Справа № 171/124/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря - Титаренко Л.Б.

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

представника служби в справах дітей Апостолівської РДА ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що від спільного шлюбу з відповідачем мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, 28 січня 2017 року, відповідач наголошуючи на своєму праві спілкуватись з дитиною, взяв ОСОБА_7 до себе додому та відмовився повертати малолітню доньку їй, мотивуючи своє рішення рівними правами батьків та більшими матеріальними можливостями забезпечити дитину, фактично змінивши без її згоди місце проживання дитини.

Позивач вказує, що поведінка відповідача є неналежною, негативно впливає на дитину, малолітня донька позбавлена материнської турботи та уваги.

Неодноразові звернення до ОСОБА_3 щодо вирішення питання про визначення місця проживання дитини з матірю не дали результату. Позивач ОСОБА_1 просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем її проживання, як матері в АДРЕСА_1. Стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 зазначив що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матірю є обґрунтованими, хоча дитина на даний час проживає з матірю, однак спір про місце її проживання не вирішений.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, зазначає, що позивач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, не піклується її про здоровя, фізичний та моральний розвиток, не має належних умов для проживання дитини. Вказав що його син ОСОБА_8 проживає разом з ним, а тому донька також повинна проживати разом з ними, вказує на свої більші матеріальні можливості для забезпечення доньки.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що батьківські права ОСОБА_1 не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Вказав на необґрунтованість заявленого позову та недоведеність обставин, викладених в позовній заяві.

Представник служби в справах дітей Апостолівської районної держаної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги слід задовольнити, визначити місце проживання малолітньої дитини з матірю - ОСОБА_7.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що тривалий час знає позивача, проживає з нею, вони мають належні умови для проживання дитини, вказав, що ОСОБА_3 неодноразово погрожував позивачу забрати дитину та забирав її без згоди матері, між сторонами по справі існує спір щодо місця проживання дитини - ОСОБА_7 Вказав, що був випадок коли відповідач намагався силоміць відібрати дитину, яку супроводжував свідок. Зазначив, що позивач є турботливою матірю, ніколи не залишає дитину, спиртні напої не вживає.

ОСОБА_10, допитана в судовому засіданні як свідок пояснила, що відповідач є її колишньою невісткою, їй відомо, що ОСОБА_1 не забезпечує належних побутових умов проживання малолітньої дитини, зі слів онука, який проживає з ними, відповідач часто знаходиться у відїздах, іноді вживає спиртні напої, залишала ОСОБА_7 на різних людей.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06 грудня 2014 року народилася ОСОБА_7, батьком якої є ОСОБА_3, матірю ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії І-КИ № 521797) (а.с.7). ОСОБА_8 народився 09 вересня 2002 року, його батьком є ОСОБА_3, матірю ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ -279915 (а.с.8). Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України серії АО 234794 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 - 10.11.2014 року (а.с. 6).

Згідно характеристики ОСОБА_1, наданої художнім керівником ПК «Ювілейний» та директором Комунального закладу культури «Апостолівський МБК «Сучасник» вбачається, що позивач зарекомендувала себе як доброзичлива, наполеглива, працьовита людина, турботлива та любляча матір (а.с. 55, 57).

ОСОБА_1 працює в ТОВ «Імпел ОСОБА_12», зарекомендувала себе, як цілеспрямована людина, яка легко знаходить спільну мову з співробітниками, не порушує трудову дисципліну, що підтверджується характеристикою від 06.02.2017 року, виданою ТОВ «Імпел ОСОБА_12» (а.с. 56).

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року в справі № 171/584/16-ц, стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_7, а з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 (а.с.65, 66).

З рішення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 21 лютого 2017 року, суд вбачає, що ОСОБА_3 визначено час побачення з донькою ОСОБА_7 (а.с.45).

З акту від 01.03.2017 року, посвідчених секретарем опікунської ради при виконкомі Зеленодольскої міської ради вбачається, що ОСОБА_1 не надала дитину ОСОБА_3 для побачення у визначений рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради час (а.с. 47).

Відповідно до акту від 04.03.2017 року вбачається, що в присутності члена опікунської ради при виконкомі Зеленодольскої міської ради ОСОБА_13, відповідач зателефонував позивачу однак вона не відповіла, на дзвінок члена опікунської ради повідомила, що побачення дитини з батьком до ухвалення рішення суду не відбудеться (а.с. 46).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000215 та постанови про закриття кримінального провадження від 28.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_10, яка була допитана в судовому засіданні як свідок, зверталася до Апосолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості ОСОБА_1 Допитана в якості потерпілої ОСОБА_10 пояснила, що у неї неприязні відносини із колишньою дружиною її сина ОСОБА_1 Вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 44, 59).

Згідно висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області суд вбачає, що після припинення спільного проживання позивача та відповідача між ними виник конфлікт щодо часу та днів побачень з дітьми, який сторонами по справі не вирішений. У висновку зазначено про необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_7 за місцем проживання її матері (а.с. 48,49).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою проживання вбачаються, що вона проживає у трикімнатній квартирі на другому поверсі пятиповерхового будинку, загальна площа квартири - 58, 3 кв.м., житлова площа - 42,3 кв.м., є гаряче та холодне водопостачання, центральне опалення, електроенергія, газ. Санітарний стан квартири задовільний. Квартира належить чоловіку позивача - ОСОБА_14, з яким позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах, у квартирі ще проживають його син та сестра, для яких є окремі кімнати, а також є окрема кімната для сім'ї позивача. Для малолітньої доньки придбано диван, іграшки, в сім'ї створені умови для належного проживання та повноцінного розвитку дитини (а.с.58).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Нормами частини першої, другої статті 155 СК передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року (далі - Декларація), передбачено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

У принципі 6 Декларації проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.

Із досліджених письмових доказів та показів свідка судом встановлено, що мати малолітньої дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини, позитивно характеризується.

В даній справі не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої дитини разом з матірю.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_10, яка пояснила, що відповідач не забезпечує належних побутових умов проживання малолітньої дитини, часто знаходиться у відїздах, іноді вживає спиртні напої, залишала доньку на різних людей, суд визнає їх недостовірними, оскільки про вказані факти свідку відомо не безпосередньо, а зі слів неповнолітнього онука, а також вказані обставини спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 Крім того, оцінюючи вказані показання, суд бере до уваги, що раніше допитана у кримінальному провадженні, як потерпіла ОСОБА_15 пояснила, що із колишньою невісткою у неї неприязні відносини.

Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матірю та відсутність правових підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, для розлучення малолітньої дитини зі своєю матірю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 155,160,161 СК України, ст.ст. 3-5, 57-60, 63, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_16