Номер провадження: 22-ц/785/5666/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

26.01.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, по якому просить поділити спільне майно, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину наступного майна: АДРЕСА_2, приміщення 1т, загальною площею 53,3 кв.м. та два стояночних місць - НОМЕР_3 загальною площею 16,1 кв.м. та НОМЕР_4 загальною площею 14,3 кв.м., які розташовані за вказаною адресою; житловий будинок з допоміжними спорудами загальною площею 194,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3; квартира загальною площею 115,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1; автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1; автомобіль марки «Land Rover Ran», державний номер НОМЕР_2; грошові кошти, що знаходяться на рахунках та банківських ячейках в ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Діамант», АТ «Піреус Банк МКБ», ПАТ «Марфін Банк», АТ «Прокредит Банк», АТ «Банк Фінанси та Кредит», Київська філія ПАТ «Промислово-фінансовий Банк» (а.с. 1-4).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року було задоволено заяву ОСОБА_3 та застосовано заходи забезпечення позову (а.с. 40-42).

08 червня 2017 року до канцелярії апеляційного суду Одеської області від Приморського районного суду м. Одеси надійшла апеляційна скарга на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року про забезпечення позову, яка була подана апелянтом 20 квітня 2017 року, що підтверджується вхідним штампом суду першої інстанції № 41846/17 (а.с. 78).

Так, апелянт, не погоджуючись з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року про забезпечення позову вказує, що судом першої інстанції належним чином не з'ясовано та не обґрунтовано у чому саме полягає реальна загроза неможливості виконання рішення суду, а позивачем, в свою чергу, не надано, та судом не перевірено, які саме докази свідчать про загрозу невиконання рішення у разі задоволення позову. А тому, апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року про забезпечення позову та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити (а.с. 80-82).

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції редакційній зміні виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Задовольняючи клопотання про застосування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а такожіз пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, а також вказав, що

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, якою просив накласти арешт на майно відповідача, а саме: приміщення 1т, загальною площею 53,3 кв.м., стояночне місце НОМЕР_3, загальною площею 16,1 кв.м. та стояночне місце НОМЕР_4, загальною площею 14,3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_2; житловий будинок АДРЕСА_3; будинок АДРЕСА_1. А також, накладено арешт на: легковий комбі-в Volkswagen Golf державний номер НОМЕР_1 технічний паспорт НОМЕР_5; легковий універсал Land Rover RangeRov Sport НОМЕР_2 технічний паспорт НОМЕР_6 та на грошові кошти, що знаходяться на рахунках та банківських ячейках в ПАТ «КБ «ПриватБанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «ДІАМАНТ», АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», ПАТ «МАРФІН БАНК», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», АТ «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», Київська філія ПАТ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВИЙ БАНК» (а.с. 36-38).

Обґрунтовуючи свою заяву представник позивача зазначив, що на сьогоднішній момент існують обґрунтовані підстави вважати, що нерухоме майно до вирішення справи по суті буде відчужене відповідачем, що унеможливить виконання рішення та поновлення прав позивача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року вказана заява була задоволена (а.с. 40-42).

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з положеннями частини другої вказаної статті в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Частиною третьої статті визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Разом з тим, варто звернути увагу на те, що Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи 26 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (а.с. 1-4). Тобто, між сторонами існує спір щодо права власності на майно, доля якого в подальшому вирішуватиметься судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме пунктом 6 визначено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль Land Rover RangeRov Sport НОМЕР_2 31.01.17 року, було знято з обліку та перереєстровано на іншого власника, а заяву про забезпечення позову до суду було подано 26.01.2016 року (а.с. 1). Відповідно, заважаючи на відсутність вказаної інформації у суду першої інстанції в момент прийняття рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно визначив з врахуванням конкретних обставин спору вірогідність відчуження спірного майна третім особам. Тому відхиляються доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

Одночасно з цим колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала підлягає редакційній зміні в частині накладення арешту на грошові кошти, оскільки як вбачається з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року суд наклав арешт на наступне майно: грошові кошти, що знаходяться на рахунках та банківських ячейках в ПАТ «КБ «ПриватБанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «ДІАМАНТ», АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», ПАТ «МАРФІН БАНК», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», АТ «БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», Київська філія ПАТ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВИЙ БАНК» тим самими не вказавши кому саме належать кошти, що знаходяться на рахунках вказаних банків, що може створити у стороннього спостерігача, який знайомиться з резолютивною частиною ухвали хибне враження, що накладено арешти на всі грошові кошти на рахунках вказаних банків безвідносно до відповідача у справі ОСОБА_2.

Таким чином, враховуючи наведене колегія суддів на підставі п. 3 ч. 2 ст. 307 ЦПК України ухвалила змінити ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року редакційно в частині накладення арешту на грошові кошти, вказавши, що забезпечення вводиться відносно грошових коштів, на які претендує позивачка в порядку поділу спільно набутого майна подружжя.

На підставі та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року про забезпечення позову - змінити в частині накладення арешту на грошові кошти, вказавши, що арешт накладений на грошові кошти, які знаходяться на рахунках та банківських ячейках в ПАТ «КБ «ПриватБанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «ДІАМАНТ», АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», ПАТ «МАРФІН БАНК», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», АТ «БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», Київська філія ПАТ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВИЙ БАНК» та належать ОСОБА_2.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Л.А. Гірняк

Є.С.Сєвєрова

08.08.2017 року м. Одеса