Провадження №2/760/4167/17
Справа №760/8359/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

28 липня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 617,94 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебував на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію по втраті годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу було виявлено факт працевлаштування ОСОБА_1 в ТОВ «Т-ЛОДЖИСТІК» з 17.06.2016 року по 31.07.2016 року.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію, вона повинна протягом 10 днів повідомити орган пенсійного фонду про факт працевлаштування шляхом подання заяви.

Оскільки, відповідач вчасно не повідомив про працевлаштування, виникла переплата пенсії за період з 17.06.2016 року по 30.09.2016 року в розмірі 1601,98 грн.

Листом-повідомленням від 22.09.2016 року №877 управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві просило вирішити питання про утримання переплати пенсії з ОСОБА_1

Зазначає, що відповідач жодним чином не відреагував на зазначений лист.

17.10.2016 року Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було прийнято рішення №982 про утримання переплати з ОСОБА_1 шляхом утримання переплати в розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з 01.11.2016 року до повного погашення.

За період з 01.11.2016 року по 31.12.2016 року з відповідача було стягнуто переплату пенсії в сумі 984,04 грн. та у зв'язку з тим, що останній досяг 23-річного віку виплата пенсії була припинена.

Листом від 23.01.2017 року №125 управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві просило вирішити питання про утримання залишку переплати пенсії з відповідача у розмірі 617,94 грн., яка виникла у зв'язку з працевлаштуванням.

Зазначає, що на даний лист відповідач також жодним чином не відреагував, на підставі чого позивачем було прийнято рішення №300 від 13.03.2017 року про утримання переплати з ОСОБА_1 шляхом звернення до суду.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЗУ Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_2 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з ч.2 ст.36 ЗУ Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Таким чином, відповідач мав право на отримання пенсії відповідно до зазначеного закону до досягнення ним 23-річного віку.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював в ТОВ «Т-ЛОДЖИСТІК» з 17.06.2016 року по 31.07.2016 року, що підтверджується довідкою індивідуальних відомостей про застраховану особу за 2016 рік та одночасно отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на що слід зазначити наступне.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 року №22-1 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Надалі для проведення індексації подається довідка про розмір заробітної плати (стипендії) з урахуванням індексації.

Встановлено, що такої заяви відповідачем надано не було, у зв'язку з чим виникла переплата пенсії за період з 17.06.2016 року по 30.09.2016 року в розмірі 1601,98 грн.

27.09.2016 року листом №790 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило відповідача про наявність заборгованості.

17.03.2016 року позивачем було прийнято рішення про утримання з відповідача надміру виплачених сум пенсій та вирішено утримувати переплату в розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з 01.11.2016 року.

26.01.2017 року управління з координації та контролю за виплатою пенсій Пенсійного фонду України листом №386 повідомило позивача про закінчення терміну виплати відповідачу пенсії у зв'язку з досягненням 23-річного віку та просили вирішити питання про відшкодування не утриманої переплати пенсії з пенсіонера ОСОБА_1 в розмірі 317,94 грн.

29.03.2017 року позивач листом №838 повідомив відповідача про наявність переплати пенсії та індексації за період з 17.06.2016 року по 30.09.2016 року в сумі 617,94 грн.

Встановлено, що відповідач жодним чином не відреагував на листи позивача, у зв'язку з чим останньому довелось звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач допустивши недобросовісність після працевлаштування, починаючи з 17.06.2016 року не повідомив про це позивача, хоча такий обов'язок був передбачений законом, відтак отримані ним за період з 17.06.2013 року по 30.09.2016 року кошти у розмірі 617,94 грн. є переплатою виплаченої йому пенсії та підлягають стягненню.

Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

КеруючисьКонституцією України, Постановою №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтями 1212, 1215 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 70, (р/р через ГУ Ощадбанку по м. Києву та Київській області ВАТ «Державний Ощадбанк України», МФО 322669, код 22869069, отримувач - Головне управління Пенсійного фонду України) заборгованість за період з 17.06.2016 року по 30.09.2016 року в розмірі 617,94грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва в десятиденний термін з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: