Справа № 346/199/17
Провадження № 2/346/518/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючої - судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в режимі відеоконференцзв язку справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської центральної районної лікарні в особі головного лікаря ОСОБА_4 про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом, підтримуючи котрого, вона позивач та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснили, що 19 грудня 2016 року наказом головного лікаря Коломийської центральної районної лікарні № 136-к її звільнено з посади лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки районної лікарні у звязку зі скороченням штату, тобто на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України.

Вважає такі дії відповідача незаконними, а звільнення з посади - необгрунтованим та проведеним з порушенням вимог трудового законодавства.

Зазначає, що з 19.08.1991 р. вона, позивач працювала на посаді лікаря-стоматолога амбулаторії с. Нижній Вербіж, яка входила до структури районної лікарні, що підтверджується записом у трудовій книжці за № 13.

31.01.2014р. наказом головного лікаря районної лікарні №10/1к на підставі власної заяви її переведено на посаду лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки районної лікарні, яка є структурним підрозділом останньої. 19.12.2016 р. головним лікарем районної лікарні щодо її звільнення із займаної посади видано розпорядчі документи: наказ № 338, наказ № 136-к, та наказ № 284 від 03.10.2016р.

Пунктом 1 наказу № 338 головного лікаря районної лікарні зобовязано скоротити з 19.12.2016 р. по Коломийській стоматологічній поліклініці 12,75 посад лікаря-стоматолога відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, також на цій підставі пунктом 2 встановлено звільнити згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України з 19.12.2016 р. перелік працівників, у тому числі і позивача з посади лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки.

Крім того, пунктом 1 наказу головного лікаря № 284 районної лікарні зобовязано скоротити з 03.12.2016 р. по Коломийській стоматологічні поліклініці 12,75 посад лікаря-стоматолога відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, також на цій підставі пунктом 2 встановлено звільнити згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України з 03.12.2016 р. перелік працівників, у тому числі і її, позивача з посади лікаря- стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки.

Вказує, що головним лікарем районної лікарні ще 03.10.2016 р. було прийнято рішення про реорганізацію структурного підрозділу - відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, на підставі якого, ймовірно, було внесено подання про ймовірне вивільнення працівників до профспілкового комітету районної лікарні, членом якого вона, позивач була до моменту звільнення з посади.

Однак, в поданні, наявному у позивача, жодним чином не вбачається, що профспілковий комітет розглядав питання про звільнення з посади лікарів-стоматологів. Протокол засідання профспілкового комітету районної лікарні, під час якого начебто розглядалось питання про скорочення її, позивача посади, датований 22 вересня 2016 року, тобто у той час, коли рішення щодо реорганізації структурних підрозділів головним лікарем прийнято не було

Згідно протоколу засідання профспілкового комітету № 7 від 22.09.2016 р. профспілковий комітет прийняв до увагиподання головного лікаря районної лікарні про ймовірне вивільнення працівників, що порушує вимоги ст. 38 ч. 1 п. 10 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», якою визначено повноваження профспілок щодо надання або відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

Вважає, що профспілковий комітет діяв не у спосіб, визначений законом та розглядав подання головного лікаря районної лікарні без її участі, що є порушенням вимог ст. 43 ч. 2 КЗпП України. При розгляді вищевказаного подання роботодавця позивач присутньою не була та письмова заява про розгляд за її відсутності профспілковому комітету не надавалась.

Рішення про скорочення посади позивача, яке було прийняте на підставі наказу головного лікаря районної лікарні № 338 від 19.12.2016 профспілковим комітетом взагалі не розглядалось, а подання про скорочення посад роботодавцем не вносилось.

Вказує, що її, позивача звільнено із займаної посади через 3 місяціз дня, коли профспілковим комітетом районної лікарні було розглянуто подання роботодавця про ймовірне вивільнення працівників, що суперечить вимогам ст. 43 ч. 8 КЗпП України.

Вважає, що протокол профспілкового комітету № 7 від 22.09.2016 є юридично нікчемним, а дії роботодавця щодо процедури звільнення її - незаконними.

Крім того, зазначила, що не враховано ст. 42 ч. 1 КЗпП України, про переважне право на залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Вказує, що стаж її безперервної роботи лікарем-стоматологом в структурних підрозділах районної лікарні складає понад 25 років, за цей час на неї жодного дисциплінарного стягнення роботодавцем не накладалось.

Також зауважила, що вона, позивач станом на 19.12.2016 р. згідно штатного розпису працювала на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки, а звільнено її зовсім з іншої - лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, що свідчить про те, що роботодавець при звільненні позивача із займаної посади мав на увазі зовсім інші трудові правовідносини, а саме: з лікарем-стоматологом по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки.

Просить суд визнати незаконними та скасувати Накази головного лікаря районної лікарні №284 від 03 жовтня 2016 року ,№338 від 19 грудня 2016 року, №136-к від 19 грудня 2016 року та поновити її на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки з 20 грудня 2016 року, та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі просить допустити до негайного виконання.

Представник відповідача подав до суду письмову заяву, в котрій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі , просить справу провести без його участі .

Заслухавши пояснення сторін, враховуючи заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково в частині позовних вимог, що стосуються порушених прав позивача, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 40 п. 1 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання

підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що19.08.1991 позивач прийнята на посаду лікаря-стоматолога амбулаторії с. Нижній Вербіж, що підтверджується записом у трудовій книжці за № 13.(а.с.10 на звороті).

01.02.2014 р. переведена на 1,0 ст. посади лікаря- стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки, запис у трудовій книжці за № 14.(а.с.10 на звороті)

Головним лікарем Коломийської ЦРЛ 06.09.2016 року винесено Подання про ймовірне вивільнення працівників згідно п.1ст.40 КЗпП України та про зміну істотних умов праці (а.с.19-21)

Наказом Коломийської центральної районної лікарні №284 від 03 жовтня 2016 року "Про ймовірне скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки" наказано скоротити з 03.12.2016 р. по Коломийській стоматологічній поліклініці 12,75 ст. посади лікаря-стоматолога відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, та 9,75 ст. посади сестри медичної зі стоматології відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки та звільнити згідно п.1ст.40 КЗпП України з 03.12.2016 р. працівників Коломийської ЦРЛ в тому числі позивача ОСОБА_1 (а.с.13-14)

19 грудня 2016 року наказом головного лікаря Коломийської центральної районної лікарні №338 "Про скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки" наказано скоротити з 19.12.2016 р. по Коломийській стоматологічній поліклініці 12,75 ст. посади лікаря-стоматолога відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, та 9,75 ст. посади сестри медичної зі стоматології відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, а також звільнити згідно п.1ст.40 КЗпП України з 19.12.2016 р. працівників Коломийської стоматологічної поліклініки в тому числі позивача ОСОБА_1 (а.с.15-17)

Наказом № 136-к від 19.12.2016 р. позивача звільнено з роботи згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України з посади лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки у звязку зі скороченням штату(а.с.18).

Головним лікарем районної лікарні 03.10.2016 р. прийнято рішення про реорганізацію структурного підрозділу - відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, та внесено подання про ймовірне вивільнення працівників до профспілкового комітету районної лікарні, членом якого була позивач до моменту звільнення, якого не вбачається, що профспілковий комітет розглядав питання про звільнення з посади лікарів- стоматологів.

Статтею 38 ч.1 п.10 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності» визначено повноваження профспілок щодо надання або відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Встановлено, що у протоколі засідання профспілкового комітету районної лікарні № 7 від 22.09.2016р. зафіксовано, що голова профспілкового комітету Коломийської ЦРЛ ознайомив членів профспілки з поданням головного лікаря Коломийської ЦРЛ про ймовірне вивільнення працівників згідно п.1ст.40 КЗпП України та про зміну істотних умов праці в результаті чого профспілковим комітетом постановлено прийняти до уваги подання головного лікаря Коломийської ЦРЛ про ймовірне вивільнення працівників згідно п.1ст.40 КЗпП України та про зміну істотних умов праці (а.с.22). Профспілковий комітет розглядав подання головного лікаря районної лікарні без участі позивача, що є порушенням вимог ст. 43 ч. 2 КЗпП України, якою визначено, що подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою.

Встановлено, що при розгляді вищевказаного подання роботодавця позивач присутнім не була та письмова заява про розгляд за її відсутності профспілковому комітету не надавалась. Крім того на засіданні профспілкогового комітету не розглядалось питання щодо надання або відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з позивачем, який є

членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки..

Рішення про скорочення посади позивача, яке було прийняте на підставі наказу головного лікаря районної лікарні № 338 від 19.12.2016 профспілковим комітетом не розглядалось, а подання про скорочення посад роботодавцем не вносилось.

Такі дії відповідача порушують вимоги ст. 43 ч. 1 КЗпП України, якою встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідачем при вчиненні вищезазначених дій позивача не було завчасно попереджено про звільнення з роботи та не запропоновано іншу роботу, чим порушено й вимоги ст. 49-2 ч.ч. 1-3 КЗпП України, якими встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (тобто не пізніше 19.10.2016). При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Позивача звільнено із займаної посади через майже три місяці з дня, коли профспілковим комітетом районної лікарні було розглянуто подання роботодавця про ймовірне вивільнення працівників, що суперечить вимогам ст. 43 ч. 8 КЗпП України, якою встановлено, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Таким чином, враховуючи наведене вище та норми закону, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вбачається, що дії роботодавця щодо звільнення позивача є незаконними.

Крім того, нормою ст. 42 ч. 1 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому законодавчі критерії визначення складових понять «більш висока кваліфікація і продуктивність праці» відсутні, однак деякі з них напрацьовані судовою практикою.

Так, п. 33 Правових позицій, висловлених судовою колегією в цивільних справа Верховного Суду України в звязку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, від 01 грудня 1997 року, визначено, що однією з істотних ознак працівника з високою продуктивністю праці є його дисциплінованість, тому при застосуванні правил ст. 42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі при проведенні звільнень згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП визначення рівності продуктивності праці має проводитися і з врахуванням наявності у працівника дисциплінарних стягнень.

Судом встановлено, що стаж безперервної роботи позивача лікарем- стоматологом в структурних підрозділах районної лікарні складає понад 25 років, за цей час на позивача жодного дисциплінарного стягнення роботодавцем не накладалось..

Також, судом встановлено, що згідно запису в трудовій книжці за № 14, позивача з 01.02.2014 року переведено на посаду лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки, а згідно запису за № 15 - «звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату працівників». Підставою до звільнення в цьому випадку є наказ № 136-к від 19.12.2016 р., згідно якого позивача звільнено «з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату працівників з посади лікаря- стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки». Отже, позивач станом на 19.12.2016 р. згідно штатного розпису працювала на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки, а звільнено з іншої посади - лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки.

З цього приводу в п. 18 абз. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р., зазначено, що суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

П. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р., вказує судам всіх інстанцій на необхідність з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Виходячи із змісту наказів головного лікаря районної лікарні № 284 від та № 338 від 19.12.2016 р. вбачається, що вибіркове скорочення лікарів-стоматологів відбулося з метою дотримання вимог бюджетного законодавства, при цьому трудове законодавство не повязує такі обставини з організацією виробничого процесу, тому у роботодавця відсутні обєктивні підстави до змін в організації виробництва і праці, що призвели до скорочення штату працівників.

Крім того наявні порушення ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", зокрема, даною статтею визначено що у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

В зв язку з цим суд приходить до висновку, що звільнення позивача на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України було здійснене з порушенням адміністрацією Коломийської ЦРЛ вимог трудового законодавства, тому позивач ОСОБА_1 підлягає поновленню на попередній посаді з 20 грудня 2016 року.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.235 вказаного Кодексу у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В зв язку з поновленням позивача на вказаній посаді на її користь підлягають стягненню з відповідача суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по день вирішення даної справи, які слід вирахувати, керуючись положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. .

Згідно з довідкою №433 від 26 червня 2017 рок середній місячний заробіток позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували дню її звільнення, а саме за жовтень, листопад 2016 року становив відповідно 3700,25 грн. та 3497 грн., кількість робочих днів за ці місяці, які відпрацював позивач, складала відповідно 20 та 21 дні (а.с.138).

Середньоденна заробітна плата позивача визначається відповідно до п.2 вказаного Порядку діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) і складає 175,54 грн.

Час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 18 липня 2017 року складає 143 робочих днів, тому суд визначає загальну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до п.8 Порядку множенням середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді (175,54х143), що складає 25 102,22 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач.

На підставі наведеного та ст.ст.40-43,232,233,235,236,237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.88,214-216,218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати Наказ Коломийської центральної районної лікарні №284 від 03 жовтня 2016 року "Про ймовірне скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки" в частині стосовно ОСОБА_1.

Визнати незаконним та скасувати Наказ Коломийської центральної районної лікарні №338 від 19 грудня 2016 року "Про скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки" в частині стосовно ОСОБА_1.

Визнати незаконним та скасувати Наказ Коломийської центральної районної лікарні №136-к від 19 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки з 19 грудня 2016 року.

Стягнути з Коломийської центральної районної лікарні (м. Коломия, вул. Родини Крушельницьких, 26, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Коломия вул. Різуна Грегіта, 2, Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2016 року по 18 липня 2017 року в сумі 25 102 (двадцять п ять тисяч сто дві) гривні 22 копійки.

В задоволенні решти позову- відмовити.

Стягнути з Коломийської центральної районної лікарні (78200, м. Коломия, вул. Родини Крушельницьких, 26, ) на користь Державної судової адміністрації України, на рахунок: 0001, отримувач коштів ГУК у м.Києві (м.Київ) 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, за один місяць

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Беркещук Б. Б.