Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1889/17
Провадження № 4-с/723/2401/17
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2017 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

при секретарі Крупчак М.І.

за участю:

скаржника ОСОБА_1

в.о. начальника ВДВС ОСОБА_2

державного виконавця Вакарчук Г.І.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби та зобовязання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання бездіяльності начальника відділу Державної виконавчої служби (надалі ВДВС) незаконною та зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що 17.11.2014 року Сторожинецьким районним судом було видано виконавчий лист № 723/2317 на виконання рішення суду від 28.10.2014 року по стягненню з нього аліментів на утримання ОСОБА_3, в розмірі ? частки його заробітку (доходу). Оскільки його може бути зобовязано утримувати свою доньку до досягнення нею 23-х років за умови, що вона навчається то він після відрахування дитини з університету, згідно наказу № 916-ст від 30.06.2017 року, звернувся 12.07.2017 року до начальника відділу з заявою про закриття виконавчого провадження, що зроблено не було, оскільки на його заяву надійшла відповідь від 19.07.2017 року № 14.12-20/9393 без підпису начальника та печатки, яка відповіді на поставлене питання не містить.

З огляду на це просив визнати бездіяльність начальника відділу ДВС незаконною, зобовязати начальника відділу вжити заходів щодо закриття виконавчого провадження та направити на його адресу копію постанови про це. Зобовязати також вжити передбачені законодавством заходи для повернення йому стягнених наперед аліментів та направити йому копії документів по вчинених виконавчих діях. Судові витрати просив покласти на особу бездіяльність якої оскаржується.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав посилаючись на ті ж обставини, зазначив, що він не оскаржував рішення суду так як не звернув увагу на те, що стягнення має здійснюватись до 23-х років, а не до закінчення навчання. Зазначив також, що він не юрист і вважає, що закриття провадження це його закінчення, а оскаржував бездіяльність того хто йому направив відповідь на його заяву, оскільки не знав який виконавець виконував виконавче провадження. Просив задоволити його скаргу.

В судовому засіданні виконуючий обовязки начальника ВДВС ОСОБА_2 та старший державний виконавець Вакарчук Г.І. вимоги скарги не визнали пояснивши, що виконання виконавчого листа здійснено у відповідності до Закону. Закриття чи закінчення виконавчого провадження по заяві скаржника було неможливим так як виконавчий лист підлягав виконанню до 23-х років дитині, а не до закінчення навчання. Самостійно визначати строк закінчення здійснення виконавчих дій вони не мають права. Вважають, що бездіяльність чи дії начальника ВДВС не є неправомірними, оскільки начальник не підписував відповідь для скаржника. Чому скаржнику була направлена відповідь без підпису та печатки пояснили недосвідченістю особи яка відправляла цей лист. Просили відмовити в задоволенні скарги.

При вирішенні цієї скарги, суд враховує вимоги, які ставляться до виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження та засади здійснення виконавчого провадження передбачені в ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження, а саме верховенство права, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та обєктивність

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали скарги, а також дослідивши матеріали цивільної справи № 723/2317/14-ц, рішенням по якій стягувались аліменти із скаржника на утримання його доньки, суд встановив фактичні обставини справи і відповідні правовідносини та прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.

За рішенням Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 28.10.2014 року по справі № 723/2317/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання (а.с.3), із ОСОБА_1П на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 стягнено аліменти у розмірі ? частки його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. Аліменти стягувались в звязку з тим, що ОСОБА_3 навчається на другому курсі денної форми навчання факультету іноземних мов Чернівецького національного університету і потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_1 працює, має фіксований заробіток, а тому може надавати таку матеріальну допомогу.

За результатами ухваленого судового рішення, яке набрало законної сили, було видано виконавчий лист, по якому відкрито провадження та скеровано для утримання присуджених сум аліментів до Сторожинецької міської ради, оскільки ОСОБА_1 працює вчителем Сторожинецької гімназії (а.с.5) і заробітна плата йому нараховується в бухгалтерії цього органу місцевого самоврядування.

Із дослідженого судом договору № 13/901 від 4.08.2014 року, який в копії знаходиться на аркуші 7 цивільної справи № 723/2317/14-ц і який був підставою для стягнення аліментів із скаржника, судом встановлено, що такий договір було укладено на період навчання ОСОБА_3 за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та за напрямком підготовки (спеціальністю) - англійська мова та література.

.

Як вбачається із витягу з наказу № 916-ст по Чернівецькому національному університету ім. Юрія Федьковича від 30.06.2017 року (а.с.4) ОСОБА_3 з 30 червня 2017 року відрахована з університету внаслідок виконання навчального плану за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та отриманням документів про освіту державного зразка, за кваліфікацією «бакалавр англійської філології».

Таке відрахування узгоджується як з договором укладеним між Чернівецьким національним університетом та ОСОБА_3 так і із статтями 5, 7 Закону України «Про вищу освіту», які передбачають рівні і ступені вищої освіти, серед яких є і перший (бакалаврський) рівень, який є самостійним рівнем оскільки закінчується видачею відповідного документа диплому бакалавра, який надає право особі працевлаштування оскільки містить інформацію про спеціальність особи.

Крім цього таке відрахування із навчального закладу є правомірним виходячи із положень ст.46 Закону України «Про вищу освіту», яка передбачає таку підставу для відрахування, як завершення навчання за відповідною освітньою (науково) програмою.

Аналізуючи положення ч. 2 ст.199 СК України, згідно яких право на утримання повнолітніх дочки чи сина які продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, припиняється у разі припинення навчання, суд приходить до висновку, що вказані ааліменти стягуються до часу закінчення навчання але не більше ніж до 23-х років.

Вказаного правила відділ ДВС в особі його начальника чи іншого відповідального працівника, не врахував, а тому на думку суду допустив помилку при розгляді заяви ОСОБА_1 про закінчення чи закриття виконавчого провадження, оскільки державний виконавець, в даному випадку, вправі самостійно, без врахування вимог виконавчого листа, здійснити виконавчі дії направлені на закінчення виконавчого провадження.

До такого висновку суд приходить з огляду на вимоги ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких виконавче провадження підлягає закінченню в разі як фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст.39), так і у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів (п.7 ч.1 ст.39).

Як вже зазначалось законом, а саме ч.2 ст.199 СК України випадок припинення утримання внаслідок припинення навчання передбачений, а відповідно виконавче провадження мало бути припинене не внаслідок закінчення строку стягнення по виконавчому листу, а внаслідок припинення законодавчо визначеного строку, яким є в даному випадку строк передбачений ч.2 ст.199 СК України, а саме закінчення навчання.

Таким чином бездіяльність, начальника відділу ДВС, який скеровував відповідь ОСОБА_1 на його заяву про закінчення виконавчого провадження, з обґрунтуванням щодо неможливості такого закінчення, в даному випадку, є очевидною, оскільки начальник ВДВС не виконавши вимоги п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», відмовив скаржнику в його законних вимогах придумавши емоційні та гадані причини такої відмови.

Виходячи з цього вимога скаржника щодо визнання незаконною такої бездіяльності та вчинення дій по завершенню виконавчого провадження, підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимогу скарги щодо зобовязання начальника ВДВС до вчинення дій повязаних із направленням на адресу скаржника копій документів по вчинених виконавчих діях в т.ч. постанови про закриття виконавчого провадження, суд виходить із вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких к опії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином не виконавши вказані вимоги, державний виконавець допустив порушення, а відповідно вказане порушення підлягає виправленню, а вимога про таке виправлення безперечно підлягає задоволенню.

Разом з тим, на думку суду немає жодних підстав для задоволення скарги в частині зобовязання начальника ВДВС до вжиття передбачених законодавством заходів для повернення скаржнику стягнених наперед аліментів.

Згідно з умовами звернення стягнення за виконавчими документами на заробітну плату, визначеними в ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату звертається у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Частиною 3 вказаної статті та статтею 69 вказаного закону визначено, що про звернення стягнення на заробітну плату боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення.

Таким чином, стягнуті аліменти із скаржника скеровані згідно закону не на депозитні рахунки відділу ДВС, а безпосередньо стягувачу, яким в даному випадку є ОСОБА_4 на користь якої стягувались аліменти або ОСОБА_3 на утримання якої стягувались аліменти і з якими, на думку суду, у скаржника виникають спірні правовідносини повязані із поверненням неправомірно отриманих сум аліментів, які мають бути вирішені в порядку позовного провадження, а не в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Виходячи із вказаних висновків, в цій частині скарга задоволена бути не може.

На підставі ст.383-387 ЦПК України та керуючись ст.ст. 2, 28, 39, 68, 69 Закону України «Про виконавче провадження», ст.199 СК України, ст.ст. 5, 7, 46 Закону України «Про вищу освіту», суд,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_5, задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність начальника Сторожинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, повязану із не закінченням виконавчого провадження по стягненню із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини що закінчила навчання та зобовязати його вжити заходів щодо закриття вказаного виконавчого провадження і направлення боржнику постанови про закінчення і всіх інших документів передбачених статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали через Сторожинецький районний суд.

Суддя: