Справа № 363/4294/16-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/3622/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 24.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року позивач звернувся з позовом до суду, посилаючись на те, що 07 грудня 2012 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивіль-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2515-12-00285, яким було застраховано транспортний засіб «Toyota Auris» д.н.з. НОМЕР_1.

6 грудня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю «Toyota Auris» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 січня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ПАТ «СК «Українська страхова група» на виконання умов договору страхування на підставі страхового акту № ДККА-33062 та розрахунку суми страхового відшкодування від 11 березня 2014 року перерахувала на рахунок визначений страхувальником страхове відшкодування в сумі 10 861, 08 грн.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля НОМЕР_2 на час ДТП, була застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», яка відшкодувала на користь позивача 8 381, 92 грн.

Відповідно до статті 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить зобовязати відповідача відшкодувати різницю між виплаченим і відшкодованим страховим відшкодуванням в розмірі 2 479, 16 грн. та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути судові витрати по справі. При цьому посилався на те, що їх права та інтереси порушені, через що ПрАТ «СК «УСГ» звернулось до суду із належними і допустимими доказами, а саме, підтвердження виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжне доручення № 5792 від 11.03.2014 року, доказами розрахунку вартості витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 є ремонтна калькуляція №ДККА-33062 від 07.02.2014 року, отже, відшкодована ним страхова виплата єфактичними витратами, які були понесені позивачем і які підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, 07 грудня 2012 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивіль-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2515-12-00285, яким було застраховано транспортний засіб «Toyota Auris» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 3).

06 грудня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю «Toyota Auris» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, а 07 грудня 2013 року ОСОБА_6 повідомив ПАТ «СК «УСГ» про настання страхового випадку (а.с. 4).

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 січня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 11).

11 березня 2014 року ПАТ «СК «УСГ» було складено страховий акт № ДККА-33062 відповідно до якого відшкодуванню підлягає сума у розмірі 10 861 грн. 08 коп. (а.с.5).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування складеного заступником начальника відділу врегулювання збитків ПАТ «СК «УСГ» від 11 березня 2014 року вартість матеріального збитку згідно з умовами договору страхування складає 14 061, 08 грн., безумовна франшиза - 2 % - 3200 грн. сума страхового відшкодування 10 861, 08 грн. (а.с. 5 зворот).

Відповідно до платіжного доручення від 11 березня 2014 року № НОМЕР_4 «СК «УСГ» перерахувало кошти страхового відшкодування в розмірі 10 861 грн. 08 коп. на користь ПАТ КБ «Даніель» згідно договору страхування № 28-5 від 07.12.2012 року в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 1669-04-КА-Т (а.с.9).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що страхове відшкодування завжди зменьшується на розмір франшизи, а тому позивачем не надано жодних доказів про наявність порушення його прав, відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи, судом було невірно застосовано норми матеріального та процесуального права і тому такі висновки є помилковими, та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 10 лютого 2016 року (справа № 6-2878цс15), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами ст.ст. 990, 993, 1194 ЦК України, що підтверджуються письмовими матеріалами справи.

Так, 07 грудня 2013 року страхувальник звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодуванні й надав всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

ПАТ "СК "Українська страхова група" на виконання умов договору страхування на підставі страхового акту №ДККА-33062 та розрахунку суми страхового відшкодування від 11 березня 2014 року перерахувала на рахунок визначений страхувальником страхове відшкодування в сумі 10 861 грн. 08 коп.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодував - договором майнового страхування, у межах фактичиних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Scorpio» д.н.86706КВ, водій якого визнаний винним у вчинені ДТП - ОСОБА_5, була застрахована у ПАТ УОСК, яке виплатило частину страхового відшкодування у розмірі 8 381 грн. 92 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачеві 2 479 грн. 16 коп., що є різницею між фактичним розміром завданої шкоди в результаті вчинення ДТП і страховим відшкодуванням здійсненим страховиком винної у завданні збитків особи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та стягнення з ОСОБА_5 різниці страхового відшкодування в розмірі 2 479, 16 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 978 грн.(а.с.2, 57)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» різницю страхового відшкодування в розмірі 2 479 (дві тисячі чотириста сімдесят дев»ять) грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судові витрати в розмірі 2 978 (дві тисячі дев»ятьсот сімдесят вісім) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: А.С. Сержанюк

ОСОБА_3