Справа №489/5693/16-ц 22.08.2017 22.08.2017
Провадження №22-ц/784/1669/17
Справа № 489/5693/16 Головуючий першої інстанції: Кирильчук О.І.
Провадження № 22-ц/784/1669/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.А.

за участі представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2017 рокупо справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Перша миколаївська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла її мати ОСОБА_8, яка певний час перебувала у шлюбі з її батьком ОСОБА_9 У 1977 р. батько ОСОБА_9 на повноліття позивачки зробив подарунок - гроші на купівлю житла для неї, про що ОСОБА_8 була складена розписка. Позивачкою було видано довіреність на матір для купівлі житла на її ім'я. Однак, придбавши у 1977 р. будинок по АДРЕСА_1, її матір у договорі купівлі-продажу від 09 червня 1977 р. вказала покупцем себе, а ні позивачку, як того передбачала ОСОБА_5 Проте, позивачка вважала, що вказаний будинок придбаний на її ім'я, а тому у 1979 р. продала свій будинок у м. Тайшет та кошти від продажу витратила на проведення ремонту, поліпшення умов в будинку по АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що при укладенні договору купівлі-продажу спірного будинку та після його купівлі мати ввела її в оману, не використавши довіреність, яку нею було видано на ОСОБА_8 для купівлі будинку, про що позивачка дізналася лише після смерті матері, позивачка тому просила визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 9 червня 1977 р. в частині покупця, а саме - вказавши покупцем - ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_2.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_7

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2017 р. позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що ухвала суду є незаконною, при її постановленні порушені норми матеріального та процесуального права та просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, відповідача ОСОБА_3, його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, справа знаходиться в провадженні суду тривалий час і призначалась до розгляду неодноразово.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд вважав, що для цього є передбачені ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України підстави, оскільки позивачка, яка була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання, повторно не з'явилися у судове засідання без поважних.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

В силу пункту 2 ч. 1 , ч. 3 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними, а у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, підставою залишення позовної заяви без розгляду є повторна неявка до суду позивача за умови його належного повідомлення про час та місце судового засідання та у разі неподання ним заяви про розгляд справи у його відсутність.

Порядок повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату, місце та час судового засідання визначений ст.ст. 74, 76 ЦПК України, якими передбачено направлення судових повісток за місцем їхнього проживання або вручення безпосередньо у суді завчасно, під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 18 листопада 2016 р. відкрито провадження у справі і призначено судове засідання на 25 січня 2017 р.

В судове засідання 25 січня 2017 р. позивачка не прибула, судовий розгляд було відкладено на 16 лютого 2017 р. у зв'язку із першою неявкою без поважних причин належним чином повідомленого позивача.

16 лютого 2017 р. позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про перенесення розгляду справи у зв'язку із хворобою, розгляд справи було відкладено на 03 березня 2017 р.

В судове засідання 03 березня 2017 р. та 19 квітня 2017 р. позивач також не з'явилась, судову повістку, направлену на адресу її проживання рекомендованим листом і повернуто поштою за закінченням терміну її зберігання.

Таким чином, у справі відсутні відомості про повідомлення позивача ОСОБА_5 у встановленому ст.ст. 74, 76 ЦПК України порядку про проведення судових засідань 3 березня 2017 р. та 19 квітня 2017 р., а тому висновок суду про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду не ґрунтується на положеннях закону та матеріалах справи.

При цьому суд помилково послався на положення ч. 1 ст. 77 ЦПК України, відповідно до якої сторони та інші, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Так, суд не звернув уваги, що відповідно до положень ст.ст. 76, 77 ЦПК України повістка буде вважатися доставленою особі за умови, що у разі відсутності адресата, особа, що доставляє судову повістку, повертає її до суду з відповідною відміткою.

Відмітка працівника поштового відділення на судових повістках про призначення судових засідань на 3 березня 2017 р. та 19 квітня 2017 р. про повернення відправлення за закінченням терміну зберігання не свідчить про відсутність особи за місцем проживання, а тому не є доказом вручення судової повістки.

Крім того, суд, постановляючи оскаржувану ухвалу не звернув увагу на наступне.

В силу ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у справі особисто або через представника.

Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі (ч. 5 ст. 76 ЦПК України).

Представником позивача ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_10 за нотаріально посвідченою довіреністю (а.с. 7), подано заяву на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень (а.с. 24), але в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення представника позивачки про судові засідання 3 березня 2017 р. та 19 квітня 2017 р. за допомогою SMS-повідомлень або в іншій передбачений законом спосіб.

З урахуванням викладеного та положень п. 4 ст. 311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду для розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2017 року скасувати, справу повернути до суду для розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська