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку. встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Згідно частини четвертої зазначеної статті Закону № 161-ХІУ перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 р. № 220 затверджений Типовий договір землі, відповідно до п. 40 якого, перехід права власності на орендовану земельну ділянку (орендовані земельні ділянки) до другої особи, а також реорганізація юридичне: особи-орендаря є (не є) (непотрібне закреслити) підставою для зміни умов або розірвання договору.

Враховуючи наведене, пункт 40 Договору оренди землі регулює чи є підставою для розірвання договору перехід права власності до другої особи, чи нема. Тлумачення договору саме в редакції викладеною ОСОБА_8 господарством не кореспондується з чинним законодавством.

Тому вона просить здійснити тлумачення пункту 40 Договору оренди землі від 01 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 господарством «ОСОБА_5С.» про надання в оренду земельної ділянки площею 5,8096 га кадастровий номер :03:000:0870, яка розташована на територі: Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі за № 12 встановивши, що сторони договору дійшли згоди, шо перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни або розірвання договору.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_21 позовні вимоги ФГ «ОСОБА_5С.» не визнала в повному обсзі, просила відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 в судове засідання

не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що зараз вона працює бухгалтером ФОП ОСОБА_23, в період з травня 2006 року по травень 2009 року працювала в ФГ «ОСОБА_5С.». Їй відомо, що проводились збори, на яких звітував ОСОБА_5 про те, як розрахувався з орендодавцями. Було кілька випадків, коли вона їздила до людей підписувати договори оренди землі. В тому числі вона їздила до ОСОБА_11, оскільки вона за станом здоровя не могла самостійно прийти укласти договір. ОСОБА_5 дав їй договір вже підписаний з боку ОСОБА_5, при цьому зауважив, що п. 40 викладений так, як просила ОСОБА_11 Вона з цікавості прочитала цей пункт, там замість слова «до» було вказано «для», але для себе вона ніякої різниці в змісті не побачила. ОСОБА_11 підписала цей договір.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, свідка ОСОБА_22, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд встановив, що 01.12.2006 року ОСОБА_11 (мати відповідача по справі ОСОБА_3І.) уклала з ФГ «ОСОБА_5С.» договір оренди землі терміном на 5 років, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр держаного земельного кадастру при Державному комітеті України про земельним ресурсам» 25.07.2007 року, а надалі 13.12.2011 року підписала з ним додаткову угоду, зареєстровану у відділі Держкомзему у Красноармійському районі 13.12.2011 року, якою визначили строк дії договору оренди 15 років (а.с. 29-32).

Відповідач ОСОБА_3 на теперішній час є власником земельної ділянки загальною площею 5,8096 га. ріллі, кадастровий номер :03:000:0870 яка знаходиться на землях Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, договір від 1 грудня 2008 року.

Вказана земельна ділянка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_11 (а.с. 37). Після оформлення спадщини у нотаріуса ОСОБА_3 направила ФГ "ОСОБА_5С." претензію від про розірвання договору оренди земельної ділянки від 1.12.2006 року укладеного між померлою ОСОБА_11 та ФГ "ОСОБА_5С." (а.с. 40).

На претензію ФГ «ОСОБА_5С.» була надана відповідь про відмову в добровільному порядку розірвати договір що і стало підставою для розірвання договору у судовому порядку (а.с. 41).

В провадженні Красноармійського міськрайонного суду знаходиться справа № 2/23/511/17 за позовом ФГ «ОСОБА_5С.» до ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_24 про визнання договору діючим, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_25 до ФГ «ОСОБА_5С.», третя особа ФОП ОСОБА_24 про витребування землі з чужого незаконного володіння (а.с. 33-36).

03.07.2007 року ОСОБА_10 (чоловік відповідача ОСОБА_6А.) уклава з ФГ «ОСОБА_5С.» договір оренди землі терміном на 5 років, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр держаного земельного кадастру при Державному комітеті України про земельним ресурсам» 03.07.2007 року, а надалі 04.11.2011 року підписав з ним додаткову угоду, зареєстровану у відділі Держкомзему у Красноармійському районі 04.11..2011 року, якою визначили строк дії договору оренди 15 років (а.с. 10-14).

Відповідач ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є власниками (кожен по 1/2) земельної ділянки загальною площею 6,08 га. ріллі, кадастровий номер :03:000:0183 яка знаходиться на землях Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_10 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 17-18).

Після оформлення спадщини у нотаріуса ОСОБА_6 направила ФГ "ОСОБА_5С." претензію від 28.11.2016 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.07.2007 року за кадастровим номером :03:000:0183 укладеного між її померлим чоловіком ОСОБА_10 та ФГ "ОСОБА_5С." (а.с. 21).

На претензію ФГ «ОСОБА_5С.» була надана відповідь від 14.12.2016 року про відмову в добровільному порядку розірвати договір що і стало підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки у судовому порядку (а.с. 22).

В провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа № 235/1640/17 за позовом ОСОБА_9 до ФГ «ОСОБА_5С.» про розірвання договору оренди землі (а.с. 15-16).

Редакція п. 40 у договорах оренди землі, які укладені між ФГ «ОСОБА_5С.» та ОСОБА_10, між ФГ «ОСОБА_5С.» та ОСОБА_11 наступна: перехід права власності на земельну ділянку для другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 11, 30 зворотна сторона).

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони відповідно до ст. 6 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. При цьому статтею 6 ЦК Передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно правової позиції Пленуму Верховного Суду України, яка висвітлена у п. 3 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (ст. 213 ЦК України, ст. 37 ЦПК України) в порядку позовного провадження. Тобто лише при наявності спору суд може вирішувати питання про тлумачення правочину. В зазначеному випадку судом встановлено, що між сторонами наявний спір.

Стаття 637 ЦК України передбачає, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватись також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. В зазначеному випадку буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, в зазначеному випадку пункту 40 договору оренди землі, оскільки буквальне значення слова «особа» - це істота, наприклад людина, яка має певні здібності або атрибути, що становлять індивідуальність, яка у свою чергу визначається по-різному різними авторами в різних дисциплінах та різними культурами в різні часи і місця. Термін особа має багато значень: соціологічне, філософське, юридичне. Особа у юридичному значенні загальне поняття для фізичної особи та юридичної особи. Обидва суб'єкти права є носіями прав та обов'язків; законодавством їм надано правоздатність. Щодо словосполучення «друга особа» - то це може бути як друга (наступна) в черзі (по порядку), та, що слідує за попередньою, або інша (відмінна від першої), та, що не співпадає з першою особою.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Порівняння п. 40 договору оренди зі змістом інших його частин, усім змістом, також не дає можливості тлумачити цей пункт, оскільки за всім текстом договору таке ж саме словосполучення «друга особа» більше не вживається, вживаються інші словосполучення - « з другого боку», «друга сторона», «третіх осіб», але не «друга особа». При цьому суд враховує, що по всьому тексту договору оренди сторони договору ОСОБА_11 та ОСОБА_10 іменуються виключно, як орендодавці, а ФГ «ОСОБА_5С.», як орендар., Встанови намір сторін договору орендодавців ОСОБА_11 та ОСОБА_10 також неможливо, оскільки вони померли, а з показань свідка ОСОБА_22 можна лише зробити припущення про дійсний намір ОСОБА_11, при цьому свідок ОСОБА_22 підтвердила, що сама ОСОБА_11 не пояснювала їй свого волевиявлення під час підписання договору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо і в такий спосіб, тобто за правилами, встановленими частиною третьою ст. 213 ЦК України, неможливо визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 213 ЦК України до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом.

Частина 2 ст. 792 ЦК України передбачає, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

В даному випадку відносини між сторонами регулюються Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 якого договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Згідно частини четвертої зазначеної статті Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Тобто в самому Законі України «Про оренду землі» йдеться мова про можливість розірвання договору оренди землі у разі переходу права власності до іншої особи лише в разі, якщо це передбачено договором оренди землі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 р. № 220 затверджений Типовий договір оренди землі, відповідно до п. 40 якого, перехід права власності на орендовану земельну ділянку (орендовані земельні ділянки) до другої особи, а також реорганізація юридичне: особи-орендаря є (не є) (непотрібне закреслити) підставою для зміни умов або розірвання договору.

Враховуючи наведене, пункт 40 Договорів оренди землі, які просять розтлумачити сторони, регулює чи є підставою для розірвання договору перехід права власності до другої особи, чи немає. Тлумачення договору таким чином, як просить позивач ФГ «ОСОБА_5С.» суперечить тексту типового договору оренди землі. При чому частина 2 ст. 637 ЦК України також передбачає, що у разі тлумачення умов договору можуть враховуватись типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Суд не приймає до уваги посилання представників позивача на інші договори оренди землі, копії яких надані ними: ФГ «ОСОБА_5С.» з гр. ОСОБА_12 від 1.12.2008 року, ОСОБА_13 від 1 липня 2006 року, ОСОБА_14 від 26.06.2007 року, ОСОБА_15 від 26.06.2007 року, ОСОБА_16 від 26.06.2007 року, ОСОБА_17 від 19.03.2007 року, ТОВ "Амарант Агро" з ОСОБА_18 від 20.09.2007 року, з ОСОБА_19 від 13.07.2007 року, ОСОБА_20 від 29.11.2007 року, Красноармійської держадміністрації з ТОВ Агрозахист Донбас (а.с. 42-64), в яких п. 40 викладений таким же чином: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку для другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору», оскільки позивачем не надано суду жодних доказів про те, що орендодавці за цими договорами, укладаючи договори саме в такій редакції, висловили своє волевиявлення щодо виключного права для орендраря, а не будь якої іншої особи, до якої переходить право власності на земельну ділянку, змінювати або розривати договір оренди.

Те, що при укладенні договорів, як тлумачаться, використовувався Типовий договір оренди землі, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 р. № 220, підтверджується і тим, що абзац другий цього ж пункту 40 регулює перехід право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, в той час, як орендарем за договорами, що є предметом тлумачення в судовому порядку, є не фізична особа, а юридична особа ФГ «ОСОБА_5С.»

Таким чином, суд дійшов до висновку, що тлумачити пункт 40 Договору оренди землі від 01 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 господарством «ОСОБА_5С.» про надання в оренду земельної ділянки площею 5,8096 га кадастровий номер :03:000:0870, яка розташована на територі: Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі за № 12 необхідно наступним чином, що сторони договору дійшли згоди, шо перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни або

розірвання договору, а не так як просить позивач ФГ «ОСОБА_5С.» тлумачити п. 40 спірних договорів щодо порядку розірвання вказаних договорів оренди земельної ділянки в односторонньому порядку, або внесення змін при переході права власності в односторонньому порядку стосовно прав на розірванням цих договорів щодо виключного права для другої особи - сторони по договорам оренди земельних ділянок - Фермерського господарства "ОСОБА_5С.", а не для будь-якої іншої особи, до якої переходить право власності на земельну ділянку.

Тому позовні вимоги ФГ «ОСОБА_5С.» задоволенню не підлягають, а підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 637, 792 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст. ст. 11, 60, 79, 88, 213, 214, 215-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_5С.» відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Здійснити тлумачення пункту 40 Договору оренди землі від 01 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 господарством «ОСОБА_5С.» про надання в оренду земельної ділянки площею 5,8096 га кадастровий номер :03:000:0870, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі за № 12, встановивши, що сторони договору дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни або розірвання договору.

Стягнути з Фермерського господарства «ОСОБА_5С.», ідентифікаційний код 21982243, на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: