Справа № 635/2891/16-ц
Провадження № 2-п/635/50/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Караченцева І.В.

при секретарі - Ус Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Харківського районного суду від 31 березня 2017 року, ухваленим за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за договорами позики та понесених нею судових витрат по сплаті судового збору, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 261000 грн. 00 коп. (двісті шістдесят одну тисячу гривень нуль копійок) та понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2615 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот пятнадцять гривень нуль копійок).

ОСОБА_1 надала до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 31 березня 2017 року, посилаючись на те, що позовна заява та додані до неї матеріали містять несправедливі відомості про факти й обставини правовідносин між нею та позивачкою, оскільки в неї на руках є розписки позивачки про часткове повернення їй суми боргу та про те, що сума боргу за розпискою від 28.03.2013 в дійсності складала не 8 тис. доларів США а 4000 доларів США.

Крім того, з відомостей автоматизованого реєстру «Інформація щодо стадій розгляду судових справ» вбачається, що громадянка ОСОБА_2 звернулась із позовною заявою про стягнення коштів з ОСОБА_1, за якою було відкрито провадженням цивільну справу та ухвалено рішення, що оскаржується із пропуском строку позовної давності. При цьому, вона наполягає на застосуванні судом строків позовної давності до правовідносин, які виникли у звязку з її розпискою на користь позивачки за розпискою від 28.03.2013. Також, вона наполягає на тому, що вона не давала позиву розписку 20.06.2013 і з її змісту взагалі не вбачається, хто є другою стороною договору позики, тобто позикодавцем.

В звязку з вищевикладеним заявник просить скасувати заочне рішення від 31 березня 2017 року, ухвалене за ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за договором позики та понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву та просила скасувати заочне рішення.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти перегляду заочного рішення та надав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись та те, що в супереч вимогам чинного законодавства відповідачка не надала ніяких доказів про те, що її не було повідомлення належним чином, або вона мала поважні причини для неявки в судове засідання, а тільки зазначила факт неповідомлення, який ніяким чином не доведений. В своїй заяві ОСОБА_1 вказує на те, що первинний позов подано з пропущенням строків позовної давності, що не підкріплюється ніякими фактами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні зазначеної заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для вирішення справи.

Як свідчить надана ОСОБА_1 заява про перегляд заочного рішення, в неї на руках є розписки позивачки про часткове повернення їй суми боргу та про те, що сума боргу за розпискою від 28.03.2013 в дійсності складала не 8 тис. доларів США, а 4000 доларів США.

Але заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність будь яких розписок про повернення коштів позивачу.

Також заявник ОСОБА_1 посилається на те, що первинний позов подано з порушенням строків позовної давності. Та відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня коли особа дізналась про порушення своїх прав. А як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 була повідомлена про необхідність повернути борг вимогою від 15.03.2016 із зазначенням дати «25.03.2016» до якої сума боргу має буди повернута. Тобто перебіг позовної давності починається з 25.03.2016.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 229 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення має містити обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це. Відповідачка ОСОБА_1 не надала жодних доказів про те, що її не було повідомлено належним чином, або вона мала поважні причини для неявки в судове засідання, а тільки зазначила факт неповідомлення, який ніяким чином не доведений.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-яких доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, заявник не наводить. Тому підстави для перегляду заочного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 231, 232 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Залишити заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року, ухваленого за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та понесених судових витрат по сплаті судового збору - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя І.В.Караченцев