Справа № 611/23/15-ц
Провадження № 6/611/11/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкове Харківської області скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, на бездіяльність державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області у виконавчому провадженні №46589687 за виконавчим листом №611/23/15-ц, виданим Барвінківським районним судом Харківської області.

Як вказує заявник, постановою в.о. начальника ВДВС Барвінківського РУЮ Харківської області від 19 лютого 2015 року було відкрито виконавче провадження № 46589687 за виконавчим листом № 611/23/15-ц, виданим 17 лютого 2015 року Барвінківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Проте у виконавчому провадженні № 46589687 не здійснено заходів щодо примусового виконання судового рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а саме - іншим державним виконавцем виконавче провадження № 46589687 не прийнято і в порушення вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» протягом 2016-2017 років не здійснено жодної виконавчої дії.

Посилаючись на викладене заявник просив визнати бездіяльність державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та зобовязати здійснити заходи, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні №46589687 за виконавчим листом № 611/23/15-ц виданим 17 лютого.2015 року Барвінківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Заявник в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм ГТУЮ у Харківській області до суду не зявилась, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Також надала до суду копію виконавчого провадження №46589687 та заперечення, в яких зазначила, що державним виконавцем вжито заходи щодо своєчасного та неупередженого виконання рішення суду, дії державного виконавця є повними, своєчасними і такими, що винесені з дотриманням норм чинного законодавства, так як були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду також не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення справи чи розгляду справи за його відсутності не подав.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням положення частини другої статті 386 ЦПК неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яких повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи неявку сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши матеріали скарги , які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 і ч. 3 ст. 129 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства. Обов'язковий характер судового рішення, постановленого іменем держави, підкреслює авторитет судової влади і сприяє утворенню в Україні режиму законності. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, що ст. 6, докладно описуючи надані сторонам процесуальні гарантії - справедливий, відкритий і швидкий розгляд, залишила реалізацію судових рішень без захисту.

Відсутність гарантій виконання судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії сторонам на справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відсутність гарантії виконання судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Войтенко проти України» (п.39) наголошено про те, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок».

Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(справа «Горнсбі проти Греції»).

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 16 -рп/2009 від 30.06.2009 року - судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України, обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за ви конанням судових рішень».

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з наданої копій виконавчого провадження № 46589687, 18 лютого 2015 року за вх. № 150/03 39/1 до ВДВС Барвінківського РУЮ надійшла заява ОСОБА_1 від 17 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №611/23/15 ц, виданого 17 лютого 2015 року Барвінківським районним судом Харківської області.

19 лютого 2015 року було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа, про що було в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46589687.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_3 звільнений з посади в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції.

Як передбачено ч. ч. 2, 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого. Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У пунктах 2, 5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, визначено, що передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить постанову про прийняття до виконання виконавчого документа не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Разом з тим в наданих матеріалах виконавчого провадження № 46589687, передбачена вищевказаними нормами постанова про прийняття виконавчого провадження відсутня, доказів щодо її наявності державним виконавцем не надано.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 212, 214-215, 218, 386, 387, 389 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, на бездіяльність державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області, - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні № 46589687 за виконавчим листом № 611/23/15-ц, виданим 17 лютого.2015 року Барвінківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Зобовязати державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні № 46589687 за виконавчим листом № 611/23/15-ц, виданим 17 лютого.2015 року Барвінківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 3000 грн., здійснити заходи передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Про виконання ухвали повідомити суд та заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня її отримання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Коптєв Ю.А.