Справа № 375/235/17 Головуючий у І інстанції Потеряйко С. А.
Провадження № 22-ц/780/4111/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 40 17.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Білоконь О.В., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області. 12 січня 2017 року вона отримала факсограму від Головного територіального управління юстиції про надання документів та пояснень на звернення ОСОБА_3 та жителів вулиці Жовтнева у смт Рокитне Київської області, до якої додано копію заяви жителів вулиці Жовтнева у смт Рокитне та депутата Рокитнянської селищної ради Київської області ОСОБА_3 «Про погрози ОСОБА_2 учасникам судового засідання та депутату селищної ради ОСОБА_3», що адресована Міністру юстиції України ОСОБА_12 за вх. № КО-33194 від 29 грудня 2016 року. У заяві вказано, що позивач 22 грудня 2016 року перед початком розгляду цивільної справи в залі судових засідань в попередньому судовому засіданні за позовом Кагарлицької місцевої прокуратури до Рокитнянської районної держадміністрації Київської області, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про скасування розпорядження Рокитнянської районної державної адміністрації, державних актів, державної реєстрації права власності, витребування землі з чужого незаконного володіння за фактом незаконного відведення земельних ділянок, вчинила погрози учасникам судового процесу та депутату селищної ради ОСОБА_3 Вважає, що вказана інформація є неправдивою та підкреслює юридичну безграмотність депутата Рокитнянської селищної ради Київської області ОСОБА_3, оскільки жителі вулиці Жовтнева у смт Рокитне Київської області, які були присутні 22 грудня 2016 року в залі судового засідання, не були учасниками судового процесу у розумінні ст.47 ЦПК України. Позивач вказувала, що присутнім у залі судового засідання особам вона повідомила, що відносно депутата селищної ради ОСОБА_3 ведеться досудове розслідування у вчиненні злочинів пов'язаних з корупцією, а особи, які підозрюються в подібних злочинах мають нести відповідальність за їх вчинення відповідно до законодавства.

Зазначала, що твердження відповідачів в заяві про те, що вона, як нотаріус, використовує у власних цілях інформацію з Реєстру речових прав на нерухоме майно з метою погроз та розповсюджую її, є недостовірною інформацією та вважає її наклепом, оскільки відповідачами не зазначено та не подано будь-яких доказів, які б свідчили про використання нею персональних даних про них, відповідачі не підтвердили коли, відносно кого і яким чином нею розповсюджувалась інформація та з якою метою використовується.

Також позивач вказувала, що висловлювання у заяві «просимо розглянути зазначені дії приватного нотаріуса ОСОБА_2, яка прикривається впливом рідної сестри ОСОБА_15 (заступника голови ЦВК) та прийняти відповідні міри реагування. У разі неприйняття відповідних мір реагування до приватного нотаріуса ОСОБА_2, вони залишають за собою право звернутися до засобів масової інформації, у тому числі, республіканського телебачення для висвітлення та належної оцінки громадськістю» є погрозою та принизливим ставлення до її особистого приватного життя, розповсюдженням недостовірної інформації та дискримінацією її у нотаріальній сфері як нотаріуса.

Вважає, що викладена в заяві інформація є недостовірною, принижує її честь, гідність та ділову репутацію, що завдає їй шкоди не лише як фізичній особі у приватних інтересах, а й в питаннях її трудової діяльності.

Зазначала, що неправомірними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги. Вона змушена витрачати час на збирання доказів, складання документів, звернення до суду, брати участь у судових засіданнях. У неї зірвалися життєві плани, уся ця ситуація є стресовою, і кожне судове засідання у справі призводить до поглиблення цього стресу.

З урахуванням наведеного, позивач просила визнати недостовірною інформацію та такою, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію, що викладена в заяві, яка адресована Міністру юстиції України ОСОБА_12, а саме, інформацію такого змісту: «Погрози ОСОБА_2 учасникам судового засідання»; «Реальні погрози гр. ОСОБА_2 не лише депутату селищної ради ОСОБА_3, а й усім присутнім на судовому засіданні, які призвели до душевного хвилювання, чим порушено спокій. Вона як приватний нотаріус має доступ до персональних даних громадян України та до реєстрів нерухомого майна, які використовує у власних цілях з метою погроз і розповсюджує інформацію у приватному вигляді»; «Просимо розглянути зазначені дії приватного нотаріуса ОСОБА_2, яка прикривається впливом рідної сестри ОСОБА_15 (заступника голови ЦВК)» та зобов'язати відповідачів спростувати вказану недостовірну інформацію шляхом направлення листа Міністру юстиції України ОСОБА_12 із змістом про спростування недостовірної інформації про ОСОБА_2 в місячних термін з дня набрання законної сили судовим рішенням. Також позивач просила стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 05 липня 2017 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,суд першої інстанції виходив із відсутності факту поширення недостовірної інформації, оскільки звернення відповідачів із заявою до Міністра юстиції України, як посадової особи органу, який в межах своєї компетенції, має можливість розглянути порушені відповідачами питання щодо дій приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу ОСОБА_2 та вжити відповідні заходи, здійснені з метою реалізації конституційного права на звернення, а не поширення недостовірної інформації.

Також суд зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження її доводів, що відповідачами їй була спричинена моральна шкода, а також з чого вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області, яка здійснює свою професійну діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 17 квітня 2012 року за № 8765 (а.с.94-95).

12 січня 2017 року ОСОБА_2 отримала від Головного територіального управління юстиції у Київській області факсограму з вимогою про надання належним чином завірених копій документів та пояснень з приводу обставин, викладених у зверненні ОСОБА_3 До факсограми додана копія заяви жителів по вулиці Жовтнева у смт. Рокитне «Про погрози ОСОБА_2 учасникам судового засідання та депутату селищної ради ОСОБА_3», надісланої на ім`я Міністра юстиції України ОСОБА_12 вх. № КО-33194 від 29.12.2016 року та прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_16, яка підписана відповідачами (а.с.11-13).

У вказаній заяві відповідачами зазначено: «22 грудня 2016 року перед початком судового засідання в Таращанському районному суді по розгляду позовних вимог Кагарлицької місцевої прокуратури до Рокитнянської районної держадміністрації Київської області, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про скасування розпорядження Рокитнянської районної державної адміністрації, державних актів, державної реєстрації права власності, витребування землі з чужого незаконного володіння за фактом незаконного відведення земельних ділянок ОСОБА_2, порушуючи наші конституційні права, без нашого дозволу сфотографувала всіх присутніх.

Реальні погрози ОСОБА_2 не лише депутату селищної ради ОСОБА_3, що відстоює наші інтереси, а й усім присутнім в судовому засідання, призвели до душевного хвилювання, чим порушено наш спокій. Ми хвилюємося за своє життя та наші родини. Вона як приватний нотаріус має доступ до персональних даних громадян України та реєстрів нерухомого майна, які використовує у власних корисних цілях з метою погроз і розповсюджує конфіденційну інформацію у неправдивому вигляді.

Міністерство юстиції України просимо розглянути зазначені дії приватного нотаріуса ОСОБА_2, яка прикривається впливом рідної сестри ОСОБА_17 (заступник ЦВК) та прийняти відповідні міри реагування і повідомити заявників».

Судом першої інстанції встановлено, що листом начальника Головного територіального управлінням юстиції у Київській області від 26 січня 2017 року відповідачу ОСОБА_3 надано відповідь про те, що Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області, в межах компетенції, розглянуто заяву, яка надійшла з Міністерства юстиції України щодо дій приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу ОСОБА_2 Фактів порушення правил етики нотаріуса та притягнення її до адміністративної чи кримінальної відповідальності, не встановлено. Нотаріальної таємниці приватним нотаріусом не порушено (а.с.99-100).

Стаття 32 Конституції України гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Отже, установивши, що відповідачі при подачі заяви до Міністра юстиції України, як посадової особи органу, який в межах своєї компетенції, має можливість розглянути порушені відповідачами питання щодо дій нотаріуса, реалізували надані їм Конституцією України та законами України права на звернення з метою захисту своїх прав, які вони вважали порушеними діями позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що висловлювання у цій заяві не є поширенням недостовірної інформації.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, є правильним.

Також колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідачів, причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідачів та спричинення моральної шкоди позивачу.

Відповідно до ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 зазначила лише перелік обставин, які, на її думку, свідчать про заподіяння їй моральної шкоди. Однак нею не надано будь-яких доказів у розумінні ст.ст.59, 60 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідачів та з яких міркувань вона виходила при визначенні розміру моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди за його недоведеністю.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді