У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Григоренко М.П., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 800 865, 13 гривень заборгованості, що виникла внаслідок виконання іпотекодавцем кредитного зобов'язання позичальника перед кредитодавцем.

Через прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачу нараховано 70 113, 73 гривні суми трьох процентів річних та 731 990, 73 гривень інфляційних втрат.

Тому сукупний розмір заборгованості, яка підлягала стягненню, склав 1 602 969, 59 гривень.

Рішенням Рівненського міського суду від 11 травня 2017 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 602 969, 59 гривень та 6 890 гривень судового збору.

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався на його незаконність і необґрунтованість через порушення судом норм процесуального та матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про те, що з метою забезпечення кредитних зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 98 від 30 грудня 2009 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Ощадбанк" або банк) укладено договір іпотеки. За цим договором позивач як майновий поручитель передала в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв предмет іпотеки.

Вважає, що станом на 1 листопада 2013 року у нього виникла заборгованість лише по чергових платежах за кредитом, а саме - 20 173,22 гривень за основним боргом і за відсотками - 13 702, 39 гривень. При цьому з одержаних 980 000 гривень кредитних коштів ним вже було сплачено 189 743, 41 гривень. Тобто заборгованість у нього виникла лише за один місяць, що визнав у судовому засіданні і представник позивача.

Оскільки строк повернення кредитних коштів встановлено до 27 грудня 2019 року, то він мав можливість сплатити заборгованість своєчасно і відповідно до умов договору. Банк про наявність боргу та про вжиті заходи щодо позивача не попереджував. Відповідно до досліджених в суді виписках вбачається, що він неодноразово отримував гроші за цим договором і відповідно повертав їх без прострочення. Однак позивач добровільно та без узгодження з ним здійснила виплату кредитних коштів: 07.11.2013 року - 111 000 гривень, 11.11.2013 року - 500 000 гривень, 12.11.2013 року - 133 225 гривень, 12.11.2013 року - 27 000 гривень, 12.11.2013 року - 29 586, 13 гривень, 14.11.2013 - 54 гривень.

На його думку, судом залишено без уваги те, що кредитна заборгованість позивачем була погашена лише частково і за певний період, а не повністю. Тому доводив про необґрунтованість застосування до існуючих правовідносин положення ст.ст. 512, 556 ЦК України. Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-466цс15.

Окрім того, судом не враховано, що згідно з квитанцією за № 6843668 від 07.11.2013 року платником 111 000 гривень зазначений він, тоді як позивач не надала суду доказів, що ця сума вносилась нею особисто.

Не погоджується з розрахунком наданих позивачем щодо стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат, вважаючи, що 3% річних складає 71 450, 09 гривень, а інфляційні втрати - 653 505, 89 гривень.

З цих підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу позивач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 30 грудня 2009 року між ОСОБА_2 і ПАТ "Ощадбанк" укладено договір відновлювальної кредитної лінії №98, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 980 000 гривень, а останній зобов'язався прийняти та повернути кредит до 27 грудня 2019 року, сплативши проценти за користування кредитом (а.с. 6-8).

Тоді ж з метою повернення позичальником одержаних кредитних коштів між ОСОБА_1 та ПАТ "Ощадбанк" укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець як майновий поручитель боржника передала в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку предмет іпотеки - нежитлові приміщення, підвальний і цокольний поверхи, які знаходяться в АДРЕСА_1, загальною площею 725 кв.м (а.с. 9-11, зв.).

3 листопада 2013 року майновий поручитель отримала від банку лист-повідомлення №11-24/3194 від 01.11.2013 року, відповідно до якого вона на виконання договірних зобов'язань з ПАТ "Ощадбанк" повинна сплатити негайно заборгованість за кредитом, а в разі невиконання - до неї буде застосовано заходи примусового стягнення (а.с. 12).

Дане повідомлення направлено іпотекодавцю через невиконання ОСОБА_2 зобов'язання позичальника за договором відновлювальної кредитної лінії №98 від 30.12.2009 року. За його змістом, позичальником допущено прострочення виконання кредитного зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість перед банком, що складається із 33 875, 61 гривень, з яких: 20 173, 22 гривні - заборгованість почергових платежів за кредитом і 13 702, 39 гривень - заборгованість за відсотками.

Намагаючись уникнути цивільно-правової відповідальності за прострочення відповідачем кредитного зобов'язання, ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_2 з відповідною вимогою. Оскільки вимога залишилася без уваги, вона сплатила на користь ПАТ "Ощадбанк" 800 865, 13 гривень, виконавши таким чином зобов'язання за боржника перед кредитодавцем:

7 листопада 2013 року на суму 111 000 гривень;

11 листопада 2013 року на суму 500 000 гривень;

12 листопада 2013 року на суму 133 225 гривень;

12 листопада 2013 року на суму 27 000 гривень;

14 листопада 2013 року на суму 54 гривні;

12 листопада 2013 року на суму 29 586, 13 гривень.

Виконання зобов'язання за ОСОБА_2 стверджено відповідними квитанціями про сплату (а.с. 14-19).

Як правильно враховано судом першої інстанції, 11 листопада 2015 року Верховний Суд України ухвалив постанову у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Ощадбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 і ОСОБА_3; про виконання зобов'язань за договором іпотеки та визнання застави майна припиненим і зобов'язання вчинити певні дії. Цією постановою позов було задоволено: визнано зобов'язання за договором іпотеки, укладеним 30 грудня 2009 року між ОСОБА_1 і банком, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, припиненим (а.с. 39-41).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою зокрема внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно виходив з їх доведеності і обґрунтованості, оскільки майновий поручитель виконав кредитне зобов'язання перед кредитодавцем замість позичальника, а тому до нього перейшли усі права та обов'язки кредитора, в т.ч. і право вимагати виконання позичальником зобов'язання в повному обсязі на його користь.

Крім того, за прострочення ОСОБА_2 виконання зобов'язання новим кредитором нараховано відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суму трьох процентів річних та інфляційні втрати, стягнення яких ґрунтується на вимогах закону.

Зазначена норма закону передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, а саме на вимогу кредитора він повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, вважає спосіб їх обчислення та здобуту суму такими, що відповідають закону і обставинам справи. Так, дану суму обчислено за формулою розрахунку: І Іс = (І І 1:100) Х (І І 2 : 100) Х (І І 3 : 100) Х… (І І Z : 100), де І І 1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, І І 2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення (і щомісяця по вересень 2016 року), а І І Z - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Тому І І с = (100, 5:100) Х (100, 2:100) Х (100, 6:100) Х (102, 2 : 100) Х (103, 3 : 100) Х (103, 8 : 100) Х (101, 0 :100) Х (100, 4 : 100) Х (100, 8 : 100) Х (102, 9 : 100) Х (102, 4 : 100) Х (101, 9 : 100) Х (103, 0 : 100) Х (103, 1 : 100) Х (105, 3 : 100) Х (110, 8 : 100) Х (114. 0 : 100) Х (102, 2 : 100) Х (100, 4 : 100) Х (99. 0: 100) Х (102, 3 : 100) Х (98, 7 : 100) Х (102, 0 : 100) Х (100, 7 : 100) Х (100, 9 : 100) Х (99, 6: 100) Х (101, 0 : 100) Х (103. 5 : 100) Х (1001, 1 : 100) Х (103, 5 : 100) Х (1001, 1 : 100) Х (99, 8 : 100) Х (99, 9 : 100) Х (99, 7 : 100) Х (101, 8 : 100) = 1, 914.

Помноживши суму заборгованості за кредитним договором, тобто 800 865, 13 гривень, на середньомісячний індекс інфляції, тобто на 1, 914, здобудемо 1 532 855, 86 гривень. Віднявши від цієї суми 800 865, 13 гривень отримаємо остаточну суму інфляційних втрат - 731 990, 73 гривні.

При обчисленні суми трьох процентів річних суд правильно взяв до уваги, що період прострочення грошового зобов'язання склав з 3 грудня 2013 року по 2 листопада 2016 року. Сума боргу становить 800 865, 13 гривень, а кількість прострочених днів - 1 066 одиниць. Тому помноживши 800 865, 13 гривень на 3 %, поділивши на 365 днів у році та помноживши на 29 днів прострочення здобудемо 1 908, 91 гривню (за 2013 рік). Так само 800 865, 13 помножити на 3%, поділити на 365 днів у році і помножити на 365 днів прострочення здобудемо 24 025, 95 гривень (за 2014 рік). Ті ж самі вихідні величини правильно застосовано і при обчисленні трьох процентів річних в 2015 році, а тому отримано таку ж суму трьох процентів річних - 24 025, 95 гривень. Щодо 2016 року, то 800 865, 13 гривень помноживши на 3%, поділивши на 366 днів у році і помноживши на 307 днів прострочення здобудемо 20 152, 92 гривні. Додавши здобуті суми за кожен рік прострочення отримаємо 70 113, 73 гривні суми трьох процентів річних.

Додавши 800 865, 13 гривень заборгованості до 70 113, 73 гривні суми трьох процентів річних і 731 990, 73 гривні інфляційних втрат, міський суд обґрунтовано здобув 1 602 969, 59 гривень, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Щодо доводів апеляційної скарги про передчасність виконання майновим поручителем зобов'язань перед ПАТ "Ощадбанк", то колегія суддів з ними погодитися не може.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обв'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Оскільки факт порушення суб'єктивного цивільного права позивача є доведеним і обґрунтованим, тому питання про передчасність його судового захисту не ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону.

З тих само міркувань, що порушене право підлягає судовому захисту, не можна погодитися і з твердженнями автора скарги про залишення без уваги правової позиції Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-466цс15.

Доводи апеляційної скарги про недодержання судом норм процесуального права спростовуються відсутністю тих фактів, що потягли би помилковість наслідків розгляду цивільно-правового спору судом.

Так, згідно із ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Решта посилань ОСОБА_2 є необґрунтованими і на увагу колегії суддів вони не заслуговують.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту її прав, порушуючи тим самим права позивача, є неприйнятними для апеляційного суду.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Рівненського міського суду від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дн набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: