Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/4588/17

Номер провадження2-о/711/87/17

01 серпня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства померлої особи та виключення відомостей з актового запису, заінтересовані особи: Придніпровський районний у місті Черкаси відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт батьківства, а саме того, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., є батьком її неповнолітньої доньки ОСОБА_5, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3., виключити з актового запису про народження ОСОБА_5 відомості про батька та внести відомості, що батьком дитини є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця фактично перебувала у сімейних стосунках з ОСОБА_4, внаслідок яких в них народилась спільна донька. Проте, ОСОБА_4 був мобілізований для участі в антитерористичній операції на сході України в березні 2014р., де перебував до початку 2015р.. У зв'язку з перебуванням ОСОБА_4 на військовій службі він не міг особисто подати заяву про своє батьківство під час реєстрації народження їх доньки ОСОБА_5, а тому відомості про батька були записані зі слів матері. На теперішній час заявниця бажає, щоб у встановленому законом порядку батьком дитини була зазначена особа, яка дійсно є її біологічним батьком, щоб дитина могла реалізувати свої немайнові права, а тому звернулась до суду з зазначеною заявою.

В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що з ОСОБА_4 вони мали близькі стосунки та фактично проживали однією сім'єю в період часу зі свята Великодня 2013р. по березень 2014р., тобто до моменту мобілізації ОСОБА_4. Про наявність у померлого іншої сім'ї чи дітей їй нічого невідомо. На період мобілізації померлого вони періодично спілкувались за допомогою мобільного зв'язку. Після демобілізації ОСОБА_4 не міг об'єктивно подати заяву про визнання батьківства, оскільки захворів і був направлений на лікування до м. Львів, де помер в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1.. На теперішній час вона бажає, щоб у свідоцтві про народження доньки її батьком був записаний ОСОБА_4, оскільки саме він є біологічним батьком дитини.

Представник заявниці також підтримав її вимоги та просив задовольнити заяву.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом померлого ОСОБА_4. Про наявність стосунків між померлим та заявницею, а також про батьківство померлого щодо доньки заявниці йому нічого невідомо, оскільки вони з померлим ніколи не спілкувались на такі теми. Просив вирішити справу відповідно до закону.

ОСОБА_2 заперечила проти заявлених вимог та пояснила, що померлий є її сином і проживав разом з нею. Із заявницею у померлого були близькі стосунки, але вони не проживали однією сім'єю. Про своє батьківство відносно доньки заявниці померлий ніколи не розповідав. Про наявність такої дитини вона довідалась вже після смерті сина. Будь-яких об'єктивних даних про спростування батьківства померлого відносно доньки заявниці їй невідомо, але оскільки померлий не подавав заяви про визнання його батьківства, то він не може бути визнаний батьком такої дитини. Зауважила, що перед тим як мобілізуватись, померлий повідомляв їй, щоб у випадку його смерті вона не залишала його доньку ОСОБА_11, яка на теперішній час є спадкоємцем майна померлого. Просила відмовити у задоволенні вимог заявниці.

Представник Придніпровського районного у м. Черкаси ВДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі та зазначив, що не заперечує проти заявлених вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши надані суду письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

В період з травня 2013р. по березень 2014р. заявниця та ОСОБА_4 підтримували близькі стосунки. При цьому вони не проживали разом та не вели спільного господарства, оскільки заявниця проживала разом з батьками в м. Черкаси за місцем своєї реєстрації /а.с.5, 9/, а ОСОБА_4 в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, де також був зареєстрованим /а.с.20/.

На період стосунків з заявницею ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від якого виховував доньку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4. Зазначені обставини, окрім часткового їх підтвердження письмовими доказами /а.с.28/, не заперечувались заявницею, а тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними.

В березні 2014р. ОСОБА_4 був мобілізований для прийняття участі в антитерористичній операції на сході України у зв'язку з чим вибув з місця проживання для проходження військової служби, звідки демобілізувався через рік. Відразу після повернення зі служби в зоні АТО ОСОБА_4 отримав травму, внаслідок якої був госпіталізований до лікарні в м. Києві, а згодом перенаправлений для подальшого лікування до лікарні м. Львів, де ІНФОРМАЦІЯ_1. помер /а.с.6/. Зазначені обставини також визнаються особами, які беруть участь у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3. заявниця народила доньку ОСОБА_5 /а.с.7/. Під час реєстрації факту народження дитини відомості про її батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК, у зв'язку з чим батьком значиться ОСОБА_9 /а.с.59/.

За твердженням заявниці батьком її доньки є померлий ОСОБА_4, але оскільки він не складав заяви про визнання ним батьківства вона звернулась до суду з зазначеною заявою. Встановлення факту батьківства необхідне для офіційного засвідчення того, що померлий є дійсним батьком доньки заявниці і не пов'язане з майновим інтересом.

Надаючи оцінку доводам заявниці та встановленим в судовому зсіданні обставинам справи суд виходить з наступного.

Згідно ст.121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. Статтею 125 СК передбачено, що у випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до положень ст.ст.128, 130 СК у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Системний аналіз положень СК, зокрема ст.ст.3, 5, 7, 14, 15, 121, свідчить, що походження дитини від батька, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини та не визнав у встановленому законом порядку свого батьківства (не подавав заяви про визнання батьківства до органів державної реєстрації актів цивільного стану), ґрунтується на підставі встановлення кровного споріднення між дитиною та батьком, тобто обставин, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи. Зазначений висновок узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п.п.3, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, встановлення факту батьківства за рішенням суду має ґрунтуватись на підставі фактичних даних, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи, що відповідно до ст.57 ЦПК має встановлюватись на підставі належних та допустимих доказів, поданих суду. Відповідно до положень ст.60 ЦПК обов'язок подання суду таких доказів покладений на особу, яка звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Всупереч зазначених положень закону заявницею не надано суду доказів на підтвердження наявності обставин, які свідчать про походження її доньки від ОСОБА_4. В цьому контексті слід зауважити, що в даному випадку пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не є належним доказом такого фату, оскільки являють собою суб'єктивну оцінку такими особами обставин особистих стосунків заявниці з померлим, а їх твердження про ступень близькості таких стосунків та походження дитини ґрунтуються на розповідях самої заявниці. Сам факт підтримання заявницею з ОСОБА_4 особистих стосунків протягом десяти місяців не може бути покладений в основу визначення біологічного походження дитини від нього.

При цьому суд бере до уваги, що з моменту народження дитини до моменту смерті ОСОБА_4 минуло майже один рік часу, а відтак померлий мав можливість визнати своє батьківство у встановленому законом порядку, але не зробив цього. Не встановлено судом і доказів того, що померлий під час життя визнавав своє батьківство відносно доньки заявниці. Зазначені обставини свідчать про спірний характер ставлення померлого до факту свого батьківства.

Таким чином, аналіз встановлених в судовому засіданні обставин не дає підстав для встановлення судом факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5, оскільки досліджені судом докази у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв'язку не свідчать про наявність кровного споріднення та достовірність біологічного походження дитини від померлого, а тому заява не підлягає задоволенню.

Згідно ч.7 ст.235 ЦПК при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.212-215, 234, 235, 256 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: С. О. Дунаєв