Справа № 303/7696/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 травня 2017 року по справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі: Банк) звернулося до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 13.06.2008 між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15-502/337, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн. зі сплатою 0,0001% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 12.06.2011.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 13.06.2008 № 337-1.

Зазначало, що відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконували, тому Банк у листопаді 2008 року уже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Мукачівським міськрайонним судом 12.11.2008 видано судовий наказ № 2-Н-2159/08, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за цим кредитним договором станом на 31.10.2008 у розмірі 16 998,78 грн.

Оскільки зобов'язання між сторонами не припинилося виконанням належним чином, Банк нарахував заборгованість за кредитним договором за період із 31.10.2008 по 15.11.2016 у розмірі 224 242,48 грн., з яких 27 274,82 грн. - за відсотками; 22 320,00 грн. - щомісячна комісія; 174 647,66 грн. - пеня.

Зазначаючи, що сума нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості по комісії та відсоткам, Банк зменшив вимогу в частині стягнення пені до 42 270,00 грн. та остаточно просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 91 864,82 грн., з яких 27 274,82 грн. - за відсотками, 22 320,00 грн. - щомісячна комісія, 42 270,00 грн. - пеня.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04.05.2017 у задоволенні позову Банку відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу Банк. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову Банку.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що 13.06.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15-502/337, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. зі сплатою 0,0001% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 12.06.2011.

Згідно п. 3.3 кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно у термін з «1» по «10» число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості ануїтетними платежами у розмірі 573,33 грн., відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додатку №1), який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додатку №1) щомісячний платіж в сумі 573,33 грн. складається із: 333,33 грн. - суми на погашення основного боргу (кредиту); 240,00 - щомісячної комісійної винагороди.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 13.06.2008 № 337-1.

За змістом ст.ст. 11, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 1049, 1054 ЦК України, цивільно-правові зобов'язання виникають з договорів і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; особа відповідальна за порушення зобов'язання, позичальник, який уклав і не виконує кредитний договір, повинен відшкодувати кредитору збитки в повному обсязі. Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність боржника та поручителя (ст. 554 ЦК України).

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

23 жовтня 2008 року Банк направив ОСОБА_4 направив вимогу про погашення поточної заборгованості в загальній сумі 2465,32 грн. (а.с.104). 06.11.2008 Банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу (а.с.103), і 12.11.2008 Мукачівським міськрайонним судом видано судовий наказ № 2-н-н2159/08, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 15-502/337 від 13.06.2008 станом на 31.10.2008 у розмірі 16 998,78 грн. (а.с.105).

Судом першої інстанції правомірно було зазначено, що Банком, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, було змінено строк виконання зобов'язання і судовим наказом було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.

У зв'язку з видачею Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області судового наказу від 12.11.2008, з ОСОБА_2 здійснюється примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з травня 2015 року шляхом утримання 20 % від заробітної плати (а.с.64-66, 69). Як зазначив представник Банку в судовому засіданні апеляційного суду, і після звернення до суду з даним позовом здійснювались платежі на погашення кредиту. Проте, такі платежі здійснюються на примусове виконання судового наказу і не можуть вважатись вчиненням дій, що свідчать про визнання боргу та переривання перебігу позовної давності в розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України.

Правові позиці щодо строку позовної давності у разі зміни строку виконання основного зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 (справа № 6-2251цс16) від 16.11.2016 (справа № 6-900цс16), від 07.12.2016 (справа № 6-719цс16).

З моменту використання позивачем свого права достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, а відтак і зміни строку виконання основного зобов'язання, і до звернення до суду з даним позовом - 21.12.2016, пройшло вісім років. Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено, що Банк звернувся до суду з даним позовом з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, та відмовив у задоволенні позову до боржника з цих підстав.

Також правильними є висновки суду першої інстанції щодо припинення поруки в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено, судовим наказом від 12.11.2008 було стягнуто всю суму заборгованості за кредитним договором, і з новою вимогою до поручителя Банк звернувся лише у 2016 році.

Правові позиції щодо припинення поруки викладені Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17.09.2014 (справи № № 6-53цс14 та № 6-41цс14) від 10.09.2014 (справа № 6-32цс14), від 24.09.2014(справа № 6-106цс14), від 02.09.2015 (справа № 6-438цс15).

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Банку є правильним. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і судова колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: