22-ц/775/477/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Вайновська О.Є.
Доповідач Принцевська В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Мальцевої Є.Є., Биліни Т.І.

секретар Брежнев Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Орган опіки та піклування Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, Орган опіки та піклування Касьянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 12 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 12 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

З даним рішенням не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилається на те, що суд не повно з'ясував обставини справи, не звернув увагу на всі її докази та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального та матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про час і місце розгляду справи судовою повісткою.

Відповідач до суду також не з'явився, повідомлений про час і місце судового засідання згідно з вимогами ч. 3, ч.4 ст. 76 ЦПК України.

Представники третіх осіб - Органу опіки та піклування Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області та Органу опіки та піклування Касьянівської сільської ради Нікольського району Донецької області належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, обидва звернулися до апеляційного суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом ДРАЦС Володарськ-Волинського РУЮ Житомирської області від 23.08.2012 року, батьками зазначені: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1, актовий запис №80.

Заочним рішенням Волоарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 03.09.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Заочним рішенням Волоарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 03.09.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітку, починаючи з 16.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідок №4-347/16 від 14.06.2016 року, №В2/876 від 13.12.2016 року Володарського РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року та з 01.06.2016 року по 30.11.2016 року не отримувала від ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки дошкільного навчального закладу загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів №1 Хорошівського навчально - виховного комплексу від 19.12.2016 року №201 з моменту початку відвідування ОСОБА_3, дошкільного навчального закладу, батько дитини в жодного разу помічений не був, участі у вихованні дитини не приймає.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.01.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає разом із сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку маються всі умови для розвитку дитини.

Відповідно до рішення та затвердженого висновку виконавчого комітету Хорошівської селищної ради від 25.01.2017 року №8 визнано незадовільним виконання батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та враховуючи інтереси малолітньої дитини вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доводи позивачки про ухилення відповідача від виконання обов'язків батька відносно малолітнього сина, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і свідчать про невжиття ОСОБА_2 всіх необхідних дій, спрямованих на утримання та розвиток дитини, догляд за нею. При цьому висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 носить формальний характер, ґрунтується лише на тому, що відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини, не сплачує аліменти.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З висновку О/у Деснянського УП ГУНП в м.Києві старшого лейтенанта поліції Рустамова М.Т. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перебуває в розшуку з 2 вересня 2012 року, тобто з часу, як народилася дитина сторін по справі.

При цьому, позивачкою не надано суду будь-яких відомостей, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо свого сина: жорстокого поводження, насильства чи застосування недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності та інше.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, враховуючи малолітній вік дитини, іі права та права батька щодо спорідненості, виховання та підтримання особистих стосунків, покликаних на забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо свого малолітнього сина.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.,ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді