233 Справа № 233/3449/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участі секретаря Войтюк О.О.,

заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Сікан О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із скаргою на дії державного виконавця вказаного відділу ОСОБА_2, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2017 року по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа №233/2846 від 27.05.2013 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області та зобовязати відділ відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт, посилаючись на те, що між ним та стягувачем була домовленість про сплату аліментів двічі на рік, крім того ним була сплачена заборгованість по аліментам, що утворилась, в повному обсязі. Проте, арешт знято не було.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній, вважає, що постанова про накладення арешту була винесена незаконно та арешт, накладений на підставі вказаної постанови, має бути знято.

Державний виконавець в судовому засіданні проти вимог скарги заперечила, посилаючись на те, що під час винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника під час примусового виконання виконавчого листа №233/2846 у заявника була заборгованість за аліментами, яка утворилась з 01.04.2017 року по 01.04.2017 року, а відомості про домовленість із стягувачем про сплату аліментів двічі на рік були відсутні в матеріалах виконавчого провадження. Крім того, у боржника є також заборгованість за іншими виконавчими провадженнями. Також на все майно боржника накладено арешт за постановою державного виконавця по іншому виконавчому провадженю.

Зясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Костянтинівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області є виконавчий лист, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 27.05.2013 року у цивільній справі №233/2846/13ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 %. Станом на 26.04.2017 року аліменти за період з 01.01.2017 року по 01.04.2017 року ОСОБА_1 сплачені не були. 26.04.2017 року державним виконавцем Сікан О.О. була винесена постанова про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на майно ОСОБА_1 Станом на 01.07.2017 року боржником було сплачено в повному обсязі заборгованість по аліментам. Також боржник сплатив заборгованість, повязану із витратами на проведення виконавчих дій.

Вказані обставини визнаються сторонами.

Також судом встановлено, що постановою державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 16.02.2015 року було накладено арешт майна боржника та оголошенно заборону його відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

А отже, оскільки на час винесення постанови мала місце заборгованість за аліментами, суд дійшов висновку, що постанова про арешт майна боржника від 26.04.2017 року була винесена з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Посилання заявника про наявність усної домовленості між стягувачем про сплату аліментів двічі на рік не спростовує висновків суду, адже, питання про встановлення способу і порядку виконання рішення вирішується на підставі ст. 373 ЦПК України. А отже, в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

В силу ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» однією із підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Оскільки, заборгованість за аліментами була сплачена боржником, що визнається державним виконавцем, а відсутність інших способів, ніж звернення стягнення на майно боржника, встановлено не було, арешт з усього майна боржника мав бути знятий самим державним виконавцем на підставі п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Наявність відомостей спеціального розділу Автоматизованої системи виконавчого провадження про наявність несплаченої заборгованості по іншим виконавчим провадженням не може бути перепоною для зняття арешту, накладеного для забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Посилання державного виконавця на те, що арешт на майно ОСОБА_1 повинен бути збережений з метою запобігання можливого утворення заборгованості з аліментів у майбутньому є неспроможними, оскільки в порядку цивільного судочинства підлягає захисту тільки порушене право в силу ст.15 ЦК України.

Разом з тим, статтею 41 Конституції України гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, про необхідність зобовязати державного виконавця Сікан О.О. зняти арешт на майно, що належить ОСОБА_1, який був накладений на підставі постанови від 26.04.2017 року державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області під час примусового виконання за виконавчим листом №233/2846 від 27.05.2013 року, виданим Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області.

Вимога скарги щодо зобовязання відділу відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт, є похідним та не передбачено ЗУ «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.387 ЦПК України, суд,-

УХ В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити частково.

Зобовязати державного виконавця Сікан О.О. зняти арешт на майно, що належить ОСОБА_1, який був накладений на підставі постанови від 26.04.2017 року державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області під час примусового виконання за виконавчим листом №233/2846 від 27.05.2013 року, виданим Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Суддя