Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2017 Справа №607/5231/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по ? частині усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане мотивує тим, що у шлюбі з відповідачем в них народилась зазначена дитина, котра проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання обовязків, щодо утримання сина, саме тому вона і була змушена звернутись до суду.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У цій заяві також уточнила, що мінімальний розмір аліментів, котрі вона просить стягувати з відповідача повинен бути не меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно, до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За наявності згоди позивачки, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке:

19 лютого 2007 у сторін народився син ОСОБА_4. Вказаний факт встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2015 року, ухваленим у цивільній справі № 629/2621/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується фотокопією акту обстеження квартири № 216, що по вул. Лучаківського, 6 в м. Тернополі від 21 вересня 2016 року № 1, і перебуває на її утриманні.

ОСОБА_4 навчається в ТНВК «Школа-ліцей № 6 ім. Н.Яремчука» м. Тернополя. Даний факт стверджується фотокопією довідки № 72 від 13 квітня 2017 року Тернопільського навчально-виховного комплексу «Школа-ліцей № 3 ім. Н.Яремчука».

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 від 12 квітня 2017 року № 07/119, виданої за підписом головного лікаря та головного бухгалтера Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, остання працює у вказаній установі, обіймає посаду старшої медсестри вищої категорії і її дохід за період з лютого 2016 по лютий 2017 року, без урахування сплачених податків, склав 39'237,65 грн.

Суд не бере до уваги надані позивачкою квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 17-19), як докази понесених нею витрат, оскільки з них неможливо встановити, що зазначені у цих документах витрати понесені саме позивачкою, а не іншою особою.

Відповідач обіймає посаду завідувача відділення амбулаторного хронічного гемодіалізу (м. Лозова) в обласному клінічному центрі урології і нефрології ім. В.І. Шаповала. За період з грудня 2016 по квітень 2017 року його нарахована заробітна плата склала 33'004,91 грн. Вказані факти підтверджуються фотокопією відповіді заступника директора з медичної частини № 04-02/451 від 10 травня 2017 року та довідкою про доходи № 76 від 10 травня 2017 року. У цій довідці відсутні посилання на розмір податків, сплачених відповідачем з своїх доходів, а тому суд не має можливості встановити розмір його заробітної платати без їх урахування.

Посилання позивачки на те, що відповідач також працює і у комунальному закладі охорони здоровя «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Лозова» судом відкинуті, оскільки спростовуються, виданою директором цього закладу, довідкою № 1113 від 27 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Однак такої домовленості між позивачкою та відповідачем не досягнуто, ОСОБА_2 не забезпечує матеріально дитину у добровільному порядку, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду та стягувати з нього аліменти на утримання сина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову <…>.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а саме: те, що суду не надано доказів того, що відповідач за своїм станом здоров'я не може виконувати обов'язки по утриманню сина; про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги і відповідач зобовязаний йому її надати, а тому з нього в користь позивачки на утримання сина слід стягнути аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

В силу вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2017 року і досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_5