Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3431/16-ц
Провадження № 2/553/143/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.08.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Модіній В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Клименка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: власник нежитлового приміщення ТОВ «Пластиком», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення з відповідача суму 37030,19 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди у сумі 5 000 грн. та судових витрат.

Ухвалою суду від 27 грудня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: - власника нежитлового приміщення - ТОВ «Пластиком» та витребувано з Подільської районної у м. Полтаві ради матеріали щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою.

Згідно ухвали суду від 24 лютого 2017 року витребувано з Полтавського обласного центру з гідрометеорології гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення інформацію про погодні умови ( зокрема, про виплив атмосферного фронту, швидкість та пориви вітру, опади) на території міста Полтава за 18 липня 2016 року та відповідні документи, що це підтверджують.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Клименко В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи.

Представник відповідачки ФОП ОСОБА_3 - адвокат Грибовод В.В. в дане судове засіданні не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. В судовому засіданні 29 червня 2017 року позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, в зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Пластиком» в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 липня 2017 року близько 17 год. 20 хв. у АДРЕСА_1, в результаті падіння палатки - павільйону з надписом «ІНФОРМАЦІЯ_1», на літньому майданчику кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», було пошкоджено автомобіль марки Toyota «Venza», д.н.з. НОМЕР_4, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме розбите вітрове скло, спричинено механічні пошкодження капоту та стійки, чим завдано шкоди на суму 37030,19 грн..

Поряд цим, судом встановлено та не було спростовано стороною відповідача шляхом подання належних та допустимих доказів, обставин протиправності розміщення відповідачкою ФОП ОСОБА_3 самовільного літнього майданчика, облаштованого палаткою, внаслідок падіння якої, автомобілю, що належить ОСОБА_1 було завдано пошкодження.

З матеріалів справи вбачається, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Подільської районної у м. Полтаві ради № 117 від 06.07.2016 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне облаштування літнього майданчика біля кафе - бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1 та розміщення на ньому палатки - павільйону з надписом «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідно до п. 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.11.2011 року № 1330/20068, розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утриманні автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» в Розділ 5 «Правила розміщення МАФ та зовнішньої реклами» встановлено, що забороняється розміщувати МАФ ближче ніж за 20 метрів до перехресть вулиць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198 в населених пунктах малі архітектурні форми (крім кіосків для продажу проїзних квитків) розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, але на відставні не менше ніж 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг та вулиць.

Таким чином, відповідачка в порушення вимог законодавчих актів та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, самовільно облаштувала літній майданчик біля кафе - бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1 та розмістила на ньому палатку - павільйон з надписом «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка не була належним чином закріплена та не вжила заходів щодо безпеки громадян та транспорту.

Судом встановлено, що дана постанова про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за незаконне самовільне розміщення літнього майданчику кафе - бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» у встановленому законом порядку останньою не оскаржена та у встановленому законом порядку не скасована.

Поряд з цим, суд визнає неспроможними твердження представника відповідача зазначені останнім в письмових запереченнях з приводу того, що майданчик літнього використання було зірвано поривом вітру під час негоди. В підтвердження чого останнім вказувались посилання на інтернет - видання Полтавщини, від 18.07.2016 року, «близько 5 години вечора у Полтаві піднявся шквальний вітер, після чого його замінив ливень з градом. Через такі погодні умови в місті були повалені дерева, а вулиці затопило так, що в деяких місцях було по коліна води. В цьому ж виданні зазначається, що «пивна палатка» на перехресті вулиць Панянка та Зелений острів була знесена в результаті сильного вітру.

Посилаючись на вказані обставини в письмових запереченнях, останнім вказувалось про те, що пошкодження автомобіля ОСОБА_1 мало місце внаслідок непереборної сили, оскільки 18.07.2016 року у м. Полтаві мали місце пориви шквального вітру, якими було зірвано майданчик літнього використання, що і стало причиною пошкодження автомобіля ОСОБА_1, тому вказував з цих підстав на безпредметність позову.

Так, згідно відповіді Полтавського обласного центру з гідрометереології від 13.03.2017 року № 32-03-08/69 вказано, що за даними метеорологічних спостережень на метеостанції Полтава, в період з 16 до 24 години 18 липня в м. Полтаві відмічались інтенсивні грози, шквали з поривами вітру 17-22 м/сек, в період з 17 години 25 хв. до 18 год. 25 хв. сильна злива (кількість опадів за 1 годину 32 мм), місцями град. Таке поєднання метеорологічних явищ відноситься до стихійних гідрометеорологічних явищ - СГЯ ( а.с.107).

З огляду на вказані вище обставини суд приходить до висновку, про те, що характер сили вітру та умови погоди 18 липня 2016 року у м. Полтава, згідно відповіді Полтавського обласного центру з гідрометеорології не віднесені до ступеня надзвичайні, та відповідно віднесення даних явищ до непереборної сили тому з врахуванням сили вітру, яка мала місце при погодніх умовах 18 липня 2016 року та в разі дотримання відповідачкою умов та правил встановлення палатки вказане б виключило завдання майнової шкоди позивачу з вини ФОП ОСОБА_3.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, задана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для застосування такої мури відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки ( дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно - наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, в результаті протиправних дій відповідачки ФОП ОСОБА_3, а саме самовільного, з порушенням норм та вимог чинного законодавства, розміщення літнього майданчика біля кафе - бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» та встановленню палатки - павільйону, яка не маючи належного закріплення установки впала на автомобіль Toyota «Venza», д.н.з. НОМЕР_4, спричинивши майнових збитків позивачу у справ та існує безпосередній причинний зв'язок між подією правопорушення та наслдіками.

Згідно Актів виконаних робіт виконаних ТОВ «Компанія «Стар Лайн» № 49940 від 26.07.2016 року, № 49947 від 27.07.2016 року та рахунку на оплату № від 27.07.2016 року вартість ремонту та запасних частин, та матеріалів для ремонту автомобіля становить 37030,19 грн. ( а.с. 27-31).

Поряд з цим, розмір завданої матеріальної шкоди представником відповідача не оскаржував ся в судовому засіданні.

З огляду на вказані обставини суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 в частині стягнення майнової шкоди.

Поряд з цим, позивачем в позові заявлялась вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди на суму 5000 грн., посилаючись на те, що в результаті пошкодження автомобіля внаслідок протиправних дій з боку відповідачки ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях та порушенні звичайного ритму та способу життя. В зв'язку з пошкодженням автомобіля, ОСОБА_1 протягом тривалого часу довелось самостійно шукати кошти для проведенню ремонтних робіт по відновленню стану автомобіля, в зв'язку з чим протягом тривалого часу не міг користуватися транспортним засобом, в зв'язку з його несправністю.

В судовому засіданні представником позивача вказувалось про те, що відповідачка в грубій формі відмовила ОСОБА_1 у надання коштів на відновлення стану автомобіля та які отримав транспортний засіб в результаті протиправних дій відповідача.

Часиною 4 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивачем в ході судового розгляду справи в обґрунтування позовних вимог в даній частині вказувалось про те, що моральні переживання виникли з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідачки в зв'язку з відмовою її у мирному врегулюванні даного спору, та в результаті того, протягом тривалого часу позивача не мав можливості користуватися автомобілем і відкласти ряд запланованих справ, внаслідок чого психоемоційний стан позивача було порушено.

Так, частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, судом встановлено, що порушення законних прав позивача ОСОБА_1 призвело до душевних страждань останнього, оскільки останній постійно знаходився в пригніченому стані, що вплинуло на його самопочуття та психологічний стан, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення в сумі 5 000 грн..

Позивачем ОСОБА_1 ставилась вимогам про стягнення судових витрат, які були понесені ним при зверненні до суду з позовом щодо витрат понесених ним судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу.

Так, статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати є складовою судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат , пов'язаних з розглядом судової справи належить:

1)витрати на судовий збір;

2) витрати на правову допомогу;

3)витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4)витрати, пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведеннях судових експертиз;

витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача

Так, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 шляхом реалізації свого конституційного права на правову допомогу укладено договір про надання правової допомоги від 20 вересня 2016 року в ході розгляду даної цивільної справи у всіх інстанціях адвокатом Клименко В.В..

Більше того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що Клименко В.В. займається адвокатською діяльністю, відповідно до Закону України «Про адвокатуру», на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_5, виданого 14.09.2012 КДКА Полтавської області ( а.с.49).

Згідно п.3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року визначено, що право на правову допомогу є гарантією реалізації, захисту та охорони інтересів інших прав і свобод людини.

Правова допомога є одним з елементів доступності правосуддя. Право на правову допомогу у цивільному судочинстві закріплене у ст. 12 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2016 року адвокатом Клименко В.В., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1324 від 14.09.2012 року та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги на предмет того, що адвокатом надається правова допомога клієнтові з приводу представництва та захисту його інтересів в судових, правоохоронних та податкових органах, згідно положень кримінально - процесуального законодавства, податкового законодавства та інших законів України, зокрема, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до Розділу 3 даного договору визначено, що гонорар адвоката визначається виходячи з обсягу та вартості наданої правової допомоги за цим договором та встановлюється за угодою сторін. Гонорар адвоката обраховується у відповідності до розрахунку, який складається за результатами дій адвоката та підписується сторонами. Розрахунок вартості послуг адвоката є невід'ємним додатком до цього договору та свідчить про виконання сторонами своїх зобов'язань.

У відповідності до даного договору адвокатом Клименко В.В. - представником ОСОБА_1 було надано розрахунок суми вартості за надану правову допомогу ОСОБА_1 по справі № 553/3431/16ц, даним розрахунком визначено сторонами надану правову допомогу наступного характеру:

1. Зустрічі з клієнтом, обговорення правового спору, що потребує урегулювання та надання усної юридичної консультації - 1 год. , вартість - 500 грн.;

2. Ознайомлення з документами, вивчення доцільності подачі позовної заяви. Вивчення та аналіз законодавчої бази та судової практики - 1 год. 30 хв., вартість - 750 грн.;

3. складання та поданння адвокатського запиту до ВП №2 Полтавськоого відділу поліції - 1 год. 30 хв., вартість 750,00 грн.;

4. Складання та подання адвокатського запиту до ТОВ «Пластиком» - 1 год., вартість - 500,00 грн.;

5. Складання та подання адвокатського запиту до Подільської районної у м. Полтаві ради - 1 год., вартість 500,00 грн.;

6.Складання позовної заяви, матеріали позову та подання їх до суду - 2 год., вартість 1000 грн.;

7.Представництво інтересів позивача під час судового розгляду справи - 2 год., вартістю 1000 грн.

Згідно вказаного розрахунку витрат на правову допомогу , наданого адвокатом - Клименко В.В., становить 5000 грн..

Згідно квитанції № 21/09/16 від 21.09.2016 року виданої адвокатом - Клименко В.В. - позивачем - ОСОБА_1 сплачено витрати у розмірі 5 000 грн. ( а.с.37).

Так, судом встановлено, що проведений розрахунок з надання правової допомоги є таким, що узгоджується з фактичною участю та фактичним наданням адвокатом Клименко В.В. та підтверджується матеріалами справи. При цьому, судом перевірено та встановлено, що дані розрахунки проведені згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у межах граничного розміру компенсації судових витрат на правову допомогу.

Слід звернути увагу, що законодавцем чітко визначено, що стороні, на користь якої прийнято рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести:

1)факт і тривалість надання їй правової допомоги;

2)та, що допомога надавалася адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися надання правової допомоги: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (огляду доказів за їх місцезнаходженням, підготовки позовних заяв та інших заяв, скарг, клопотань, письмових пояснень, тощо), під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.

Відшкодування не може перевищувати граничного розміру, визначеного у законі, та мають проводитися за правилами розподілу судових витрат.

Відшкодування витрат на правову допомогу має здійснюватися у разі її надання адвокатом та іншим фахівцем у галузі права у процесуальному статусі, як представника, так і особи, яка надає правову допомогу.

Так, законодавцем у коментарі до статті 84 ЦПК України визначено, що при відшкодуванні витрат на правову допомогу враховується час на її надання:

1)у судовому засіданні;

2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням;

3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Витрати на інші дії, що не належать до процесуальних, не є витратами на правову допомогу в розумінні цивільного процесуального законодавства.

Так, у Цивільному процесуальному законодавстві достатньо часто використовується словосполучення «процесуальна дія», яка закріплена в наступному переліку статтей ч.3 ст.2, ч.4 ст. 10, ч.ч.1,2 ст. 54, ч.1 ст. 132, ч.ч.1,5 ст. 135, ст. 200, ст. 306 ЦПК України.

Згідно поняття процесуальна дія вбачається, що це дії суб'єктів процесу, що вчиняються ними з метою здійснення своїх процесуальних прав. При цьому, всі дії суду, осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, пов'язані з розглядом справи, винесенням рішення, його оскарженням, виконанням, можуть здійснюватись лише у межах норм чинного процесуального закону й тому є процесуальними діями, сукупність яких і утворює цивільне судочинство.

При цьому реалізація процесуальних прав та обов'язків здійснюється шляхом вчинення учасниками процесуальних дій.

Поряд з цим,слід зазначити, що до невичерпного переліку процесуальних дій відноситься: огляд доказів за їх місцезнаходженням, підготовка та подання позовних та інших заяв і скарг, клопотань ( про призначення експертизи, забезпечення доказів, відвід складу суду, апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами); подання доказів, письмових пояснень суду поза судовим засіданням.

Згідно п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року, в якому надано офіційне тлумачення поняття «правова допомога», яка є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом і формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок , заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Держава гарантує можливість вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі та формах, як вона того потребує. Це право, згідно ст.64 Конституції України, не може бути обмежено.

Таким чином, з аналізу даних норм вбачається, що характер правової допомоги, а саме послуги, які були надані адвокатом Клименко В.В. позивачу ОСОБА_1, згідно договору про надання правової допомоги, є виключно процесуальними діями, які вчинялись, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи: у судових засіданнях в ході розгляду даної справи; підготовки під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; підготовки законодавства щодо спірних правовідносин, підготовка процесуальних документів, що в свою чергу є нічим іншим, як витратами на правову допомогу.

Слід також зауважити, що дані права сторони - є абсолютним правом, яким особа користується на власний розсуд і жодним чином обмеження даного права не допускається.

Заявлений розмір витрат позивача на правову допомогу в сумі 5 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. та 1378,00 грн. суд визнає співмірними до частини задоволених судом вимог, а тому є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає до повного задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 30, 60, 209, 212, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 16, 22, 23, 1166,1167, 119 ЦК України. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: власник нежитлового приміщення ТОВ «Пластиком» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 37030,19 грн…

Стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн..

Стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 5 000грн., судового збору у розмірі 1929,20 грн., всього на суму 6929,20 грн..

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко