Справа № 361/6978/16-ц Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/2851/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 26 19.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів: Приходька К.П., Савченка С.І.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 07 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал-Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 48 000 швейцарських франків 00 сантимів зі сплатою 9,95 % річних на строк по 01 квітня 2038 року включно.

10 лютого 2015 року між ПАТ «Універсал-Банк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до кредитного договору від 07 квітня 2008 року.

07 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки відповідно до умов якого поручитель і боржник зобов'язуються солідарно відповідати за виконання боржником кредитного договору.

Умови кредитного договору банком виконано у повному обсязі, а саме надано кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку.

Разом з тим, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав і тому станом на 12 липня 2016 року утворилася заборгованість перед банком у розмірі

- 29 280 швейцарських франків 00 сантимів, з яких: сума дострокового стягнення кредиту;

- 440 швейцарських франків 67 сантимів; прострочена заборгованість по сумі кредиту;

- 28 839 швейцарських франків 33 сантими.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів вказану заборгованість за кредитним договором № 065-2008-1028 від 07 квітня 2008 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 07 квітня 2008 року № 065-2008-1028 в загальній сумі - 29 280 (двадцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят) швейцарських франків 00 сантимів у солідарному порядку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та базується на припущенням, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду. Окрім того, зазначає, що судом першої інстанції не перевірено повноваження банку щодо надання кредиту в іноземній валюті, не надано належної правової оцінки розрахункам банку щодо заборгованості, та не встановлено чи є надані банком розрахунки документами бухгалтерської звітності.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним та неукладеним кредитний договір № 065-2008-1028 від 07 квітня 2008 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати і закрити провадження у справі.

Представник ПАТ «Унверсал Банк» в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Посилався на те, що та обставина, що ОСОБА_2 отримав кредитні кошти, крім іншого підтверджується такого тим, що в 10 лютого 2015 році між сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору.

Також представник позивача послався на те, що заперечення відповідачів проти позову та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що банк не мав права видавати кредит в іноземній валюті. Однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з цих підстав оскаржували кредитний договір і рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову було відмовлено. Тобто судом не було встановлено підстав щодо незаконності видачі кредиту у іноземній валюті.

Дослідивши обставини справи, заслухавши доповідь головуючого судді у справі, пояснення представника відповідачів та представника позивача, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал-Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 48 000 швейцарських франків 00 сантимів, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі - 9,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.

10 лютого 2015 року між ПАТ «Універсал-Банк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до кредитного договору від 07 квітня 2008 року.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 кредитного договору строк кредитування за цим договором становить з дати надання кредитором кредиту по 01 квітня 2038 року включно. Цільове призначення кредиту - придбання майна, а саме однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із пунктом 2.3 договору видача кредиту проводиться на поточний рахунок позичальника.

Факт надання відповідачу ОСОБА_2 кредитних коштів у розмірі - 48 000 швейцарських франків 00 сантимів підтверджується випискою по особовому рахунку з 07 квітня 2008 року по 08 квітня 2008 року.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 кредитного договору погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів. Розмір щомісячного платежу встановлений у Графіку погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до кредитного договору.

ОСОБА_2 ознайомлений із інформацією про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті.

Згідно із пунктом 3.2 кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором є: іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та порука фізичної особи ОСОБА_3

07 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал-Банк») та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань перед кредитором, що виникли із кредитного договору від 07 квітня 2008 року в повному обсязі.

Згідно із пунктами 1.3 та 1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

У зв'язку із підписанням додаткової угоди до кредитного договору 10 лютого 2015 року між ПАТ «Універсал-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, в якому зазначено про ознайомлення поручителя із додатковими умовами до кредитного договору.

07 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал-Банк») та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., зареєстрований у реєстрі за № 2051, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 12 липня 2016 року виникла заборгованість , яка складає - 29 280 швейцарських франків 00 сантимів, з яких: сума дострокового стягнення кредиту - 440 швейцарських франків 67 сантимів; прострочена заборгованість по сумі кредиту - 28 839 швейцарських франків 33 сантими.

04 квітня 2016 року на адресу відповідачів, як солідарних боржників, направлено вимоги банку щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки банком було доведено невиконання ОСОБА_2 взятих зобов'язань, а відповідачами не спростовано доводи банку в заявленому позові.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 553 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Окрім того, судом першої інстанції перевірено повноваження банку щодо здійснення валютних операцій, в тому числі надання кредитів в іноземній валюті, які підтверджуються банківською ліцензією № 92 на право здійснювати банківські операції, визначені Законом України «Про банки і банківську діяльність», яка видана 20 січня 1994 року ВАТ «Універсал Банк» та дозволом з додаток до нього № 92-1 про перелік валютних операцій, які має право здійснювати ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал-Банк»), який виданий 07 грудня 2007 року.

Також суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 01 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки. Підставами оскарження кредитного договору було в тому числі і видача кредиту в іноземній валюті. При цьому суд зазначив, що на час розгляду даної справи воно не набрало законної сили.

Однак при розгляді апеляційної скарги в даній справі, судовою колегією було з»ясовано, що рішення Оболонського районного суду Київської області у справі № 756/9063/16-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки набрало законної сили. Представник відповідачів в судовому засіданні пояснив, що вказане рішення суду відповідачами не оскаржувалось, оскільки вони вважають його нікчемним.

Враховуючи вище викладені норми права та обставини справи і докази на які посилається позивач, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення заборгованості з відповідачів в солідарному порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про видачу кредиту, а виписка з особового рахунку не є таким документом , є необґрунтованими.

Згідно з п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які повязані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійснення інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до пп. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 1 лютого 1999 року № 56/3349 підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складення їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Таким чином виписка з особового рахунку боржника, яку надав позивач для підтвердження отримання коштів є первинним банківським документом та містить відомості про розмір отриманих ОСОБА_2 коштів.

Доводи представника відповідачів щодо того, що кредитний договір є нікчемним і не може бути підставою для стягнення з відповідачів коштів не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах законодавства. Підстав, передбачених Цивільним кодексом України для визнання його нікчемним матеріали справи не містять.

Також такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 129-1 Конституції України та ст.14 ЦПК України щодо обов»язковості судового рішення є твердження представника відповідачів про нікчемність рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/9063/16-ц, яким були відхилені доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо недійсності кредитного та іпотечного договорів та договору поруки. Суд у цьому рішенні детально перевірив доводи позивачів щодо наявності повноважень Банку видавати кредиту в іноземній валюті і відповідності таких договорів вимогам діючого законодавства в сфері банківської діяльності та вимог закону «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги щодо того, що рішення суду про стягнення кредитних коштів у іноземній валюті не відповідає вимогам чинного законодавства також є необґрунтованими виходячи з такого.

Верховний суд України в своїй постанові № 6-145цс14 висловив таку правову позицію:

« Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.»

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов»язковими для всіх суб»єктів вкладних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення суду правильно застосував норми матеріального права і його висновки не суперечать викладений вище правовій позиції Верховного Суду України.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді