Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 312/234/2017

№ 2/312/57/2017

16 серпня 2017 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Рогоза А.Ю.

при секретарі Сиротюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якій зазначає, що 07 липня 2016 року Великобілозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис №5. В шлюбі мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

З 20 червня 2017 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у позивача склалося тяжке матеріальне становище, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду з позовом і до досягнення сином повноліття.

В судове засідання позивач не з'явилася надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Нормами ч. 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4), який на даний час проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідач - молода, працездатна особа, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини з урахуванням положень ст.182 СК України, ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», та забезпечити доньці не тільки необхідні умови для існування, але і зберегти той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Вимогами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Миколайовича- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.07.2017 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. 00 коп.

Згідно зі ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.Ю.Рогоза