Справа № 345/435/17
Провадження № 22-ц/779/1029/2017
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Богака Я.В., третьої особи ОСОБА_2 на дії державного виконавця, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 12 квітня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вищевказаною скаргою посилаючись на те, що 17.01.2017 року банк отримав поштою постанову про розшук майна боржника від 04.01.2017 року, яку винесено державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження №51773082 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» в користь ОСОБА_2 22 258,58 грн. та 487,20 грн. судового збору.

В розшук було оголошено три транспортні засоби, які належать ПАТ КБ «Приватбанк»: Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1, 2012 р.в., Volkswagen Transporter, НОМЕР_2, 2012 р.в., Volkswagen Transporter, НОМЕР_3, 2012 р.в.

ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що постанова державного виконавця не відповідає вимогам ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не є вмотивованою.

Крім того, вартість вищевказаних транспортних засобів у кілька разів перевищує суму боргу, що суперечить ч.ч.5,6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведених підстав скаржник просив визнати незаконними дії Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в частині винесення постанови про розшук майна боржника від 04.01.2017 року в межах виконавчого провадження №51773082 та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 12 квітня 2017 року у задоволенні скарги ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

ПАТ КБ «Приватбанк» на ухвалу суду подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ПАТ КБ «Приватбанк» у листопаді 2016 року звернувся до суду із скаргою на дії Івано-Франківського відділу ДВС в частині неправомірності відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно банку-боржника. Розгляд даної скарги було призначено в Калуському міськрайонному суді на 01.02.2017 року.

Проте, 04.01.2017 року державним виконавцем винесено оскаржувану постанову, якою оголошено в розшук майно боржника, а саме три транспортні засоби.

Статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук майна боржника може бути застосовано державним виконавцем лише у випадку необхідності. Згідно ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника застосовується лише, якщо у боржника немає коштів, чи інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача. Крім того, вартість трьох автомобілів у кілька разів перевищує розмір заборгованості.

З наведених підстав апелянт просив скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду від 12.04.2017 року та постановити нову, якою скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи вимоги скарги не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №345/3836/15-ц від 17.02.2016 року про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 22 258,58 грн. та 487,20 грн. судового збору.

Постановою заступника начальника міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області при примусовому виконанні згаданого виконавчого листа оголошено розшук майна боржника, а саме: Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1, 2012 р.в., Volkswagen Transporter, НОМЕР_2, 2012 р.в., Volkswagen Transporter, НОМЕР_3, 2012 р.в., (а.с.6), яку боржник ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав 17.01.2017 року (а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду скарги не встановлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», а державний виконавець діяв у відповідності до його норм під час винесення оскаржуваної постанови.

Переглядаючи скаргу в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до такого висновку передчасно та без з'ясування фактичних обставин справи.

Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень» від 07 лютого 2014 року №6, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Відповідно до ст.ст.177,179 ЦПК України, суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, встановлює порядок з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

Порядок дослідження доказів визначається судом залежно від змісту спірних правовідносин і в разі потреби може бути змінений.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, суд при вирішенні скарги не витребував матеріали виконавчого провадження та не встановив фактичні обставини щодо здійснення такого, не перевірив на підставі отриманих матеріалів наявність підстав для оголошення спірних автомобілів в розшук, чим допустив порушення порядку вирішення даного питання при розгляді справи такої категорії, що згідно ст.312 ЦПК України є підставою для передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити частково.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 12 квітня 2017 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П. Пнівчук О.В.