Справа № 727/2087/17
Провадження № 2/727/833/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 компанія «Еталон» про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

ПозивачОСОБА_4 акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Дністер» звернулись до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди до відповідачів ОСОБА_1, ПАТ «ОСОБА_3 компанія «Еталон».

Позивач посилається на те, що 27.02.2014 року ПАТ «АСК «Дністер» отримано повідомлення від власника застрахованого позивачем автомобіля про те, що 25.02.2014 року близько 11:30 год. у м.Чернівці по вул.Коломийській, 1, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_2, яким керувала відповідач ОСОБА_1, внаслідок чого застрахований позивачем автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вказують, що постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.03.2014 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до звіту вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в результаті ДТП становить 16392,60 грн.

Стверджують, що на підставі викладеного та заяви власника про виплату страхового відшкодування від 15.07.2014 року страховиком складено страховий акт №32-171-039-14-01/14 від 28.07.2014 року, яким дорожньо-транспортну пригоду визнано страховим випадком, а розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті визначений на рівні 11411,58 грн.

22 липня 2014 року відповідно до пункту 11.7 Договору про страхування наземного транспортного засобу страхове відшкодування у розмірі 11411,58 грн. було виплачено на відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля.

Також звертають увагу суду на те, що відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПАТ «СК «Еталон» строком на 1 рік, ОСОБА_1 застрахувала свою відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія відповідно взяла не себе обовязок відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди третім особам з вини страхувальника.

Стверджують, що у звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_1 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія, відповідно, взяла на себе обовязок відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди третім особам з вини страхувальника, страхова компанія зобовязана відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну йому як страховику наземного транспортного засобу, в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи, яка відповідно до висновку та звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складає кошти в сумі 13448,74 грн.

На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача страхове відшкодування у вигляді матеріальної шкоди, заподіяної йому як власнику транспортного засобу у розмірі 500 грн. та 300 грн. оплати за експертизу; стягнути з ПАТ СК «Еталон» на користь позивача заподіяну йому матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10911,58 грн.; стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 1600 грн. та витрати на юридичні послуги в сумі 1737,20 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак спрямував до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглянути без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі франшизи 500 грн. Суму 300 грн. оплати за експертизу представник відповідача в судовому засіданні не визнав, оскільки відсутні докази того, що вказану суму було реально перераховано експерту позивачем. А також просив відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на юридичні послуги, у зв'язку з недоведеністю проплати за такі послуги.

Представник відповідача ПАТ «СК «Еталон» в судове засідання не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 26.02.2014 року, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3, рухалась по вул.Коломийській, 1-а в м.Чернівці та під час руху заднім ходом допустила наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_6, автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією постанови Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.03.2014 року (а.с.9).

Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП також підтверджується Довідкою ВДАІ м.Чернівці №185 від 28.04.2014 року (а.с.23-24). Також відповідно до вказаної довідки ВДАІ м.Чернівці №185 від 28.04.2014 року про дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 було застраховано у ПАТ «СК «Еталон» згідно полісу №АС2003441.

Також, як вбачається з довідки ВДАІ м.Чернівці №185 від 28.04.2014 року (а.с.23-24) автомобіль НОМЕР_5, який належить ПрАТ «Львівський ЛГЗ» та перебував під керуванням водія ОСОБА_6, в результаті ДТП по вул.Коломийській, 1А в м.Чернівці отримав наступні механічні пошкодження: пошкоджена центральна частина.

Відповідно до Договору про страхування наземного транспорту №075-3201/417-13 від 21.10.2013 року (а.с.15-21), ПрАТ «Львівський ЛГЗ» було застраховано транспортний засіб марки «MAN TGL 12.250» д.н.з. НОМЕР_6 терміном до 24:00 год. 21.10.2014 року у позивача ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Дністер» та страховим випадком відповідно до умов договору є пошкодження, знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Наведене також підтверджується заявою на страхування транспортного засобу від 21.10.2013 року (а.с.22). Також за умовами вказаного договору страхування страхувальником ПрАТ «Львівський ЛГЗ» було складено повідомлення про випадок від 27.02.2014 року (а.с.13-14), а також було складено ОСОБА_3 №32-039-14-01/14 від 21.07.2014 року (а.с.11-12).

15.07.2014 року ПрАТ «Львівський ЛГЗ» звернулись з заявою на виплату страхового відшкодування до страховика ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Дністер»(а.с.39).

Як вбачається з копії платіжного доручення №1071 від 22.07.2014 року (а.с.10), позивачем - ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Дністер»було сплачено на користь ТзОВ «Трак Сервіс Львів» кошти в сумі 11411,58 грн. в рахунок оплати ремонту автомобіля НОМЕР_7 ПрАТ «Львівський ЛГЗ»відповідно до рахунку №1196 від 06.03.2014 року (а.с.38).

Також, відповідно до Полісу №АС/2003441 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.64), який діє до 02.05.2014 року включно, страхувальник ОСОБА_1 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «ОСОБА_3 компанія «Еталон» з страховою сумою (лімітом відповідальності) на одного потерпілого в розмірі 50000 грн., при цьому, розмір франшизи складає 500 грн.

28.02.2014 року страхувальником ОСОБА_1 на адресу страховика ПАТ «СК «Еталон» направлено заяву про настання страхового випадку, з приводу ДТП, що мала місце 26.02.2014 року в м.Чернівці по вул.Коломийській, 1А.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі 6-49цс14).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В даному випадку реальним підтвердженням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «MAN TGL 12.250» д.н.з. НОМЕР_6 є рахунок №1196 від 06.03.2014 року (а.с.38).

Верховним судом України у постанові від 23 грудня 2015 року по справі № 6-2587цс15, висловлена правова позиція, відповідно до розяснень якої страховик, що виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Таким чином, у звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_1 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія (в даному випадку ПАТ «СК «Еталон»), відповідно, взяла на себе обовязок відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди третім особам з вини страхувальника, страхова компанія ПАТ «СК «Еталон» зобовязана відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну йому як страховику наземного транспортного засобу марки «MAN TGL 12.250» д.н.з. НОМЕР_6, в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи, яка відповідно до вищевказаного рахунку №1196 від 06.03.2014 року складає кошти в сумі 11411,58 грн., а саме з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» кошти в сумі 500 грн. (розмір франшизи, узгоджений між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Еталон»), в свою чергу з відповідача ПАТ «СК «Еталон» слід стягнути на користь ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Дністер» кошти в сумі 10911,58 грн.

Що стосується заявленої позивачем позовної вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 оплати за експертизу в сумі 300 грн., то суду не надано жодних доказів на проведення факту оплати позивачем вказаної суми за визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, а тому в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Дністер» витрат за проведення експертизи в сумі 300 грн. слід відмовити.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Пунктом 35 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В даному випадку представником позивача надано суду лише договір про надання юридичних послуг від 20.02.2017 року, пунктом 4.1 якого передбачено, що за послуги, надані виконавцем, замовник здійснює передоплату в розмірі 100% згідно кошторису (додаток №1). При цьому, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження реально понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1737,20 грн. А тому в даному випадку відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення шкоди та суми франшизи з відповідачів, позовні вимоги про стягнення судового збору з відповідачів також підлягають до задоволення частково, пропорційно до задоволених судом вимог. А саме, слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 500 грн. судового збору та слід стягнути з ПАТ «СК «Еталон» на користь позивача 800 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За наведених обставин, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме, слід стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача страхове відшкодування у вигляді матеріальної шкоди, заподіяної йому як страховику транспортного засобу в межах франшизи у розмірі 500,00 грн., а також слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 компанія «Еталон» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» суму заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10911,58 грн. Крім цього, слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 500 грн. судового збору та слід стягнути з ПАТ «СК «Еталон» на користь позивача 800 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 компанія «Еталон» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» страхове відшкодування у вигляді матеріальної шкоди, заподіяної йому як страховику транспортного засобу в межах франшизи у розмірі 500,00 (пятсот) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 компанія «Еталон» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» суму заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10911,58 (десять тисяч девятсот одинадцять) гривень 58 (пятдесят вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 500,00 (пятсот) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 компанія «Еталон» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Дністер» судовий збір у розмірі 800,00 (вісімсот) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: