Провадження № 22ц/790/2601/17 Головуючий 1-ї інстанції - Нев'ядомськи Д.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в розмірі 604844,45дол. США за кредитним договором №HAG7AK00070030 від 13 листопада 2006року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 13 листопада 2006року між банком та відповідачем було укладено договір №HAG7AK00070030 (надалі - кредитний договір), згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 40153,61дол. США зі сплатою встановлених цим договором відсотків, строком до 12 листопада 2013року. Банк виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Але, остання взяті на себе зобов'язання виконувала не належним чином, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість, яку банк просить стягнути.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Кравцов І.Ю. заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позов не визнав, заперечував проти його задоволення, просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 13 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAG7AK00070030.

Згідно договору позивач зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 40153,61 дол. США на термін до 12 листопада 2013 р., а відповідач повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В порушення умов кредитного договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 10 березня 2015 року утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку банку складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 26551,73 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13760,47 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2192,40 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 562339,85 дол. США.

В забезпечення виконання за кредитним договором № HAG7AK00070030 відповідач надала в заставу автомобіль Honda Accord, д.н. НОМЕР_1, що на праві власності належав ОСОБА_1

Згідно заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2011 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 було задоволено та звернене стягнення на предмет застави за вказаним кредитним договором, а саме автомобіль Honda Accord, д.н. НОМЕР_1, шляхом надання банку права від імені відповідача укласти договір купівлі-продажу вказаного майна. Вказаний автомобіль був вилучений та реалізований позивачем, при цьому відповідача не було повідомлено про умови та час реалізації заставного майна.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, позивач наполягав на застосуванні наслідків спливу позовної давності, у зв'язку з чим застосував вимоги ч. 4 ст. 267 ЦПК України.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було пропущено строк позовної давності, оскільки заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2011 року було виконано 29 січня 2015 року, висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач припинив виконання своїх зобов'язань у 2008 році, а 27 квітня 2011 року за рішенням суду було звернено стягнення на предмет застави за кредитним договором. Проте, з того часу минуло більше трьох років, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом лише 02 квітня 2015 року.

Матеріали справи не містять доказів, що після заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2011 року відповідачем вчинялися дії щодо визнання заборгованості. При реалізації автомобілю відповідача не було повідомлено про умови та час його реалізації, зарахування коштів у сумі 9339,15 доларів США було здійснено банком 29 січня 2015 року, що не свідчить про визнання відповідачем боргу та не може вважатися перериванням перебігу позовної давності, оскільки така дія вчинена після спливу позовної давності, строк якої сплив та не свідчить про вчинення відповідачем певних дій.

Посилання під час апеляційного розгляду справи, що суд першої інстанції не врахував, що банк має право на винагороду за користування кредитом за період з 31 березня 2012 року до 12 листопада 2013 року, не є підставою для зміни чи скасування судового рішення, оскільки з відповідними позовними вимогами позивач до суду першої інстанції не звертався.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -