Справа № 242/5000/16-ц
Провадження № 2/242/175/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарях Козаковій Н.Г., Дуровій Н.Г., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.11.2016 року звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що вона з відповідачем ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.09.1988 року. Від спільного в них є дві повнолітні дитини син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 19.08.2016 року відповідач з особистими речами пішов з дому та на теперішній час проживає з іншою жінкою. Позивач також зазначила, що вона є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням. У звязку з чим, вона щомісячно витрачає значні кошти на лікарські засоби. Оскільки син сам є інвалідом, а донька навчається в Донецькому медичному коледжі, вони не в змозі їй допомагати матеріально. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, хоча отримує пенсію в розмірі 4000 грн. та має додатковий дохід. Просить стягнути аліменти з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно і до зміни матеріального та сімейного становища.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що позивач отримує пенсію по інвалідності, в розмірі, який забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати, особою, яка потребує матеріальної допомоги. Просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є сином позивача та відповідача. Його батько ОСОБА_4 з серпня 2016 з матірю не мешкає і матеріальної допомоги їй не надає. Вважає позов ОСОБА_4 обґрунтованим, просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання в якому просить слухати справи без її участі.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та третьої особи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія V-НО № 327692 від 17.09.1988 року, виданого Зорянської сільською радою Марїнського району Донецької області, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 17.09.1988 року, актовий запис № 11. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «Набіуліна».

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 514901 від 01.06.2015 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.08.2017 року.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 АВ № 0880509 від 07.08.2019 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.08.2019 року.

Як вбачається з довідки УПФУ в Марїнському районі Донецької області № 9199 від 19.10.2016 року пенсія ОСОБА_1 з листопада 2016 року становить 1130 грн. 00 коп.

Згідно довідки УПФУ в Марїнському районі Донецької області № 6433 від 31.07.2017 року пенсія ОСОБА_1 з лютого 2017 року по квітень 2017 року становила 1247 грн. 00 коп., з травня 2017 року по липень 2017 року становить 1312 грн. 00 коп.

За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Дана позиція узгоджується з правовими позиціями Верховного суду України викладених в постановах № 6-3066цс15 від 13.04.2016 року та № 6-1111цс17 від .16.08.2017 року

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність складав: з 1 січня 2016 року 1074 гривні, з 1 травня 1130 гривень, з 1 грудня 1247 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Суд звертає увагу, що на час звернення до суду позивач ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 1130 грн. 00 коп., а на теперішній час 1312 грн. 00 коп., її доходи забезпечують їй прожитковий мінімум, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ст. ст. 75, 76 СК України, ст. ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя