ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5733/15-ц
Провадження № 4-с/210/5/17
У Х В А Л А

іменем України

"07" серпня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу, в складі головуючого судді Чайкіної О.В., при секретарі Куксенко О.В., за участю сторін не зявилися, розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 та скасування постанови державного виконавця про призначення експерта та проведення оцінки майна боржника, -

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду з вищеназваною скаргою.

Справа неодноразово призначалась до розгляду. У звязку з неявкою скаржника розгляд справи відкладався. У судові засідання, призначені, зокрема на 26 червня 2017 року, 05 липня 2017 року, 07 серпня 2017 року, скаржник ОСОБА_2 не зявився. Про час та місце слухання справи ОСОБА_2 повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Судом неодноразово в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України надсилались на адресу скаржника ОСОБА_2 виклики до суду шляхом направлення через пошту судової повістки з рекомендованим листом із повідомленням про вручення, за адресою, вказаною у скарзі. Однак, судові повістки повернуто до суду у зв"язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно з ч. 6 ст. 74 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Одночасно з направленням судової повістки, скаржнику направлялись смс-сповіщення про дату час та місце розгляду справи.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Із урахуванням положень статті 11, частини третьої статті 169 та частини другої статті 386 ЦПК у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК, що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах. (пункт 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014року за № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах")

Згідно ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України повторна неявка належним чином повідомленого позивача (скаржника) в судове засідання є підставою для залишення його позовної заяви без розгляду. При цьому, звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав передбачає його зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк, та покладає на нього обовязок добросовісно користуватись своїми правами. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Положення частини 3 статті 169 ЦПК України направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі, а позивач, при цьому, і не зявляється в судове засідання , і не використовує передбачене законом право на представництво в суді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неодноразової неявки належним чином повідомленого скаржника у судове засідання, яким не було подано заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вимушений був відкладати розгляд справи, внаслідок чого суд позбавлений можливості розглянути справу у строки , передбачені ЦПК України.

У своєму рішенні від 15.07.2002 року у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, звернення до суду за захистом своїх порушених прав передбачає його зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк, та покладає на особу, яка звернулась до суду із скаргою, позовом, - обовязок добросовісно користуватись своїми правами.

Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком: добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов'язки.

Також, суд враховує вимоги ст. 157 ЦПК України про дотримання розумних строків розгляду справи, а також правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в інформаційному листі № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012 року, щодо балансу захисту прав як позивача (скаржника), який повторно не з'явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку із такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що скаржник належним чином повідомлений про розгляд справи у суді, недобросовісно користується своїми процесуальними правами, зловживає ними та не виконує покладені на нього процесуальні обов'язки.

Повторна неявка скаржника в судове засідання, при відсутності заяви про розгляд справи у його відсутність - згідно ч.3 ст.169, п. 3 ч.1 ст.207 ЦПК України (незалежно від причини неявки), є підставою для залишення позову без розгляду.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з являються до суду, а позивач, який, не забезпечує явку свого повноважного представника в судове засідання, і не використовує свої права щодо доведенності заявленого позову.

Підстав для розгляду справи по суті у відсутність скаржника за наявними матеріалами справи немає. Підстав для відкладення розгляду справи, суд не вбачає.

Тому скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 207, ч.3 ст.169 ЦПК України,суд,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 та скасування постанови державного виконавця про призначення експерта та проведення оцінки майна боржника - залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_2 його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали через Дзержинський суд м. Кривого Рогу до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Чайкіна