У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до агрофірми «Проскурів», Розсошанської сільської ради, третя особа - Хмельницька районна державна адміністрація, про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі розпорядження від 07 квітня 2006 року № 394/06-р між нею та Хмельницькою районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки № 217, відповідно до якого їй передано в оренду терміном на 49 років земельну ділянку водного фонду за межами с. Нижні Вовківці Розсошанської сільської ради площею 9, 9876 га. Проте із рішень по господарських справах позивачу стало відомо, що вказана земельна ділянка неправомірно включена до складу земель площею 699, 5 га, які передані агрофірмі «Проскурів» в постійне користування на підставі державного акта на право постійного користування землею, який виданий Розсошанською сільською радою народних депутатів 20 лютого 1996 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №1. А тому ОСОБА_4 просила визнати вказаний акт недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі розпорядження Хмельницької РДА № 206/06 від 28 лютого 2006 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку водного фонду на території Розсошанської сільської ради та 07 квітня 2006 року прийнято розпорядження районною державною адміністрацією про передачу в оренду позивачу земельної ділянки водного фонду площею 9, 9876 га, в тому числі під водою 6, 2410 га, прибережна смуга 3, 7466 га, на території цієї ж сільської ради на 49 років за межами населеного пункту с. Нижні Вовківці Хмельницького району.

На підставі вказаного розпорядження від 07 квітня 2006 року між Хмельницькою РДА та ОСОБА_4 укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Хмельницької області визнано недійсним розпорядження Хмельницької РДА № 349/06-р від 07 квітня 2006 року «Про передачу в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки водного фонду на території Розсошанської сільської ради».

У відповідності до проекту роздержавлення земель акціонерного товариства агрофірми «Проскурів», який розглянутий та схвалений загальними зборами агрофірми «Проскурів», розглянутий та погоджений Розсошанською сільською радою відповідно до рішення № 2 від 27 березня 1995 року, площа земель, що передавалися у колективну власність агрофірми «Проскурів» становила 3411,8 га, площа земель, що передавались у постійне користування агрофірми «Проскурів» становила 699,5 га, з яких: 201,1 га - землі резервного фонду, 275,2 га - землі лісового фонду, 233,2 га - землі водного фонду.

Рішенням третьої сесії Розсошанської сільської ради народних депутатів Хмельницького району від 29 травня 1995 року № 2 «Про передачу земель в колективну власність Акціонерному товариству агрофірмі «Проскурів», яке прийняте на підставі протоколу загальних зборів членів колективу від 15 лютого 1994 року, передано у колективну власність 3411,8 га землі.

20 лютого 1996 року Розсошанською сільської радою народних депутатів Хмельницького району на підставі рішення третьої сесії Розсошанської сільської ради народних депутатів від 29 травня 1995 року № 2 видано Акціонерному товариству агрофірмі «Проскурів» державний акт серія: ХМ на постійне користування землею, площею 699,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Виділення земельної ділянки під час роздержавлення земель стосувалось лише земель колективної власності, а землі, що були у постійному користуванні не виділялись, а залишились за агрофірмою «Проскурів», як правонаступником колгоспу «Комунар».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для припинення права на постійне користування земельною ділянкою площею 699,8 га, виданого Розсошанською сільською Радою народних депутатів 20 лютого 1996 року Акціонерному товариству агрофірмі «Проскурів» так, як останнім набуто право постійного користування земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук