Справа № 373/980/16-ц Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/3501/17 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 53 23.08.2017
УХВАЛА

ОКРЕМА ДУМКА

23 серпня 2017 року м. Київ

У порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, висловлюю окрему думку й прошу додати її до справи № 373/980/16-ц.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2016 року скасовано та увалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та скасування наказу задоволено.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог виходив з того, що у діях позивача наявна винна поведінка та порушення трудової дисципліни, що полягало у відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого часу без поважних причин (прогул), тому його звільнення було правомірним і відповідало вимогам трудового законодавства.

Апеляційний суд Київської області не погодився з висновками суду першої інстанції, вважав, що позивач був відсутній на роботі протягом дня з поважних причин.

Однак з висновками Апеляційного суду Київської області не погоджуюсь з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992року роз'яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити із того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності.

У справі, яка переглядалась суд апеляційної інстанції вважав, що у зв'язку з відсутністю у позивача власного транспорту він не мав можливості приїхати на роботу на 8 годину 00 хвилин, а потім вчасно добратися до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області в м. Переяслав-Хмельницьк на судове засідання, яке було призначено на 14годин 30хвилин, що є поважною причиною відсутності особи на робочому місці.

Разом з тим, в судовому засідання апеляційної інстанції позивач пояснив, що причина не виходу на роботу на 8 годину 00 хвилин зумовлена тим, що він мав намір одягти новий одяг на суд, а на роботу він ходить у старому, у зв'язку з чим йому треба було їхати додому переодягатися і в такому випадку він не встиг би на судове засідання. При цьому об'єктивної необхідності в зміні одягу або неможливості переодягнутися в приміщенні відповідача не зазначив. Також повідомив, що о 7 годині 00 хвилин його забирає розвозка, яка привозить працівників на роботу о 8годингі 00 хвилин, а також, що йому було відомо про наявність зупинки(неподалік від роботи)громадського транспорту який о 12год.40 хв. відправляється до м. Переяслав-Хмельницьк.

Вважаю, що поважною причиною відсутності на робочому місці можна вважати час перебування позивача в судовому засідання в залі суду, а також час необхідний для переїзду в іншій населений пункт для прибуття в суд за викликом, зазначені позивачем причини відсутності на робочому місці з 8год.00 хв. до 11год.00хв. вважаю не можливо вважати поважними.

Апеляційний суд Київської області всупереч вимог п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не звернув уваги на пояснення надані в апеляційній інстанції позивачем, визнав поважною причиною відсутності позивача з 8год.00хв. по 11 год.00 хв. на роботі - відсутність у останнього власного транспорту для можливості пересування з дому до робочого місця та в інші населені пункти.

З урахуванням вище викладеного вважаю, що у діях позивача наявна винна поведінка та порушення трудової дисципліни, що полягало у відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого часу без поважних причин (прогул), тому його звільнення було правомірним і відповідало вимогам трудового законодавства.

Суддя Апеляційного суду Київської області Л.П.Сушко