АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4530/17 Справа № 175/1844/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Куценко Т.Р.
Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Дніпро

08 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л.,Максюта Ж.І.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ГТУЮ у Дніпропетровській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 /а.с.175-176/.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Бабушкінському відділі Державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 46221919 від 26 січня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-175/4711/13-ц виданого 13 жовтня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на суму 101 000,00 грн.

Підставою для обмеження у виїзді за кордон зазначає ухилення боржника від виконання рішення суду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року подання задоволено частково /а.с.187/.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (який мешкає за адресою: АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зобов'язань згідно виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 175/4711/13 від 13 жовтня 2014 року, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення коштів з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 у розмірі 101 000 грн. в задоволенні іншої частини подання - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову з задоволені подання, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а ухвалу скасувати з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 26 січня 2015 року відкрито виконавче провадження № 46221919 з виконання виконавчого листа № 2-175/4711/13-ц виданого 13 жовтня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на суму 101 000,00 грн. /а.с.179/.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення останнього від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання у зв'язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 312 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року - скасувати.

У задоволені подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.