Справа № 303/4358/17-ц
Номер рядка стат.звіту - 4
6 вересня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Носова В.В., при секретарі Гузо Н.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_2
Позовні вимоги мотивує тим, що в період перебування в шлюбі ними було придбано квартиру АДРЕСА_1. На сьогоднішній день право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.01.2008 року виданого управлінням міського господарства на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 281 від 20.12.2007 року. Дана квартира була придбана ними в ЖБК «Прогрес» на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської пади від 14.10.1992 року № 175. Пайові внески за дану квартиру були виплачені ними в повному обсязі під час шлюбу. Факт виплати пайових внесків за вищевказану квартиру підтверджується довідкою ЖБК «Прогрес» від 06.12.2007 року. Таким чином набута ними за час шлюбу квартира АДРЕСА_1 є їхньою спільною сумісною власністю. Оскільки між ними не досягнуто згоди щодо поділу нерухомого майна, а тому вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом, оскільки вважає спірну квартиру спільним набутим майном.
Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та винесення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2014 року шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 який був зареєстрований 24.06.1989 року розірвано.
Згідно із свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 121401 від 27.11.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб 27.11.2014 року. В результаті чого позивач змінила прізвище на ОСОБА_4.
Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.01.2008 року, виданого управлінням міського господарства на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 281 від 20.12.2007 року, квартира АДРЕСА_2 (Дзержинського, Університетська) в м. Мукачево на праві приватної власності належить ОСОБА_2, зазначене також підтверджується витягом про реєстрації права власності, виданого КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 10.01.2008 року.
Згідно із витягом з рішення від 14.10.1992 року № 175 «Про зарахування на квартирний та кооперативний облік, заключення договорів житлового найму, обмін квартир, надання звільнених квартир», було вирішено надати квартири в ЖБК «Прогрес» та видати ордер ОСОБА_2, робітнику УВП УТОС, склад сімї 2 чол., що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, яка складається з 3-ох кімнат , житловою площею 34,9 кв.м., де проживає 9 чол. квартиру АДРЕСА_3, яка складається з 2- х кімнат, житловою площею 27,19 кв.м благоустроєна.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку доходу. Аналогічно зазначено в ч. 3 ст. 368 ЦК України відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 63 СК України також передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Як зазначено в п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4ст. 65 СК України).
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст. 146 ЖК України (5464-10 ), ст. 15 Закону «Про власність» (697-12), п. 43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сімю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС України (2006-07), враховуючи таке: а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов'язаний повернути кредитору.
Відповідно до ст. 146 ЖК України поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ст. 321 Цивільного кодексу України)
Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Так, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_4 (Дзержинського, Університетська) в м.Мукачево є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому виходячи з рівності часток між подружжям, ОСОБА_1 має право на ? частину спірної квартири, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідності визначення часток і спільному майні подружжя в межах заявлених позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 174, 212, 213, 214, 215, 223, 224, 225, 226, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 63, 69-72 СК України, суд,
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.
За ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.
На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Носов