Провадження № 2/761/4457/2017
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України в особі Житлово-побутової комісії Центрального управління про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в :
У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Служби безпеки України в особі Житлово-побутової комісії Центрального управління (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є підполковником, командиром групи 1 відділу 2 управління ЦСО «А» в рамках структури Служби безпеки України, учасником бойових дій, з 14 квітня по 6 травня 2014 р. брав безпосередню участь у заходах АТО, перебував на квартирному обліку в Центральному управління Служби безпеки України складом сім`ї 3 особи ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 2011 р.н.). З 29.09.2011 року знаходився у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла, як учасник бойових дій. На засіданні 15.03.2016 року Житлово-побутовою комісією Центрального управління Служби безпеки України розглядалося питання щодо правових підстав для подальшого перебування підполковника ОСОБА_1 на квартирному обліку в Центральному управлінні Служби безпеки України. За результатом розгляду питання щодо правових підстав для подальшого перебування підполковника ОСОБА_1 на квартирному обліку в Центральному управлінні Служби безпеки України складено Протокол №3 від 15.03.2016 року. 15 березня 2016 р. прийнято рішення, яким знято ОСОБА_1 та членів його родини з квартирного обліку. Вважає рішення незаконним та таким, що суперечить чинному законодавству.

Тому, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 3, Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України від 15 березня 2016 р. про зняття його та членів його сім`ї із квартирного обліку Центрального управління Служби безпеки України; зобов`язати Службу безпеки України поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку Центрального управління Служби безпеки України у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла, як учасник бойових дій шляхом прийняття відповідного рішення; зобов`язати Службу безпеки України невідкладно забезпечити житлом його та членів його сім`ї у відповідності до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. №470.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, підтримав письмові пояснення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням учасника бойових дій, виданим 16 серпня 2010 р. Службою безпеки України (а.с. 10).
Позивач брав безпосередню участь у заходах АТО та отримав поранення в ході АТО, що підтверджується перевідним епікризом №3869 Військово-медичного клінічного Центру Північного регіону Міністерства оборони України (а.с. 13-14).
У відповідності до Довідки Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України №61 від 27.06.2014 р. ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку в Центральному управління Служби безпеки України складом сім`ї 3 особи ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 2011 р.н.) з 29.09.2011 року у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла, як учасник бойових дій (а.с. 12).
Як вбачається з Витягу з Протоколу №3, що сім`я ОСОБА_1 (у складі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) забезпечена житловою площею в обсязі 29,23 кв. м. (10,03 кв. м. належать на праві власності ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а також 19,2 кв. м. (6,4 * 3 особи) у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ), тобто вище, на думку Житлово-побутової комісії, за рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в м. Києві (9,0 кв. м. на одну особу відповідно до Постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 р. № 582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання житлових приміщень в Українській РЄР».
За результатом розгляду документів Житлово-побутовою комісією Центрального управління Служби безпеки України 15 березня 2016 р. прийнято рішення, яким знято ОСОБА_1 та членів його родини з квартирного обліку (а.с. 8).
Відповідач зазначає, що підставою для зняття позивача та членів його сім`ї з обліку стало те, що ОСОБА_1 з 29.09.2011 р. складом сім`ї три особи (він, дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , 2011 р.н.) перебував на квартирному обліку та у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла, як учасник бойових дій. На момент зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 разом із членами сім`ї, матір`ю та братом був зареєстрований у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 , в якій йому належить 1/3 частки на праві приватної власності. В подальшому було з`ясовано, що ОСОБА_1 разом із дружиною, дочкою, своєю матір`ю, матір`ю дружини та сестрою дружини з 13.06.2014 р. зареєстровані у двокімнатній квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дружина) та ОСОБА_4 (донька) в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності від 27.08.2013 р.
На думку відповідача сім`ї ОСОБА_1 на праві приватної (спільної часткової) власності належить в цілому окрема квартира жилою площею 38,4 кв. м., крім того позивачу особисто належить на праві приватної власності 1/3 частки іншої двокімнатної квартири.
Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа якої становить 30,1 кв. м. Зазначена квартира належить на праві власності у рівних частках (10,03 кв. м.) позивачу, а також його брату - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матері позивача, що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 09.12.1997 року (а.с. 15).
Позивач зазначає, що вищевказана площа не перебуває у фактичному користуванні його, оскільки на даний момент позивач проживає у іншій квартирі за адресою: АДРЕСА_5 (житлова площа якої становить 38,4 кв. м.), що підтверджується Свідоцтвом на право власності від 27.08.2013 р. індексний номер:8473458 (а.с. 16-18).
Як вбачається з Протоколу №3 у квартирі, за адресою: АДРЕСА_5 проживало та зареєстровано шестеро осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_4 (донька Позивача), ОСОБА_6 (мати Позивача), ОСОБА_7 (мати дружини Позивача), ОСОБА_8 (сестра дружини Позивача) на час розгляду.
Проте, як свідчать матеріали справи на час прийняття спірного рішення дружина позивача - ОСОБА_2 , спостерігалась з приводу вагітності у «Центрі здоров`я жінки» Київського міського пологового будинку № 6, що підтверджується Довідкою №9 від 17.02.2016 року (а.с. 20).
Позивач зазначає, що під час розгляду на засіданні Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України питання щодо подальшого перебування його на квартирному обліку строк вагітності ОСОБА_2 становив 32-33 тижні. Вищезазначена інформація була повідомлена позивачем на засіданні Житлово-побутової комісії 15.03.2016 р. з наданням Комісії відповідних доказів та на засіданні також була присутня дружина позивача - ОСОБА_2 . Проте, відповідачем під час прийняття спірного рішення не було взято до уваги, що дружина позивача перебувала в стані вагітності.
У позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась друга донька - ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 22).
Як вбачається з матеріалів справи на даний час у квартирі, за адресою: АДРЕСА_5 проживає та зареєстровано семеро осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_4 (донька Позивача), ОСОБА_6 (мати Позивача), ОСОБА_7 (мати дружини Позивача), ОСОБА_8 (сестра дружини Позивача), а також ОСОБА_9 (донька Позивача), що підтверджується Довідкою №150 від 24.05.2016 р. видана ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» (а.с. 19).
З аналізу матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних доказів, що він повідомляв Житлово-побутову комісію Центрального управління Служби безпеки України про вагітність дружини, тому на час прийняття рішення про зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку порушення законодавства не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло, але це право, як і кожне інше, має цінність, якщо може бути реалізовано, саме тому державу зобов`язано забезпечити захист суб`єктивних прав та законних інтересів громадян.

