Справа № 708/691/16-ц
Номер провадження № 4-с/708/3/17
У Х В А Л А

21 липня 2017 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Тендітній Л.В.,

з участю представника скаржника ОСОБА_1,

державного виконавця Капшитара В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Стягувач звернувся до суду з вказаною скаргою на бездіяльність державного виконавця, зазначивши, що відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.07.2016 року по справі № 708/691/16-ц з боржника ОСОБА_3 на його користь стягнуто суму боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 3714,08 грн. та судові витрати, пов'язані з явкою представника до суду, в розмірі 519,80 грн.

У виконання даного судового рішення був виданий виконавчий лист на стягнення боргу в розмірі 3714,08 грн. та виконавчий лист на стягнення боргу в розмірі 519,80 грн.

09.08.2016 року він подав до Чигиринського районного відділу ДВС заяви про відкриття виконавчого провадження.

28.09.2016 року Чигиринським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, які були ним оскаржені та скасовані судом.

У зв`язку з цим він повторно звернувся до Чигиринського районного відділу ДВС з двома заявами, де прохав відкрити виконавче провадження та здійснити виконавчі дії, необхідні для стягнення з ОСОБА_3 боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 3714,08 грн. та судових витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, в розмірі 519,80 грн., описати рухоме і нерухоме майно боржника та накласти арешт на нього і на наявні на рахунках боржника кошти, а з метою своєчасного та ефективного виконання виконавчого документа направити відповідні запити до державних установ.

Однак державним виконавцем не було вчинено жодних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», та зазначених в його заявах, про що йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 27.06.2017 року, при цьому жодних процесуальних документів державним виконавцем на адресу стягувача направлено не було.

Також всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не внесено відомості про боржника до Єдиного державного реєстру боржників.

А тому просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_4 при примусовому виконанні рішення Чигиринського районного суду від 06.07.2016 року про стягнення боргу, а також стягнути з Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 2400 грн.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримала скаргу в повному обсязі та прохала її задовольнити, обґрунтовуючи викладеними в ній обставинами та пояснивши суду, що виконавче провадження відкрито лише 28.02.2017 року після їх неодноразових скарг та звернень, при цьому інших дій, спрямованих на реальне виконання рішення суду державним виконавцем Капшитарем В.О. здійснено не було.

27 червня 2017 року вона знайомилась з виконавчими провадженнями у відділі виконавчої служби і не було жодних документів в матеріалах провадження.

Державний виконавець Капшитар В.О. заперечував проти задоволення скарги, пояснивши, що він протягом останніх місяців перебував на лікарняному і виконавче провадження здійснювала інший державний виконавець.

На примусове виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 3714,08 грн. та судових витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, в розмірі 519,80 грн. було відкрито два виконавчих провадження, з якими і знайомилась представник скаржника.

Однак 16.05.2017 року було відкрито ще одне зведене виконавче провадження, про яке представнику скаржника не було відомо під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

По даному зведеному виконавчому провадженню були зроблені відповідні запити, винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та отримано інформацію про відсутність у ОСОБА_3 нерухомого і рухомого майна чи рахунків в банківських установах.

Під час усної розмови сама боржниця пояснювала, що є безробітною та не має коштів, щоб повністю сплатити борг, а 13.06.2017 року ОСОБА_3 надала у відділ виконавчої служби квитанцію про часткове погашення боргу в сумі 744,19 грн.

У звязку з відсутністю в їх відділі бухгалтера вказана сума не була перерахована на рахунок стягувача.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, згідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.07.2016 року по справі № 708/691/16-ц з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто борг за житлово-комунальні послуги в сумі 3714,08 грн. та судові витрати, пов'язані з явкою представника до суду, в розмірі 519,80 грн.

У виконання даного судового рішення був виданий виконавчий лист про примусове виконання рішення на стягнення боргу в розмірі 3714,08 грн. та виконавчий лист про примусове виконання рішення на стягнення боргу в розмірі 519,80 грн.

Як вбачається з ухвали Чигиринського районного суду від 21.12.2016 року, ОСОБА_2 було оскаржено постанову державного виконавця Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.09.2016 року, яку судом було скасовано.

Посилаючись на вказану ухвалу суду, ОСОБА_2 24.02.2017 року повторно подав до Чигиринського районного відділу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій прохав відкрити виконавче провадження та здійснити виконавчі дії, необхідні для стягнення з ОСОБА_3 боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 3714,08 грн. та судових витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, в розмірі 519,80 грн., описати рухоме і нерухоме майно боржника та накласти арешт на нього і на наявні на рахунках боржника кошти, а з метою своєчасного та ефективного виконання виконавчого документа направити відповідні запити до державних установ.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, в тому числі з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей, здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

А як визначено ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Крім того необхідно звернути увагу, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено судом, під час ознайомлення представника стягувача з матеріалами виконавчого провадження 27.06.2017 року їй не було відомо про наявність у відділі ДВС зведеного виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 3714,08 грн. та судових витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, в розмірі 519,80 грн., що стало підставою для звернення ОСОБА_2 до суду із зазначеною скаргою.

Разом з тим, судячи з оглянутих в судовому засіданні матеріалів зведеного виконавчого провадження № 52389020 від 16.05.2017 року, державним виконавцем було вчинено дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду.

Так, по даному зведеному виконавчому провадженню державним виконавцем були зроблені відповідні запити, винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та з реєстру речових прав отримано інформацію про відсутність у ОСОБА_3 нерухомого і рухомого майна, а також встановлено відсутність у боржниці рахунків в банківських установах.

З матеріалів цього ж зведеного виконавчого провадження вбачається, що 13 червня 2017 року ОСОБА_3 частково сплатила борг в сумі 744,19 грн., надавши до відділу виконавчої служби відповідну квитанцію за № , з чого випливає, що часткове погашення боргу ОСОБА_3 відбулася задовго до ознайомлення 27 червня 2017 року представника скаржника ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження.

З врахуванням цього суд констатує, що державним виконавцем вчинялися виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на реальне виконання рішення суду.

Також, як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Крім того в п. 18 даної постанови визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які, згідно із Законом про виконавче провадження, можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Більшість вище вказаних дій по виконанню судового рішення були вчинені державним виконавцем Карпичевою Т.В. у зв`язку з перебуванням державного виконавця Капшитара В.О. в період з 02.04.2017 року по 12.07.2017 року на лікарняному, що знову ж таки не може свідчити про його бездіяльність, оскільки він тривалий час був відсутній на робочому місці з поважних причин.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що скаржником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження бездіяльності державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_4 при примусовому виконанні рішення Чигиринського районного суду від 06.07.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 на його користь боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 3714,08 грн. та судових витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, в розмірі 519,80 грн., більше того, боржницею здійснено часткове погашення суми боргу.

А тому в задоволенні скарги слід відмовити.

У звязку з відмовою в задоволенні скарги витрати на правову допомогу в розмірі 2400 грн. та судові витрати, пов'язані з явкою представника скаржника до суду, в розмірі 549,80 грн., стягненню з Чигиринського районного відділу ДВС також не підлягають.

На підставі викладеного та, керуючись ч.2 ст. 387 ЦПК України, п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуюча