АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненим договору кредиту та зняття заборони відчуження з рухомого майна,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7205/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі по тексту - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання припиненим договору кредиту та зняття заборони відчуження з рухомого майна відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що зі спливом строку позовної давності, право ПАТ «Укрсоцбанк» на стягнення заборгованості за договором кредиту вважається втраченим, а тому припиняється і похідне зобов'язання за договором застави. Вказує, що аналогічна правова позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України від 09 грудня 2014 року та 12 січня 2015 року.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1, був укладений договір кредиту № 198/03-8 на купівлю автотранспортних засобів, згідно умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 22 718, 00 доларів США зі сплатою 10, 99% річних щомісячно.

Виходячи з умов вказаного договору, погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було відбуватись щомісячними платежами відповідно до умов договору та графіку щомісячних платежів з кінцевим терміном повернення заборгованості до 15 жовтня 2015 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за означеним кредитним договором між сторонами було укладено договір застави № 728 від 16 жовтня 2008 року, згідно умов якого предметом застави став транспортний засіб марки «DODGE», модель «Caliber» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Новомосковським ВРЕР УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області 11 жовтня 2008 року.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 серпня 2011 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 стягнуто з останнього на користь ПАТ «Украсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 198/03-8 від 16 жовтня 2008 року в розмірі 22 5132, 70 грн. та 2 591, 37 грн. витрат, пов'язаних з розглядом справи в третейському суді.

08 травня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання вказаного рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 серпня 2011 року було видано виконавчий лист.

10 квітня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» подав до Дніпровського районного суду м. Києва заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.Києва від 10 вересня 2015 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просив визнати припиненим договір кредиту № 198/03-8 від 16 жовтня 2008 року, зняти заборону відчуження із транспортного засобу DODGE Caliber, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити дії, необхідні для вилучення відповідного запису з Державного реєстру застав рухомого майна щодо вказаного транспортного засобу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір, в забезпечення виконання умов якого, між сторонами було укладено договір застави, є чинним, зобов'язання за вказаним договором не виконані, а підстави для визнання його припиненим відсутні. Також вказував, що предмет застави не реалізовано, договір застави не припинений та недійсним судом не визнавався.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Главою 50 ЦК України визначено вичерпний перелік обставин припинення зобов'язання, а саме: виконання зобов'язання; передання відступного; зарахування; за домовленістю сторін; прощення боргу; поєднання боржника і кредитора в одній особі; смерть фізичної особи; ліквідація юридичної особи.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частино 1 ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст. 574 ЦК України передбачено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст. 593 ЦК України визначені випадки, коли право застави припиняється, а саме: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Зокрема, статтею 28 Закону України "Про заставу" наведено вичерпний перелік підстав припинення застави: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 серпня 2011 року позовні вимоги банку про стягнення заборгованості були задоволені, що зумовило виникнення нової обставини для припинення зобов'язання за договорами, - виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір кредиту та застави мають бути припиненими у зв'язку пропущенням банком позовної давності стосовно основного зобов'язання - кредитного договору, не знаходять свого підтвердження з огляду на те, що договір кредиту та договір застави є чинними на день розгляду справи та зберігають дію до настання випадків, передбачених нормами ЦК України та ЗУ "Про заставу", в частині припинення зобов'язання. Той факт, що банк пропустив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання не являється безумовною підставою припинення зобов'язання за договором. Крім того, позивач помилково ототожнив поняття позовної давності та пропущення банком строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. А тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених вимог та відмовив в позові.

Посилання ОСОБА_1 на постанову Вищого Господарського Суду України від 09 грудня 2014 року у справі № 910/14754/14 не заслуговує на увагу, оскільки суди зобов'язані притримуватись правових висновків лише Верховного суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 , 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова