Справа № 196/1147/15-ц
№ провадження 2-п/196/10/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та врахувавши складність справи, у зв'язку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ" звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, предмет якого склала вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ" заборгованості за кредитним договором № IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року в розмірі 27178,73 грн. (двадцять сім тисяч сто сімдесят вісім грн. 73 копійки).

Позивач просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на ст.ст. 212, 526, 527, 530, 611, 625, 651, 1049, 1050, 1052 ЦК України.

Як на докази посилається на такі документи: розрахунок заборгованості на 30.07.2015 за кредитною угодою № IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року (а.с.4-7); Кредитний договір № IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року з додатком № 1 та № 2 (а.с.8-12); вимога сплатити від 30.07.2015 року (а.с.13); паспорт громадянина України з карткою платника податків на ім'я ОСОБА_2 (а.с.14-15); заява на видачу готівки № 312417 від 28.11.2013 року (а.с.16); заява ОСОБА_2 від 29.11.2013 року (а.с.17); рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 132 від 27.11.2014 року (а.с.18); довіреність № 51 від 31.03.2015 року (а.с.19); рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 44 від 27.02.2015 року (а.с.20); Наказ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 111 від 30.03.2015 року (а.с.21); розрахунок заборгованості на 30.06.2016 за кредитною угодою № IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року (а.с.103-111).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на таке.

28.11.2013 р. між ПАТ "ВБР" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ІКCАSHVG.130339.005.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 16480 грн. (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 коп.) строком до 27.11.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 12 % річних та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 1,00 % від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати. Згідно п.1.2. Кредитного договору кредит надавався позичальнику на споживчі потреби, сплати винагороди банку та надання фінансового інструменту. А відповідач зобов'язався щомісячно, в період сплати, передбачений кредитним договором, надати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості, що складається із суми заборгованості, процентів, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів, у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.5. Кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п.1.8 Договору 3739.2.124871882.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків пред'явлення такої вимоги. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Банк виконав свої обов'язки згідно "Кредитного договору № ІКCАSHVG.130339.005" від 28.11.2013 року у повному обсязі, що підтверджується, заявою на видачу готівки Позичальнику ОСОБА_2 № 312417 від 28.11.2013 року на суму 16000,00 грн., та меморіальним ордером № 32122970 від 28.11.2013 року наа суму 480,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає негайному виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства.

Однак, відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. Так, відповідно до п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати кредит, комісію та проценти: з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання договору. При несплаті кредиту, процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36 % річних по договору від суми заборгованості за кожний день прострочення. Відповідач припинив сплату процентів, у зв'язку з чим, поточна заборгованість по сплаті процентів, станом на 30.06.2016 року становить 26,48 грн. та прострочена заборгованість по сплаті процентів, станом на 30.06.2016 року, становить 3526,25 грн.

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору позичальник погашає кредит згідно графіку, встановленого в п. 2.5 кредитного договору, кожного поточного місяця. Але, відповідач припинив погашати основний борг та не виконує свої зобов'язання за кредитним договором по теперішній час.

З урахуванням того, що відповідач систематично не виконує свої зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, у визначені кредитним договором терміни і сумах, позивач відповідно до ч.2. ст.1050 Цивільного кодексу України, п.п. 3.1.9, 3.1.11 кредитного договору вимагає повернення кредиту.

Відповідно до п.п. 3.1.9, 3.1.10, 3.1.11 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов'язувався повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором.

Відповідачу направлялися повідомлення, вимога сплати банку за вих. № Р.04/526 від 30.07.2015 року щодо виконання умов кредитного договору, порушення термінів сплати, дострокового повернення сум заборгованості за кредитним договором № IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року, у термін до 29.08.2015 рроку. Вимоги, зазначені у в повідомленнях, відповідач проігнорував та у терміни, передбачені у повідомленнях, умови кредитного договору відповідач не виконав й досі.

Таким чином, прострочена заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1052 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до п. 6.3 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 року № 743 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішенні від 27.11.2014р. №132 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВБР", згідно з яким 28.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товариству "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ". Відповідно до Наказу № 1 від 28.11.2014р до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації приступив п. Міхно Сергій Семенович. Керуючись частиною четвертою статті Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 44 від 27.02.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВБР" до 27.03.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВБР" ОСОБА_3 до 27.03.2015 року включно.

Відповідно до статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Керуючись цими положеннями Закону, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб а своїм рішенням від 27.03.2015 року № 077/15 продовжила повноваження ОСОБА_3 на тимчасову адміністрацію ПАТ "ВБР" з 27.03.2015 року до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВБР". Наказом № 111 від 30.03.2015 року Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_3 продовжено з 28.03.2015 року до дня отримання рішення Національного Банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. На час складання даного позову рішення Національного Банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "ВБР" ще не прийнято.

Згідно зі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Відповідно до приписів п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Виходячи з викладених вище правових норм, в разі звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості/звернення стягнення на заставне майно від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "ВБР" звільняється від сплати судового збору.

Позивач переконаний, що за наданим розрахунком заборгованості станом на 30.06.2016 року загальна заборгованість відповідача по "Кредитному договору № IKCASHVG.130339.00"5 від 28.11.2013 року становить 27178,73 гривень (двадцять сім тисяч сто сімдесят вісім грн. 73 копійки), а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту - 2508,49 грн. (дві тисячі п'ятсот вісім гривень 49 коп.); прострочена заборгованість по тілу кредиту - 8531,80 грн. (вісім тисяч п'ятсот тридцять одна гривня 80 копійок); поточна заборгованість за процентами - 78,38 грн. (сімдесят вісім гривень 38 коп.); прострочена заборгованість за процентами - 3626,25 грн. (три тисячі шістсот двадцять шість гривень 25 копійок); прострочена заборгованість по комісії - 2966,40 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість грн. 40 копійок); заборгованість за пенею - 9529,31 грн. (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дев'ять гр ивень 31 копійка).

Представник позивача у судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі і не заперечують проти ухвалення заочного рішення в справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги не визнав, та раніше звернув увагу на його службове відрядження на територію окремих районів Донбасу та участь в АТО, можливість настання якої на час укладення договору не могла бути передбачена.

Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в цивільно-правовому спорі, встановивши наявність достатніх для того підстав, передбачених законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ" за кредитним договором №IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року поточної заборгованості за тілом кредиту - 2508,49 грн. (дві тисячі п'ятсот вісім гривень 49 коп.), простроченої заборгованості за тілом кредиту - 8531,80 грн. (вісім тисяч п'ятсот тридцять одна гривня 80 коп.), а всього 11040,29 грн. (одинадцять тисяч сорок гривень 29 коп.). Також дійшов висновку, що в іншій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.

Ухвалюючи рішення суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи.

На підставі укладеного кредитного договору № IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року відповідач одержав від кредитора 16480,00 грн. зі строком повернення до 27.11.2016 року на умовах сплати 12 процентів річних (а.с. 8).

На виконання взятих на себе зобов'язань відповідач здійснив перший платіж 10.12.2013 року в розмірі 720,00 грн. Наступний платіж здійснив 21.12.2013 року в розмірі 712,80 грн. і далі такі ж суми сплачував кредитору кожного місяця. Останній платіж відповідач здійснив 21.11.2014 року (а.с. 4, 103). Загальна сума сплачених грошових коштів відповідачем склала 9273,60 грн.

До цього часу свої зобов'язання перед банком відповідач виконував належним чином у розумінні статті 526 ЦК України.

Припинення виконання зобов'язань зі сторони відповідача мало місце в силу дії непереборної сили та викликаного нею проходження відповідачем служби під час проведення АТО в окремих районах частини Луганської та Донецької областей (а.с.85).

Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що порушення зобов'язання відповідачем сталося внаслідок непереборної сили, а тому слід звільнити його від стягнення пені.

Також, суд дійшов переконання, що вимога позивача про стягнення з відповідача "простроченої заборгованості по комісії" не заснована на законі та не підлягає задоволенню, оскільки "Кредитний договір №IKCASHVG.130339.005" від 28.11.2013 року не містить положень договору комісії (у розумінні статті 1011 ЦК України) про те, що банк зобов'язується за дорученням ОСОБА_2 за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок відповідача. З цього витікає, що позивач не може претендувати на одержання від позичальника ОСОБА_2 комісійної плати (комісії) у розумінні статті 1013 ЦК України, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача поточної заборгованості за процентами - 26,48 грн., і простроченої заборгованості за процентами - 3626,25 грн., суд виходив з того, що зі здійснених раніше платежів наперед в сумі 9243,60 грн. станом на 21.11.2014 року (а.с. 4, 103), за умови відрахування з цієї суми 5439,71 грн., які зараховані банком на погашення частини тіла кредиту, залишок сплаченої ОСОБА_2 суми в розмірі 3803,89 грн. повністю покриває позовні вимоги в цій частині.

Із наданого позивачем розрахунку позовних вимог вбачається, що ним визнається погашеним тіло кредиту в розмірі 5439,71 грн. від суми отриманого ОСОБА_2 кредиту в розмірі 16480,00 грн., оскільки непогашеною залишається сума в розмірі 11040,29 грн., до якої входить поточна заборгованість за тілом кредиту - 2508,49 грн., а також прострочена заборгованість за тілом кредиту - 8531,80 грн., необхідність стягнення яких з відповідача суд вважає доведеною позивачем.

Таким чином, за результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку, що доведеними та заснованими на законі є лише вимоги позивача про стягнення з відповідача за кредитним договором №IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року поточної заборгованості за тілом кредиту - 2508,49 грн. (дві тисячі п'ятсот вісім гривень 49 коп.), простроченої заборгованості за тілом кредиту - 8531,80 грн. (вісім тисяч п'ятсот тридцять одна гривня 80 коп.), а всього 11040,29 грн. (одинадцять тисяч сорок гривень 29 коп.).

Відповідно до вимог частини третьої статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 110,40 грн. на оплату частини судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 РОЗВИТКУ" за кредитним договором №IKCASHVG.130339.005 від 28.11.2013 року поточної заборгованості за тілом кредиту - 2508,49 грн. (дві тисячі п'ятсот вісім гривень 49 коп.), простроченої заборгованості за тілом кредиту - 8531,80 грн. (вісім тисяч п'ятсот тридцять одна гривня 80 коп.), а всього 11040,29 грн. (одинадцять тисяч сорок гривень 29 коп.).

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 110,40 грн. судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4