Справа №627/465/17 Провадження № 4-с/613/4/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Харченка С.М., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Богодухова справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що на підставі судового наказу від 28.02.2014 року,виданого Краснокутським районним судом,про стягнення з неї неіснуючого боргу,17.11.2014 року було відкрито виконавче провадження,з неї було стягнуто кошти у розмірі 213,91 грн.Зазначає,що вказаний вище судовий наказ Ухвалою Краснокутського районного суду від 27.11.2014 року було скасовано,тому просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2014 року та повернути незаконно стягнуті з її заробітної плати кошти в розмірі 213 грн.91 коп.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала,просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та повернути утримані з неї кошти,вважала незаконним відкриття виконавчого провадження.Строк на оскарження постанови вважала не пропущеним,оскільки отримала її копію 20.05.2017 року,та після чого звернулася до суду.

Представник Краснокутського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області - начальник відділу ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги , оскільки ВДВС діяв в межах законодавства. Зазначила, що стягнуті з заробітку боржниці кошти на депозитний рахунок Краснокутського ВДВС не перераховувалися так як на виконання до бухгалтерії направлялося зовсім іншим відділом, а саме Октябрським ВДВС м. Полтави, тому повернення стягнутих коштів Краснокутським ВДВС не може бути проведено. На момент відкриття виконавчого провадження виконавчий документ мав законну силу, відповідав вимогам, які вказані в Законі України «Про виконавче провадження» (чинного на момент проведення виконавчих дій) та був наданий стягувачем до відділу ДВС відповідно до чинного законодавства, тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2014 року ВП № 45488418 не може бути скасованою.Також зазначила,що оскільки стягнуті кошти на депозитний рахунок Краснокутського ВДВС не перераховувалися,тому їх повернення цим відділом неможливе.

Суд ,вислухав пояснення заявника,представника Краснокутського РВ ДВС,дослідив матеріали справи вважає , що скарга не підлягає задоволенню із слідуючих підстав:

Ч. 1 ст. 14 ЦПК України зазначено,що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Положеннями ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року,який діяв на той час зазначено,що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено,що начальником ВДВС Краснокутського РУЮ постановою від 17.11.2014 року було відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу №627/285/14 виданого 28.02.2014 року Краснокутським районним судом про стягнення судового збору в сумі 121,80 грн. з ОСОБА_2. Стягувач Зміївська філія ПАТ «Харківгаз»

На момент відкриття виконавчого провадження вказаний вище наказ був чинний,а тому державний виконавець на момент відкриття виконавчого провадження діяла в межах та у спосіб,передбачений положеннями чинного на той час ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Відповідно до ч.3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, виконавче провадження було відкрито на підставі чинного на той час судового наказу,та саме оскаржуваною постановою права чи свободи заявника порушено не було. Також слід зазначити,що грошові кошти,які просить заявник їй повернути як незаконно стягнуті, на депозитний рахунок Краснокутського відділу, на рішення якого подану дану скаргу не надходили,що позбавляє суд можливості вирішити питання щодо повернення утриманих з її заробітної плати коштів у розмірі 213 грн.91 коп.

Зважаючи на викладене вище,та приймаючи до уваги заявлені вимоги по скарзі,суд вважає неможливим її задоволення,а тому постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому суд вважає необхідним зазначити,що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.12.2014 року судовий наказ було скасовано,що є підставою для закінчення виконавчого провадження за п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження»(чинного на той час),а ніяк не підставою для його закінчення в зв»язку з направленням виконавчого документа до іншого відділу ДВС,що в подальшому потягло стягнення вказаної вище суми з заявника.

Суд вважає,що строк на оскарження постанови пропущено не було,оскільки її копію заявник отримала 20.05.2017 року та 26 травня 2017 року звернулася до суду. Відомостей про отримання постанови раніше вказаної заявником дати, суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2014 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення .

Суддя