РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів-1,2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову, який неодноразово змінював та уточнював до початку розгляду справи по суті, позивач зазначив, що його батьку ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_9 належала на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 по ? частині. 19.02.2004 ОСОБА_9 померла, заповіту на належну їй частину квартири не залишила. Спадкоємцями за законом після її смерті був ОСОБА_8 (батько позивача), ОСОБА_5 (син спадкодавиці від першого шлюбу), ОСОБА_7 (дочка спадкодавиці від першого шлюбу, яка спадщину не прийняла). ОСОБА_8 прийняв спадщину у вигляді ? частини вказаної квартири після смерті дружини, оскільки станом на час її смерті був зареєстрований та проживав у квартирі, але за життя спадкові права не оформив. 01.09.2009 ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частин квартири. Заповіту ОСОБА_8 не залишив. Спадкоємцями за законом після його смерті є позивач ОСОБА_1 (син спадкодавця) та ОСОБА_10 (дочка спадкодавця), яка померла 07.10.2015, не прийнявши спадщину. Донька ОСОБА_10 ОСОБА_6 на вищезазначену квартиру не претендує, визнаючи факт прийняття спадщини позивачем. Отже, позивач вважає, що прийняв спадщину у вигляді ? часток вказаної квартири в порядку статті 1268 Цивільного кодексу України, що підтверджується рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2016, а також показаннями свідків. Проте, через відсутність правовстановлюючого документа на квартиру позивач позбавлений можливості оформити спадщину, з огляду на що державним нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (постанова від 13.12.2016).

Просив встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини 01.09.2009 в квартирі АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на ? частин вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 (том № 1 арк. справи 214216).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування зустрічного позову відповідачі зазначили, що після смерті ОСОБА_9, якій належала ? частина спірної квартири, спадкоємцями за законом є ОСОБА_5 (син померлої) та ОСОБА_7 (донька померлої), яка відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 Інша ? частина квартири, що належала ОСОБА_8, є відумерлою спадщиною, оскільки жодна особа у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач за первинним позовом ОСОБА_11 звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, але рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2016 у задоволенні його позову було відмовлено. Враховуючи, що позивачі за зустрічним позовом не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, просили визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла 19.02.2004 (том № 1 арк. справи 5153).

Ухвалою суду від 08.02.2017 вказані позови обєднані в одне провадження для їх спільного розгляду (том № 1 арк. справи 87).

У судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги первинного позову підтримали та просили їх задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності (том № 1 арк. справи 241, 242).

Представник відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) ОСОБА_5 і ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення первинного позову ОСОБА_1 та просив задовольнити зустрічний позов.

Відповідач (третя особа за зустрічним позовом) ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала первинний позов ОСОБА_1 та просила його задовольнити.

Відповідач (третя особа за зустрічним позовом) ОСОБА_7 у судове засідання не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує зустрічний позов та заперечує у повному обсязі проти первинного позову (том № 1 арк. справи 104).

Представник відповідача за зустрічним позовом Запорізької міської ради у судове засідання не зявився, надіслав письмові заперечення проти первинного та зустрічного позову та заяву про розгляд справи за його відсутності (том № 1 арк. справи 165166, 186).

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на житло № 3314 від 16.05.2000, виданого ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 по ? частині кожному. Право власності було зареєстровано в БТІ 05.06.2000 (том № 1 арк. справи 8). Оригінал даного свідоцтва у розпорядженні сторін відсутній.

19.02.2004 померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 24.02.2004, актовий запис № 1894 (том № 1 арк. справи 9).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина у вигляді належної їй ? частини вищевказаної квартири.

Заповіту ОСОБА_9 не залишила.

Як передбачено статтею 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) З.Г. є такі особи:

її чоловік ОСОБА_8 (свідоцтво про укладення шлюбу, видане Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 15 травня 1987 р., актовий запис № 327 том № 1 арк. справи 114),

син ОСОБА_5 (свідоцтво про народження, видане Ленінським р/б ЗАГС м. Запоріжжя 14 червня 1960 р., актовий запис № 674 том № 1 арк. справи 115),

донька ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) О.А. (свідоцтво про народження, видане Генічеським відділом ЗАГС Херсонської області, актовий запис № 2 від 29 січня 1957 р. том № 1 арк. справи 127; свідоцтво про одруження, видане Київським відділом РАГС м. Харкова повторно 8 лютого 1999 р., актовий запис № 198 від 10 березня 1979 р. том № 1 арк. справи 128).

За вимогами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як випливає з матеріалів спадкової справи № 725/2004, заведеної після смерті ОСОБА_9, у серпні 2004 р. син ОСОБА_9 ОСОБА_5, тобто у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (том № 1 арк. справи 110).

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9

У грудні 2008 р. донька ОСОБА_9 ОСОБА_7 звернулась до державного нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 онука ОСОБА_9 (том № 1 арк. справи 111). Проте, заява надійшла вже після спливу встановленого законом шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2009 р. у справі № 2-722/2009, яке набрало законної сили 13 березня 2009 р., задоволені позовні вимоги ОСОБА_4, внаслідок чого йому встановлено додатковий строк у три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 (том № 1 арк. справи 118119).

Крім того, станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_4 був неповнолітнім (свідоцтво про народження, видане Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 15 травня 1987 р., актовий запис № 691 том № 1 арк. справи 116).

Апеляційний суд Запорізької області в ухвалі від 25 травня 2017 р., прийнятій за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2009 р. у справі № 2-722/2009, якою вказане рішення було залишене без змін, звернув увагу на те, що на час відкриття спадщини 24 лютого 2004 р. позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ще не набув повноліття, а тому за положеннями ч. 4 ст. 1268 ЦК України він вважався таким, що прийняв спадщину, оскільки в порядку ст. 1273 ЦК України від неї не відмовлявся (том № 1 арк. справи 224226).

ОСОБА_8, чоловік померлої ОСОБА_9, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Однак, як випливає зі змісту довідки МКП «Основаніє» від 03.12.2015 № 870, ОСОБА_8 з 24.02.2000 по день смерті 01.09.2009 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 (том № 1 арк. справи 138). Крім того, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2017 р. встановлено, що ОСОБА_8 фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав, був зареєстрований в спадковій квартирі і був співвласником частки цієї квартири (том № 1 арк. справи 224226).

Як визначено ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає встановленими ті обставини, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 також прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 у вигляді часток спірної квартири.

Отже, після смерті ОСОБА_9 належну їй ? частину спірної квартири успадкували три спадкоємці ОСОБА_8, ОСОБА_5 і ОСОБА_4, по 1/6 частині квартири кожен (1/2 : 3 = 1/6).

19 січня 2017 р. ОСОБА_5 звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 (том № 1 арк. справи 123), проте, постановою державного нотаріуса ОСОБА_12 від 19 січня 2017 р. № 57/02-31 у вчиненні вказаної нотаріальної дії відмовлено у звязку із не наданням документів, що підтверджують право власності на спірну квартиру (том № 1 арк. справи 124).

Також, 21 січня 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 (том № 1 арк. справи 125), проте, постановою державного нотаріуса ОСОБА_12 від 21 січня 2017 р. № 71/02-31 у вчиненні вказаної нотаріальної дії відмовлено з аналогічних підстав (том № 1 арк. справи 126).

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Суд встановив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є такими, що прийняли спадщину, та звернулись до державного нотаріуса з метою її оформлення. Однак, за відсутності умов для одержання в державного нотаріуса свідоцтв про право на спадщину (відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, відсутність можливості одержати дублікат свідоцтва про право власності на житло у звязку зі смертю власників житла), вони позбавлені можливості оформити свої спадкові права. Крім того, право власності ОСОБА_4 також оспорюється позивачем ОСОБА_1 у даній справі. Отже, в даному випадку наявні підстави для застосування статті 392 ЦК України у спірних відносинах.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 необхідно визнати право власності на 1/6 частину спірної квартири за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, частково задовольнивши їх зустрічні позовні вимоги.

ОСОБА_8 до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за життя не звертався, тобто свої спадкові права належним чином не оформив.

1 вересня 2009 р. ОСОБА_8 помер (свідоцтво про смерть, видане Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області 1 вересня 2009 р., актовий запис № 7493 том № 1 арк. справи 131).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини спірної квартири, що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3314 від 16.05.2000, виданого ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», та 1/6 частина цієї ж квартири, яку він успадкував після смерті дружини ОСОБА_9, але яку належним чином не оформив.

Заповіту ОСОБА_8 не залишив.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є його син ОСОБА_1, позивач у справі (свідоцтво про народження видане Сталінським рай бюро ЗАГС м. Запоріжжя 14 квітня 1955 р., актовий запис № 939 том № 1 арк. справи 139), а також донька ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) В.О., яка померла 7 жовтня 2015 р., не прийнявши спадщини (свідоцтво про смерть видане Міським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції 8 жовтня 2015 р., актовий запис № 6925 том № 1 арк. справи 27). ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) Н.С. (відповідач за первинним позовом) є донькою ОСОБА_10 (свідоцтво про народження видане Орджонікідзевським відділом ЗАГС 21 травня 1975 р., актовий запис № 941; свідоцтво про шлюб видане відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя 9 квітня 1993 р., актовий запис № 457 том № 1 арк. справи 29).

З матеріалів спадкової справи № 348/2015, заведеної після смерті ОСОБА_8, випливає, що 4 грудня 2015 р. ОСОБА_1 подав державному нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину (том № 1 арк. справи 130). Однак, постановою державного нотаріуса від 4 грудня 2015 р. № 2841/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 з підстав пропуску ним строку на подання заяви про прийняття спадщини (том № 1 арк. справи 144).

ОСОБА_1 вважає, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8, стверджуючи, що проживав разом зі спадкодавцем у спірній квартирі на момент смерті спадкодавця. Такої ж думки дотримується і ОСОБА_6 (відповідач за первинним позовом, третя особа за зустрічним позовом).

Проте, вказані доводи позивача ОСОБА_8 та відповідача ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами під час розгляду даної справи.

Так, з довідки МКП «Основаніє» від 03.12.2015 № 870 випливає, що ОСОБА_8 з 24.02.2000 по день смерті 01.09.2009 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 один (том № 1 арк. справи 138).

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 2-о/337/110/2016, ЄУН 337/3835/16-ц, яким було встановлено факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, його батьком ОСОБА_8 на час відкриття спадщини 01.09.2009 в квартирі АДРЕСА_2 (том № 1 арк. справи 152), скасовано ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2017 р., а заява ОСОБА_8 про встановлення факту, що має юридичне значення залишена без розгляду у звязку із наявністю спору про право (том № 1 арк. справи 217218). Тому, посилання позивача на вказане рішення як на доказ прийняття ним спадщини є неспроможним.

За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2016 р. у справі № 335/11644/15-ц, 2/335/357/2016, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішення набрало законної сили 28 березня 2016 р. (том № 1 арк. справи 99100). Позивач ОСОБА_1 не оскаржував дане рішення суду в апеляційному порядку.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2017 р. у справі № 2-722/2009, на яку посилався суд вище, також встановлено, що ОСОБА_1 вперше звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини тільки у грудні 2015 р., тобто з пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку. Доказів на підтвердження доводів про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_1 не надав (том № 1 арк. справи 224226).

Судом не можуть бути прийняті до уваги як докази факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на момент його смерті у спірній квартирі показання свідків ОСОБА_13 (сусідка позивача), ОСОБА_14 (сусіда позивача), ОСОБА_15 (дружини позивача), з огляду на таке.

Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які є сусідами позивача за місцем його реєстрації по вулиці Задніпровська в м. Запоріжжі, зазначили, що ОСОБА_1 у період 20072009 р.р. проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_8 та доглядав його, оскільки останній потребував сторонньої допомоги за станом здоровя. В цей же час, дані свідки ніколи не приходили до квартири АДРЕСА_2, не бачили батька позивача та з ним не спілкувались. Більше того, ОСОБА_13 вказані обставини відомі зі слів дружини позивача ОСОБА_15, з якою вони перебувають у дружніх стосунках. Свідок ОСОБА_14 зазначив, що він лише декілька разів зустрічав його в районі розташування квартири по вул. Виборзькій, коли позивач йшов з роботи до батька.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що протягом 20072009 р.р. її чоловік ОСОБА_1 проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_8 у квартирі квартири АДРЕСА_2 до часу смерті батька. Проте, ці показання сприймаються судом критично, оскільки свідок є близьким родичем позивача (дружиною), а тому є особою зацікавленою у результаті розгляду даної справи.

Крім того, показання вказаних свідків жодними іншими доказами не підтверджені, а навпаки суперечать обставинам, встановленим судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Також у даному випадку не має юридичного значення посилання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ті обставини, що Запорізька міська рада не подавала заяву про визнання спадщини відумерлою, оскільки ці обставини не підтверджують прийняття цієї спадщини саме ОСОБА_1 Крім того, Запорізька міська рада не позбавлена права у майбутньому звернутися до суду із такою заявою.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_8 у встановленому законом порядку не прийняв, а тому підстави для встановлення факту, про який просить позивача, а також, відповідно, для визнання за ним права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 у повному обсязі та про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/6 частину спірної квартири.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України судові витрати на користь ОСОБА_8 стягненню не підлягають, оскільки у позові йому суд відмовляє. ОСОБА_4 та Б.А. у зустрічному позові не просили суд здійснити розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла 19 лютого 2004 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла 19 лютого 2004 року.

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23 серпня 2017 р.

Повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2017 р. о 16:47 год.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Шалагінова