Відповідно до абз. 1, 7 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1081, якою затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (надалі Порядок №1081) військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла .
Абзацами 1 - 3 п. 3 Порядку №1081, встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці, які визнані у встановленому законодавством порядку інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та члени сімей військовослужбовців, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел, чи грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення з урахуванням пільг, установлених законами. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Згідно з п.22, п.24 Порядку №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Відповідно до п.25 Порядку №1081, На кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа. Облікова справа зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом - в квартирно-експлуатаційному органі. Після закінчення зазначеного строку справа знищується у встановленому порядку.
Згідно п.2.1, п. 2.2 Інструкції, затвердженої Наказом Служби безпеки України від 06.11.2007р. №792 «Про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень» (надалі - Інструкція №792), житлово-побутові комісії утворюються у Центральному управлінні, його підрозділах, а також органах, закладах та установах СБ України з метою дотримання вимог чинного законодавства при веденні обліку співробітників, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей, розподілу та використання житлової площі. Основними завданнями житлово-побутових комісій є: прийняття рішень з питань квартирного обліку і надання житлових приміщень; розгляд рапортів співробітників про зарахування на облік осіб як таких, що потребують поліпшення житлових умов; перевірка житлових умов співробітників; ведення обліку співробітників, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей. Рішення житлово-побутових комісій затверджуються: у Центральному управлінні - заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення; в органах, закладах та установах СБ України - їх керівником.
Пунктом 3.9 Інструкції №792 встановлено, що співробітники, узяті на квартирний облік, уносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень, що ведеться за формою згідно з додатком 4 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.84 N 470 (далі - Правила). Ця книга повинна бути пронумерована, прошнурована, підписана секретарем житлово-побутової комісії і скріплена печаткою відповідного органу, закладу чи установи СБ України. Ця книга зберігається як документ статистичної звітності.
У відповідності до п.3.15 Інструкції №792, Співробітники та члени їх сімей знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого відпала потреба в наданні житла; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту; засудження до позбавлення волі за вироком суду, що набрав законної сили, крім випадків звільнення від покарання чи відбування; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до п.30 Порядку №1081, Військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Нормами ст.40 ЖК УРСР встановлено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 11) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. У разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Не знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов народні депутати України, які перейшли на постійну роботу у Верховну Раду України, і члени їх сімей за місцем попередньої роботи чи постійного проживання.
Згідно ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та враховуючи те, що на час прийняття рішення сім`я ОСОБА_1 (у складі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) забезпечена житловою площею в обсязі 29,23 кв. м. тобто вище за рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в м. Києві (9,0 кв. м.), позивачем не надано належних доказів, що він повідомляв Житлово-побутову комісію Центрального управління Служби безпеки України про вагітність дружини, у зв`язку з чим на час прийняття рішення про зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку порушення законодавства відповідачем не вбачається, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57, 58, 60, 61 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 40 ЖК УРСР, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд,

в и р і ш и в :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України в особі Житлово-побутової комісії Центрального управління, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя