Справа № 200/7040/16-ц
Провадження № 2/200/2798/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"10" липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Справа знаходилась у провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Згідно повторному автоматичному розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

Ухвалою судді Женеску Е.В. від 25 січня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

З березня 2004 року вона з позивачем почали проживати разом, від спільного життя народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. Приблизно через півтора року після початку спільного життя відповідач почав поводити себе неприйнятно - зловживав алкоголем та наркотичними речовинами, почав виносити з квартири позивачки предмети побуту, техніку, поводився агресивно. Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2006 року відповідач був засуджений за ч.2 ст. 190КК України до 2 років позбавлення волі. Після відбування покарання відповідач намагався налагодити з позивачкою відносини, однак кожного разу примирення використовувалося як привід знову винести із квартири речі. Відповідач ніде не працював, жодної фінансової допомоги не надавав, дитиною не цікавився, з 02 березня 2010 року знаходиться під диспансерним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності». Чергове з'ясування стосунків знову закінчилося крадіжкою речей та техніки з квартири, з застосуванням сили та залякуванням дітей. Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2015 року відповідача засуджено до 4 років позбавлення волі. Таким чином, з самого народження дитини жодного з покладених законом на батьків обов'язків відповідач не виконує. Позивачка проживає з дитиною у власній квартирі, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_3.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, матір'ю дитини зазначена ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1.

З довідки про склад сім'ї від 19.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 мешкає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2006 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст. 190КК України до 2 років позбавлення волі.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2015 року ОСОБА_2 засуджено до 4 років позбавлення волі. З вироку вбачається, що у вересні 2014 року відповідач неодноразово вчиняв крадіжку комп'ютерної та побутової техніки з квартири своєї співмешканки ОСОБА_1

Згідно характеристики ОСОБА_3, наданої директором КЗО СЗШ № 46 ОСОБА_6, дитина проживає з матір'ю, бабусею та двоюрідним братом. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько у вихованні доньки участі не приймає, школу та батьківські збори ніколи не відвідував.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради № 1350 від 18.10.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В судовому засіданні встановлено, що позивач будучи матір'ю неповнолітньої доньки, виконує всі обов'язки пов'язані з розвитком і вихованням дитини, в свою чергу відповідач не бажає виховувати та утримувати дитину. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки ОСОБА_3, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує її матеріально.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 80, 88, 208, 209, 212 - 218 ЦПК України, п. 2 ч. 1, ст. 164 Сімейного Кодексу України, п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску