Провадження № 2/537/745/2017
Справа № 537/2191/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участю секретаря Пшенишної В.А., відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд шлюб укладений між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований 21.12.2012 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області в книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 1116 розірвати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати та витрати на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.12.2012 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_1, актовий запис №1116. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що стосунки між сторонами погіршилися через непорозуміння, викликані різними поглядами на життя та вирішення сімейно-побутових проблем. З вересня 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, син проживає разом з позивачкою.

Позивачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечував. При цьому заперечував проти задоволення позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що дані витрати є необґрунтованими та завищеними.

Суд, повно та всебічно проаналізувавши представлені докази, беручи до уваги пояснення відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 грудня 2012 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1116, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №100911, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 21.12.2012 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №171538, виданого 18.04.2013 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

Встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує, спільного господарства не веде, проживає окремо.

В судовому засіданні встановлено, що бажання поновлювати сімейні стосунки та збереження сім'ї у сторін відсутнє, примирення неможливе.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, суперечило б інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Сторони дійшли згоди про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір'ю. Суд вважає це правильним і таким, що відповідає інтересам дитини.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що для найкращого забезпечення інтересів дитини, місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід залишити з матірю ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею при подачі позову судовий збір в сумі 640,00 грн.

Окрім того, частина 1 ст. 79 ЦПК України передбачає такі види судових витрат як судовий збір та витрати, повязані із розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Таким чином враховуючи категорію даної справи, матеріали позовної заяви та додатки до неї, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 320,00 грн. Так, представник позивача в судове засідання з розгляду даної справи не зявився, тобто витрати за участь у судовому засідання в сумі 640,00 грн. є безпідставними, окрім того у суду виникають сумніви щодо кількості витраченого часу на надання консультації та складання позовної заяви. В звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 320,00 грн. (1600х40%х0,5 год.), сплачені позивачкою при подачі позову, що підтверджується квитанцією № 22/1 від 22.05.2017 року та розрахунком.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 14, 15, 60, 79, 88, 174, 209, 212-215, 223 ЦПК, ст. ст. 105, 110, 112, 114 СК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб, укладений 21 грудня 2012 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів № 1116 - розірвати.

Місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 640 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при подачі позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 320 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу сплачених позивачкою при подачі позову.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.І.Дядечко