УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2017 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., вивчивши заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду,-

ВСТАНОВИВ:

13.07.2017 до Київського районного суду м. Харкова звернувся заявник КП «Харківські теплові мережі» із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в сумі 43412 грн. 50 коп., що утворилася за період з 01.12.2012 по 31.05.2017, стягнути судовий збір 800 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2017, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О.

Вивчивши вказану заяву КП «Харківські теплові мережі» з додатками, приходжу до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 100 УПК України, питання про відкриття наказного провадження або відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду, закінчення строку, встановленого для усунення недоліків заяви про видачу судового наказу та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Про відкриття наказного провадження суддя постановляє ухвалу.

На виконання вимог ч. 6 ст. 100 ЦПК України, до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів та 02.08.2017 отримано таку інформацію.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Згідно до ч. 3 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 № 14, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно заявлених заявником вимог, він просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за період з 01.12.2012 по 31.05.2017.

Отже, вбачається пропуск 3-х річної позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, тому заявлені вимоги можуть бути вирішені лише у позовному провадженні, оскільки вбачається спір про право.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Враховуючи, що із заяви і поданих документів вбачається спір про право, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву

Керуючись ст. ст. 98, 99, 100, 101 ЦПК України, ст. 257 ЦК України, суддя ,-

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду - відмовити та повернути заяву заявникові з усіма додатками.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня поставлення ухвали апеляційної скарги. Оскільки ухвалу було постановлено без участі особи, яка може її оскаржити, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя