РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої -судді Пікули Н.В.

за участю секретаря - Баскакової К.А.

з участю позивача за первісним позовом - ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом- ОСОБА_4

представника відповідача за первісним позовом- ОСОБА_25,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Володимир-Волинської міської ради Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_10. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Відповідно до ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадщину у встановленому законом порядку прийняла, але не оформила на себе дружина та, відповідно, його мати ОСОБА_9, так як проживала разом зі своїм чоловіком до дня його смерті, здійснювала догляд за останнім, утримувала в належному стані та вела домогосподарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. Заповіту вона не залишила, тому після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно.

Вказує, що відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) він належить до першої черги спадкоємців за законом, і має право на спадкування вказаного будинковолодіння, оскільки постійно проживав і був зареєстрований разом зі своєю матір»ю до дня її смерті, доглядав за нею, утримував в належному стані домогосподарство та продовжує проживати у будинку, де зареєстроване місце його проживання та фактично вступив у володіння спадковим майном.

Також зазначив, що окрім нього, спадкоємцем за законом був його рідний брат ОСОБА_11, однак останній вказану спадщину в установленному законом порядку не прийняв, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Оформити спадщину в нотаріальному порядку не має можливості у зв»язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та наявності спору з відповідачем з приводу спадщини.

Просить в судовому порядку визнати за ним право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_4 пред»явила до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Володимир-Волинської міської ради Волинської області зустрічний позов про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання за нею права власності на 1/2 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом.

Зустрічний позов ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_11, і після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві приватної власності майно, в тому числі на 1/2 частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, який він успадкував, фактично вступивши у володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилається на те, що її чоловік ОСОБА_11, проживав в будинку без реєстрації на день смерті матері, він разом з відповідачем ОСОБА_1 провели за усною домовленістю між собою розподіл житлового будинку і своєю часткою він користувався та утримував її в належному стані. А в жовтні-серпні 1993 року в даний будинок вселилась вона разом сином і в їх користуванні згідно технічного паспорта знаходилось: кладова 1-3 площею 14,8 кв.м., кухня 1-4 площею 13,9 кв.м., жила кімната 1-11 площею 16,2 кв.м.м, жила кімната 1-12 площею 15,1 кв.м.м; коридори 1-1, 1-2, 1-5, 1-9 і кладова 1-16 знаходились у спільному користуванні з відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, вона, як дружина спадкодавця, має право на спадкування належного йому майна. Окрім неї, також право на спадкування майна після смерті ОСОБА_11 мають їх діти: дочка ОСОБА_8 і син ОСОБА_7, які відмовились від спадщини на її користь. Після смерті чоловіка вважає себе такою, що прийняла спадщину, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Просить встановити факт, що ОСОБА_11, фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті матері - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, яку вона успадкувала за законом після смерті чоловіка ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою суду від 06.07.2017 року дана позовна заява була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та об»єднана в одне провадження.

Ухвалою від 18.07.2017 року залучено до участі у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які являються дітьми покійного ОСОБА_11

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 первісний позов підтримали, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник визнали позов частково, просять зустрічний позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, пояснив, що на момент смерті бабусі його батько ОСОБА_11 проживав разом з його матір»ю по АДРЕСА_2, а вселився

в будинок по АДРЕСА_1 через рік після смерті бабусі.

Відповідач ОСОБА_5.в судове засідання не з»явився, подав суду письмову заяву про визнання первісного позову.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позов ОСОБА_4 визнали, та пояснили, що від своєї частки в спадковому майні після смерті батька ОСОБА_11 відмовляються в користь матері.

Представник відповідача Володимир-Волинської міської ради в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі на підставі документів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28.08.1970 року, згідно рішення виконавочого комітету Володимир-Волинської міської ради депутатів трудящих № 234 від 19.08.1970 року, ОСОБА_10 виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку.

Згідно технічного паспроту на будинковолодіння, виданного Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 03.08.1981 року, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, був ОСОБА_10 (а.с. 83-86).

Згідно довідки Управління містобудування і архітектури виконавочго комітету Володимир-Волинської міської ради від 29.06.2017 року № 47 вулицю Пролетарську у м. Володимирі-Волинському переіменовано на вулицю Дулібську згідно рішення міської ради від 19.11.1992 року № 339 «Про перейменування окремих вулиць міста» (а.с. 82).

Як стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер.

Отже, після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Сторонами не оспорюється той факт, що після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_9, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак спадкових прав не оформила в нотаріальному порядку.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, право на спадкування якого мали їхні діти.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 16.10.1958 року, серії НОМЕР_4 від 05.07.1961 року дітьми померлої ОСОБА_9 являлись ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 32, 75).

Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, що на момент смерті матері він проживав та був зареєстрований в спірному будинковолодінні, а після її смерті вступив в управління та володіння спадковим майном. В нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся в квітні 2017 року, оскільки вважав, що ним спадщина фактично прийнята. Його брат ОСОБА_11 на момент смерті матері проживав разом зі своєю сім»єю за іншою адресою. Жодних заяв про прийняття спадщини не подавав та будь-яких претензій з приводу спадкового майна не заявляв.

Як стверджується матеріалами спадкової справи № 141/2017 дійсно 27.04.2017 року ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_9, зазначивши про відсутність інших спадкоємців, а державним нотаріусом місце відкриття та факт прийняття спадщини ОСОБА_1 перевірено за будинковою книгою, а саме про прописку ОСОБА_1 з 13.08.1978 року в будинку по АДРЕСА_1 та відсутність запису про зняття з реєстраційного обліку. Інші особи за прийняттям спадищини після смерті ОСОБА_9 не звертались. (а.с. 50-56).

Згідно постанови державного нотаріуса Хоми Ю.М. позивачу ОСОБА_1 в видачі свідоцтва на спадщину за законом відмовлено в зв»язку з відсуністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно ( а.с. 61).

Відповідно до будинкової книги на час смерті ОСОБА_9 в будинку по АДРЕСА_1 був зареєстрований позивач ОСОБА_1

Як вбачається з будинкової книги будинковолодіння по АДРЕСА_2 син померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_11 був прописаний в даному будинковолодінні з 01.08.1987 року (134-138).

Як встановлено судом, на час смерті матері ОСОБА_11 перебував з 23.07.1977 року в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 За час подружнього життя в них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно рішення суду від 30.09.1993 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 було розірвано (а.с. 131).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 було вчинено 23.02.1995 року (а.с. 132).

Як стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу 20.05.1995 року ОСОБА_11 уклав шлюб з ОСОБА_15 (а.с. 77).

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_11 являвся батьком дітей : ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 78-79).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 75).

Після його смерті його дружина ОСОБА_4 звернулась до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори 08.08.2013 року із заявою про прийняття нею спадщини, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки навколо нього по АДРЕСА_1, зазначивши, що крім неї, спадкоємцем є брат померлого ОСОБА_1

Матеріалами спадкової справи № 261/2013 підтверджено подання зазначеної заяви ОСОБА_4 (а.с. 108).

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (відповідачі за зустрічним позовом) подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_11 ( а.с.80-81).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 (вона ж позивач за зустрічним позовом) ствердила, що її чоловік ОСОБА_11 фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_9, оскільки в спірному будинковолодінні мав окрему кімнату, в якій проживав без реєстрації на день її смерті, похоронив її разом з ОСОБА_1, а в подальшому, разом з відповідачем провели між собою розподіл житлового будинку та утримував свою частину в належному стані. Оскільки відповідачем не визнається її право на Ѕ частки спадкового майна просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що її чоловік ОСОБА_11 вступив у володіння спадковим майном після смерті матері та визнати за нею право власності на частку майна успадковану за законом після смерті її чоловіка.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року.

Згідно п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки, спадщина після смерті ОСОБА_9 відкрилась до набрання чинності Цивільного кодексу України, застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, а саме Цивільного кодексу УРСР.

Зігдно ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до до ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У відповідності до ст.ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

А згідно ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549

ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

При цьому, застосування фактичного вступу у володіння або управління спадковим майном як спосіб прийняття спадщини для регулювання спадкових відносин можливе лише, якщо спадщина відкрилася під час дії ЦК УРСР, тобто до 01 січня 2004 року, була прийнята зазначеним способом хоча б одним із спадкоємців (абз. 1 п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України

За правилами ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Досліджуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не надано доказів, які б свідчили, що її покійний чоловік ОСОБА_11 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_9

Згідно будинкових книг ОСОБА_11 на час смерті ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1) в спірному домоволодінні зареєстрований не був, місцем його реєстрації являвся будинок АДРЕСА_2, а в будинок по АДРЕСА_1 він зареєструвався в січні 1997 року.

Відповідач ОСОБА_6, син покійного ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердив, що його батько на час смерті бабусі проживав разом з його мамою по вул. Ленінграській, а в будинок по вулиці Дулібській вселився через рік після її смерті.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що в спірному будинковолодінні на час смерті ОСОБА_9 з нею проживав лише син ОСОБА_1 зі своєю сім'єю, які доглядали за покійною, а син ОСОБА_11 проживав в іншому місці зі своєю сім»єю.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_11 не проживав в будинку матері на час її смерті, мав іншу сім'ю з якою постійно проживав в іншому місці.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 також ствердили про проживання ОСОБА_11 на час смерті матері за іншою адресою.

Поясненнями свідка ОСОБА_22 підтверджено проживання в спірному будинковолодінні на час смерті ОСОБА_9 її сина ОСОБА_1 разом з сім»єю та вселення сина ОСОБА_11 в даний будинок після роковин смерті матері.

З пояснень свідка ОСОБА_23 вбачається, що дати вселення сина ОСОБА_11 в будинок по вул. Дулібській він не пам'ятає, підтвердив, що на час смерті матері ОСОБА_11 мав іншу сім'ю.

Позивач ОСОБА_1 не заперечив той факт, що восени 1993 року з його згоди ОСОБА_11 почав проживати в спірному будинку, куди згодом вселилась і його дружина ОСОБА_4, і ним було надано їм в користування окремі кімнати. Також, з метою оплати фактичного використання наданих комунальних послуг, в 2002 році ОСОБА_11 було встановлено окремий газовий котел та лічильник та проведено розподіл особових рахунків на оплату використання газу та водопостачання.

Згідно технічного паспорта будинковолодіння по АДРЕСА_1 на окремі квартири не розподілено та має єдиний вхід (а.с. 14-17, 83-86).

Доказів наявності в ОСОБА_11 технічного паспорта на спірне будинковолодіння на момент смерті його матері відповідачем не доведено.

Інших доказів, передбачених Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, яка б підтверджувала вступ ОСОБА_11 в управління чи володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_9, не надано.

Судом встановлено, що з моменту смерті матері ОСОБА_11 жодних вимог, щодо встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері не пред'являв.

Судом приймається до уваги той факт, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 не входить в коло спадкоємців щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 не доведено належними доказами факту прийняття спадщини її покійним чоловіком ОСОБА_11 після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 як того вимагає ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Отже, після смерті ОСОБА_9, спадщину прийняв лише її син ОСОБА_1, який на момент її смерті фактично проживав та був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця та вступив в управління та володіння спадковим майном.

З врахуванням вищенаведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 174, 214, 215, 234-235, 256, 259 ЦПК України, на підставі ст. ст. 524-527, 529, 530, 548, 549, 550, 551 ЦК УРСР (1963 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Володимир-Волинської міської ради Волинської області про встановлення факту фактичного вступу ОСОБА_11 у володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на користь ОСОБА_1 по 533 (п'ятсот тридцять три) грн. 34 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула