Справа № 743/546/17
Провадження №2/743/218/17
14 серпня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,
при секретарі НЕРУС Н.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду, без фіксування судового процесу технічними засобами, справу
за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія
до ОСОБА_1
про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, -
ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» звернулось до ОСОБА_1з названим позовом, в якому просило стягнути з останнього суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 840 грн. та відшкодувати сплачені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що:
- постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2014 р., з урахуванням постанови того ж суду від 5 червня 2014 р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та встановлено, що 22.04.2014 р., близько 7 год. 45 хв., ОСОБА_2, керуючи у м. Чернігові по вул. Одинцова, транспортним засобом "ЗАЗ-968", д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, всупереч п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху, перестроюванні, не переконався, що маневр буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам, здійснив зіткнення з транспортним засобом "TOYOTA CORROLA", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням власника ОСОБА_1;
- оскільки транспортний засіб марки "TOYOTA CORROLA", д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП було застраховано у ПАТ Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 3135/232/000007 від 16.07.2013 р., ОСОБА_1, як страхувальник, 24.04.2014 р. звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування;
- вартість відновлювального ремонту визначено на підставі звіту експерта та Рахунку № НЗ- 0001552 від 23.04.2014 р.;
- оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як винуватця ДТП на момент ДТП була застрахована у ВАТ «HACK «Оранта» (Далі по тексту Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"), ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» звернулась із заявою від 02.09.2014 р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу;
- ОСОБА_4 отримано подвійне відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, що трапилось 22 квітня 2014 р. у м. Чернігові за участю транспортного засобу "ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "TOYOTA", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, в письмовому клопотанні просив справу розглядати у їх відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених в позові, не заперечуючи проти заочного розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в розумінні ст. ст. 74, 77 ЦПК України, оскільки з місця його реєстрації повернулась судова повістка з поміткою від 26.07.2017 р. "за значеною адресою не проживає", що узгоджується з даними УКРПОШТИ "Інформація про наявність та стан поштових відправлень". З огляду на це відмітка УКРПОШТИ від 31.07.2017 р. "за збігом часу", яка не відображена в Інформації не має для суду вирішального значення.
Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що представник позивача в поданій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
По справі встановлено, що:
- постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2014 р., з урахуванням постанови того ж суду від 5 червня 2014 р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та встановлено, що22.04.2014 р., близько 7 год. 45 хв., ОСОБА_2, керуючи у м. Чернігові по вул. Одинцова, транспортним засобом "ЗАЗ-968", д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, всупереч п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху, перестроюванні, не переконався, що маневр буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам, здійснив зіткнення з транспортним засобом "TOYOTA CORROLA", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням власника ОСОБА_1;
- транспортний засіб марки "TOYOTA CORROLA", д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП було застраховано у ПАТ Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 3135/232/000007 від 16.07.2013 р.;
- ОСОБА_1, як страхувальник, 24.04.2014 р. звернувся до ПАТ Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» із заявою про виплату страхового відшкодування;
- вартість відновлювального ремонту визначено на підставі звіту експерта - Суб'єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 № 0202/14 та Рахунку № НЗ-0001552 від 23.04.2014 р.;
- цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як винуватця ДТП на момент ДТП була застрахована у Національній акціонерній страховій компанії "ОРАНТА", на підставі поліса АС № 5599798;
- ОСОБА_1, як власник автомобіля НОМЕР_3, 23.04.2014 р. звернувся до Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" із заявою про виплату страхового відшкодування та останньому, як потерпілому здійснене страхове відшкодування у розмірі 18 840 грн.;
- ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» звернулась до Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" із заявою від 02.09.2014 р. про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу;
- Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" відмовило у виплаті страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» мотивуючи це тим, що виконало свої зобов'язання в повному обсязі, виплативши страхове відшкодування ОСОБА_1 - власнику автомобіля НОМЕР_3.
Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.
Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов:
1.набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);
2.набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред'явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090 цс15.
Враховуючи те, що ч. 17 ст. 19 Закону України "Про страхування" приписує, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник, а в даному випадку ОСОБА_4 отримано подвійне відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, що трапилось 22 квітня 2014 р. у м. Чернігові за участю транспортного засобу "ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "TOYOTA", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, суд знаходить за можливе задовольнити позов, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України та стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Страхова компанія "УНІВЕРСАЛЬНА" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 840 грн..
З ОСОБА_4 на користь ПАТ "Страхова компанія "УНІВЕРСАЛЬНА" належить стягнути судовий збір в сумі 1 600 грн.
Керуючись ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування", ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІВЕРСАЛЬНА" - задовольнити.
- суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 840 грн.;
- судовий збір в розмірі 1 600 грн..
Заочне рішення може бути переглянуто Ріпкинським районним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Головуючий В.Б.Сташків