Справа № 635/5377/16-ц
Провадження № 4-с/635/26/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення (повідомлення) державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 27 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

заявник, звернувся до суду зі скаргою та просить визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Воробйової О.О. від 27 квітня 2017 року по справі № 635/5377/16-ц; визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження; зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження за ухвалою суду від 05 квітня 2017 року по справі № 635/5377/16-ц.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа № 635/5377/16-ц за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області. 05 квітня 2017 року по вказаній справі постановлено ухвалу про забезпечення позову, яка підлягала негайному виконанню. 27 квітня 2017 року вказана ухвала заявником особисто подана до Харківського районного відділу державної виконавчої служби для виконання. 27 квітня 2017 року старший державний виконавець Воробйова О.О. винесла повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, яке отримано заявником 28 квітня 2017 року. Заявник не погоджується з вказаним повідомленням, вважає його незаконним та таким що підлягає скасуванню, зважаючи на наступне. В мотивувальній частині повідомлення не вказано назву закону на який посилається державний виконавець; державний виконавець не зазначив конкретно розмір авансового внеску, мінімальний розмір заробітної плати, на який він посилався; при визначенні підстав для звільнення від сплати авансового збору не вказані норми (статті) і якого Закону використані для цього. Крім того, державним виконавцем визначені не всі підстави для звільнення від сплати авансового внеску, зокрема не вказана норма п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню, чим порушив ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»; в резолютивній частині повідомлення державний виконавець посилається на норму Закону, яка не стосується вказаної ухвали; в повідомленні не вказано строк та порядок його оскарження; при цьому, відповідно до супровідного листа ХРВ ДВС заявнику направлено постанову від 27 квітня 2017 року, винесену при примусовому виконанні, але фактично заявнику надано повідомлення та примусового виконання не було. Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду зі скаргою.

Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити та визнати незаконним і скасувати повідомлення державного виконавця Воробйової О.О. від 27 квітня 2017 року по справі № 635/5377/16-ц; визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження; зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження за ухвалою суду від 05 квітня 2017 року по справі № 635/5377/16-ц.

Старший державний виконавець Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, подала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Також державним виконавцем подані письмові заперечення, в яких просить відмовити скаржнику у задоволенні скарги та посилається на те, що 27 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Харківській області в порядку п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документа, як такого, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим. У наданих скаржником документах вказані відомості були відсутні. В повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу була вказана норма ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Також в повідомленні був наведений вичерпний перелік підстав за яких стягувач звільняється від сплати авансового внеску. Крім того, у скаржника відсутні підстави за яких він би звільнявся від сплати авансового внеску, оскільки авансовий внесок сплачується стягувачем та не складає частину виконавчого збору, який стягується з боржника до Державного бюджету України при примусовому виконанні виконавчого документа. Посилання скаржника на те, що в повідомленні не зазначено розмір авансового внеску є безпідставним, оскільки в повідомленні про повернення виконавчого документа вказано, що розмір авансового внеску становить одну мінімальну заробітну плату для фізичних осіб та дві мінімальних заробітних плати для юридичних осіб, відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд заслухавши заявника, дослідивши надані докази приходить до наступного.

Судом встановлено, що по цивільній справі № 635/5377/16-ц за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_5 до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування рішень, частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі та ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року заборонено проведення будівельних робіт на земельній ділянці, кадастровий номер: :00:024:0049, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Безлюдівка, провулок Жовтня, 14, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, в задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовлено.

Повідомленням від 27 квітня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу ОСОБА_1, без прийняття до виконання, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року по цивільній справі № 635/5377/16-ц, оскільки стягувач не надав документів, які б підтверджували факт звільнення його від сплати авансового внеску та не надав квитанцію про сплату авансового внеску; стягувачу запропоновано усунути зазначені недоліки та повторно звернутися до Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області для повторного предявлення; також вказано, що рішення виконавця може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 383 і ст. 387 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи і за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Пунктом 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні державним виконавцем щодо поданої на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року по цивільній справі № 635/5377/16-ц, суд приходить до висновку, що скарга на дії державного виконавця задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання державний виконавець посилається на те, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансовий внесок є обовязковим, що передбачено ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» і не надав документів на підтвердження того, що він звільнений від сплати авансового внеску, тому державний виконавець на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» діючи в межах наданої компетенції, з дотриманням вимог чинного законодавства повернув виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання.

За вказаних обставин відсутні підстави для визнання незаконним та скасування повідомлення від 27 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та відсутні підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними та зобовязання відкрити виконавче провадження, тому суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні вказаних вимог, при цьому враховує, що заявник у судовому засіданні при розгляді скарги також не надав документи на підтвердження сплати авансового внеску і не надав документів на підтвердження того, що він звільнений від сплати авансового внеску, а обставини на які посилається заявник в обґрунтування доводів скарги, як то відсутність в повідомленні назви закону та посилань на його норми, відсутність конкретного розміру суми авансового внеску, суми мінімального розміру заробітної плати, не спростовують правильність прийнятого державним виконавцем рішення.

Також суд відмовляє в задоволенні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за її безпідставністю, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд відмовляє ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, в задоволенні скарги на рішення (повідомлення) державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 27 квітня 2017 року, при цьому, звертає увагу заявника на те, що він не позбавлений права на повторне предявлення для виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року по цивільній справі № 635/5377/16-ц у разі усунення недоліків, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 383 - 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, в задоволенні скарги на рішення (повідомлення) державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 27 квітня 2017 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Пілюгіна