АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/383/17
Провадження № 22-ц/792/1091/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначалось, що 01.07.2004 року між банком та ОСОБА_2 дуло укладено кредитний договір №hmv0RK04091372, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1013 грн., зі сплатою за користування кредитом 24,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак, відповідач, в порушення умов кредитного договору, не сплачувала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 10.02.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 16061 грн. 20 коп., яка складається з: 338 грн. 69 коп. заборгованості за кредитом, 45 грн. 63 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом; 3778 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом; 11898 грн. 88 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку неможливо, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення суду про задоволення позову. Вказує, що судом безпідставно не взято до уваги проплату відповідачем заборгованості по кредиту 16.06.2014 року, на підставі якої слід дійти висновку про переривання строків позовної давності. А тому, на думку апелянта, позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач в судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено позовну давність, про застосування якої відповідач 20.04.2017 року подав заяву. При цьому, суд виходив з того, що строк повернення кредиту настав 03.07.2006 року, а з позовом до суду банк звернувся 16.03.2017 року.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що 01.07.2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №hmv0RK04091372, за яким остання отримала кредит у розмірі 1013 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості на строк до 03.07.2006 року (а.с. 7-8).

Згідно з п. 2.2.2 кредитного договору, позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності з п.п. 1.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що відповідно до ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п. 2.3.1, 2.3.2, 3.3 даного договору, позичальник платить банку відсотки у розмірі 5,50 відсотків за місяць, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Розрахунок відсотків здійснюється, починаючи з дати списання коштів з кредитного рахунку, до дати повного погашення кредиту. Відсотки розраховуються по фактичному залишку заборгованості на кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом і 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісячно за період з дати попереднього періода сплати по дату, попередню першій даті поточного періода сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту (п. 3.4 договору).

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України, за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з кредитного договору, кінцевим терміном повернення кредиту є 03.07.2006 року.

Звертаючись до суду, позивач вказував, що станом на 10.02.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 16061 грн. 20 коп., з яких: 338 грн. 69 коп. загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 45 грн. 63 коп. заборгованість по комісії; 3778 грн. загальний залишок заборгованості за процентами; 11898 грн. 88 коп. загальна сума нарахованої пені (а.с. 4-6).

З врахуванням того, що з позовом банк звернувся до суду 12.03.2017 року, 20 квітня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту), заборгованості по комісії, заборгованості по відсотках по 11.03.2014 року та пені по основній сумі кредиту, відсотках по 30.03.2016 року.

Разом з тим, з огляду на те, що частина тіла кредиту на день звернення до суду не повернута банку, а кредитний договір не є припиненим, тому, на думку колегії суддів, банк обґрунтовано нараховує відповідачу відсотки на прострочену заборгованість за кредитом за період з 12.03.2014 року 12.03.2017 року, та пеню за відсотками за період з 31.03.2016 року по 12.03.2017 року в межах позовної давності.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого в суді апеляційної інстанції, встановлено, що відсотки на прострочену заборгованість за кредитом за період з 12.03.2014 року по 12.03.2017 року становлять 700 грн. 70 коп., пеня по відсотках за період з 31.03.2016 року по 12.03.2017 року - 107 грн. 42 к., які підлягають стягненню з відповідача на користь банку (а.с. 63).

В звязку з чим, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» відсотків за користування кредитом за період з 12.03.2014 року по 12.03.2017 року, пені по відсотках за період з 31.03.2016 року по 12.03.2017 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на те, що 16.06.2014 року відбулось погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 220,39 грн., у звязку з чим строк позовної давності був перерваний та почався знову, є безпідставним. Переривання строку позовної давності в даному випадку не відбулося, оскільки відповідний платіж було внесено поза межами строків позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 169 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» відсотків за користування кредитом за період з 12.03.2014 року по 12.03.2017 року, пені по відсотках за період з 31.03.2016 року по 12.03.2017 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №hmv0RK04091372 від 01.07.2004 року у вигляді відсотків за користування кредитом за період з 12.03.2014 року по 12.03.2017 року в розмірі 700 грн. 70 к., пені за відсотками за період з 31.03.2016 року по 12.03.2017 року в розмірі 107 грн. 42 к. та 169 грн. судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підписи/ ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1091/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 27