Справа № 296/9785/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді Сингаївського О.П.

за участю секретаря судового засідання Галіцької А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу.

Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що 08.12.2012 року між ними був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказали, що між ними досягнуто згоди, що донька після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю ОСОБА_2, а батько - ОСОБА_1, відповідно до укладеного договору між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, буде брати участь у вихованні сина, сплачувати аліменти.

Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, спільного господарства вони не ведуть, просили розірвати шлюб.

У судове засідання заявники не зявилися, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу у їх відсутність, вимоги заяви підтримують.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 грудня 2012 року між заявниками укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2022, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ТП № 098090 від 08.12.2012 року.

Від шлюбу заявники мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом, в якому сторони визначили місце проживання дитини з матір`ю та участь батька у вихованні та утриманні сина (а.с.79, 80).

Спору про поділ майна між заявниками немає.

Частина друга ст.104 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно зі ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За приписами ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і чоловіка, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а також їх дитини, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 104, 105, 109, 111, 113 СК України, ст.ст. 3, 11, 57, 60, 169, 212-215, 234 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2022.

Після розірвання шлюбу змінити прізвище позивача ОСОБА_2 на дошлюбне прізвище Федулова.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. П. Сингаївський