Справа № 635/7243/14-ц
Провадження № 6/635/83/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - Караченцева І.В.,

за участю секретаря - Ус Ю.В.,

розглянувши заяву директора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» ОСОБА_1 про заміну стягувача у справі № 635/7243/14-ц -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд замінити стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у справі № 635/7243/14-ц.

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що Харківський районний суд Харківської області виніс рішення по справі № 635/7243/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості.

26.09.2016 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №490077290 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Представник заявника до суду не зявився, надав письмову заява про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, однак, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача.

Розглянувши матеріали даної заяви, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25.09.2014 р. задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490077290 від 01.07.2008 р. (а.с. 51-53).

26 вересня 2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №490077290 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Так, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних, або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обовязків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 378 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевказане, суд задовольняє заяву директора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ОСОБА_1 про заміну стягувача у справі № 635/7243/14-ц та замінює стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Керуючись ст. 378 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву директора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» ОСОБА_1 про заміну стягувача у справі № 635/7243/14-ц - задовольнити.

Замінити стягувача у цивільній справі № 635/7243/14-ц, а саме з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», відповідно до договору факторингу № 2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Караченцев