Справа № 604/377/17
Провадження № 2/604/199/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2014 року. Від шлюбу у них народилася одна дитина, яка на даний час неповнолітня. Позивач зазначає, що спільне подружнє життя не склалося через різні характери, погляди на життя. Близько місяця сторони проживають окремо, оскільки Відповідач неодноразово зраджував у шлюбі, ображав нецензурними словами, скандалив, що негативно позначилося на її здоровї та їх спільної дитини. Позивач переконана, що за таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб.

Сторони в судове засідання не зявилися.

Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, повторно в суд не зявився, причин неявки не повідомив.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №096413, виданим 07 листопада 2014 року Луківською селищною радою Турійського району Волинської області, 07 листопада 2014 року зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Палашевська».

Від шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЕГ №217739, виданого 20 липня 2015 року Луківською селищною радою Турійського району Волинської області.

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі, після надання судом терміну для вжиття заходів щодо збереження сімї сторни не примирилися.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Донька сторін, яка є малолітньою, проживає разом із матірю (Позивачем) за адресою: м. Скалат, вул. Малишка, 38, Підволочиського району, що вбачається із позовної заяви.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Палашевська», в своїй заяві зазначила про бажання його залишити.

З огляду на вказане, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 107, 169, 208, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований Луківською селищною радою Турійського району Волинської області 07 листопада 2014 року, актовий запис №14.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сидорак Г.Б.