Справа № 355/421/17 Головуючий у І інстанції Єременко В. М.
Провадження № 22-ц/780/3935/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 03.08.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»на рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, відповідно до укладеного договору від 10 липня 2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначав, що ОСОБА_2 дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним і банком договір. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 37 831 грн. 06 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 327 грн. 68 коп., заборгованості за процентами у розмірі 30 015 грн. 71 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4 210 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1 777 грн. 67 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом, оскільки ОСОБА_2 останній платіж за кредитним договором здійснив 15 січня 2013 року, а з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося лише 03 квітня 2017 року, тобто поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності про застосування якого представник відповідача подав письмову заяву, що є підставою для відмови в позові.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору від 10 липня 2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 31 січня 2017 року борг відповідача становить 37 831 грн. 06 коп., який складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 327 грн. 68 коп., заборгованості за процентами у розмірі 30 015 грн. 71 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4 210 грн., а також судові штрафи у розмірі 2 277 грн. 67 коп. (а.с.6-7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Обґрунтовуючи позов, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що кредитний договір укладено шляхом підписання анкети - заяви клієнта та ознайомлення клієнта з Умовами та правилами надання банківських послуг, які є типовими для всіх клієнтів банку та оприлюднені на офіційному сайті банку.

Колегія суддів вважає, що відповідач в анкеті - заяві від 10 липня 2012 року лише виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт за платіжною кредитною карткою «Універсальна» та погодив, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були наданій йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.8).

Натомість зазначені Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. При цьому, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16) та відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з розрахунком заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 1 327 грн. При цьому за наявності встановленої відсоткової ставки 30% річних, з 29 вересня 2014 року - 34,8% річних, а з 01 квітня 2015 року - 43,2% річних, банк нарахував відповідачу 30 015 грн. 71 коп. заборгованості по відсотках, що явно не відповідає встановленій відсотковій ставці та свідчить про те, що банк застосував формулу нарахування відсотків, не передбачену Умовами та правилами надання банківських послуг, на які сам же і посилається.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про укладення договору між сторонами та прийняття його умов відповідачем, є необґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за його недоведеністю з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України захисту в судовому порядку підлягає порушене право особи, і лише при встановленні цього порушення суд застосовує строк позовної давності. У разі недоведеності порушення цього права в задоволенні позовних вимог слід відмовити по суті.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України наведеного вище не врахував, належним чином доводів відповідача не перевірив, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у позові з підстав пропуску строку позовної давності.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостівідмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді