Справа №6/490/5550/16-ц 08.08.2017 08.08.2017 08.08.2017
Провадження №22-ц/784/1769/17
Справа № 6/490/5550/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Черенкова Н.П.
Провадження № 22ц-784/1769/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

за участю:

- представника стягнувача ОСОБА_2,

- представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року, постановлену у справі за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла боржника,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Центральний ВДВС) звернувся в суд із поданням про примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1, в якому проживає ОСОБА_4 для проведення виконавчих дій.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року подання Центрального ВДВС задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просила її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд виходив з того, що боржник ОСОБА_4 добровільно не виконує рішення суду та вимоги державного виконавця, а тому державній виконавчій службі необхідно надати дозвіл на примусове проникнення до будинку в якому проживає боржник.

Проте, такий висновок суду є передчасним та не відповідає матеріалам справи.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному ВДВС перебуває виконавче провадження №53061099 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16 листопада 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 17 794 грн. 45 коп.

В добровільному порядку борг не сплачено.

Звертаючись до суду із поданням про примусове проникнення до житла, в якому проживає боржник, державний виконавець посилався на те, що боржник своїми діями ускладнює виконання судового рішення та перешкоджає вчиненню виконавчих дій.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України проникнення до житла боржника або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконані судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням житла за поданням державного виконавця.

Наведені норми законодавства передбачають можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника або іншої особи у тому випадку, коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Із змісту довідки виданої Адмінінстрацією Центрального району Миколаївської міської ради від 13 липня 2017 року, що єдиним власником будинку АДРЕСА_1, до якого дозволено примусове проникнення, є інша особа - ОСОБА_6, яка не є учасником виконавчого провадження. Боржник ОСОБА_7 тільки проживає у зазначеному будинку (а.с.145).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Водночас, у поданні не зазначені обставини, які свідчили б про інформування власника будинку про необхідність вчинення дій щодо передачі майна, належного боржникові, для подальшого звернення стягнення на нього. Також не зазначені дані про небажання власника будинку виконувати відповідне розпорядження державного виконавця.

У поданні про примусове проникнення до житла іншої особи, яке не належить боржнику, також не зазначені достовірні дані про наявність належного боржнику майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час звернення в суд з поданням державного виконавця), державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника, накладати арешт на майно боржника, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Водночас, в матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна та чинив цьому перешкоди, не надав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Додані до подання акти від 09 лютого 2017 року, 14 лютого 2017 року не можуть вважатися таким доказом, оскільки вони складені без участі понятих і з них вбачається, що під час виходу державного виконавця за місцем проживання боржника 09 лютого 2017 року провести опис майна не виявилося можливим, без зазначення причини (а.с.119).

14 лютого 2017 року державний виконавець теж не міг потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, оскільки зі слів мешканців стало відомо, що боржник у будинку не проживає, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання ОСОБА_4 вільному доступу державного виконавця до свого житла (а.с.120).

В той час, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилався на те, що в період виходу державного виконавця за місцем його проживання, він знаходився на стаціонарному лікуванні у міській лікарні № 1 м. Миколаєва.

На підтвердження своїх пояснень надав довідку міської лікарні № 1 м. Миколаєва № 1066 від 14 липня 2017 року та виписний епікриз з медичної карти № 819/190, № 1234/217 стаціонарного хворого, з яких видно, що ОСОБА_4 дійсно 07 лютого 2017 року був госпіталізований до міської лікарні № 1 з ускладненим захворюванням ішемічна хвороба серця, гострий інфаркт міокарда і перебував на лікуванні по 10 березня 2017 року (а.с.148-150).

Задовольняючи подання, суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини справи, а тому за відсутності відомостей про повідомлення власника будинку щодо необхідність вчинення дій для передачі майна, належного боржникові та без належних доказів про перешкоджання боржником у доступі до житла, дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця.

За таких обставин ухвалу суду не можна вважати законною і обгрунтованою, тому вона на підставі п.2 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :