Справа № 326/1087/17 р.
Провадження № 2/326/394/2017
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

18 серпня 2017 року м.Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, ОСОБА_3, Бердянського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої протизаконними діями слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Кошевої О.А. в судовому засіданні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої протизаконними діями слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Кошевої О.А. в судовому засідання. Свої вимоги мотивує тим, що в СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області протягом року проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесено 18.09.2016 в ЄРДР за № 0003967 за ч.1 ст.121 КК України. Дане кримінальне провадження розслідує старший слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 Нагляд за дотриманням законів при проведенні досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 26.06.2017 в приміщенні СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області слідчий Мащенко Р.О. повідомив позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також надав клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке погоджено з процесуальним прокурором Вєнцевою Г.Г.

Вважає, що слідчий Мащенко Р.О. і процесуальний керівник прокурор Вінцева Г.Г. заінтересовані в розгляді цього кримінального правопорушення на користь потерпілого ОСОБА_6, тому він подав слідчому судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області заяви про відвід слідчого та процесуального керівника прокурора. У задоволенні вказаної заяви суддя Кошева О.А. відмовила в спосіб, не передбачений ст.19 Конституції України (не вивчаючи належним чином матеріали справи, знаходячись у нарадчій кімнаті лише 6 хвилин), після цього почала розгляд відводу прокурора.

Під час розгляду цієї заяви, захисник адвокат ОСОБА_2 заявив відвід слідчому судді Кошевій О.А., яка завила, що під час розгляду клопотання про відвід процесуального керівника не можна заявити відвід і, порушуючи норми КПК України, пішла до нарадчої кімнати. Хоча після заявлення відводу суддя втратила повноваження як слідчий суддя у справі, але вона розглянула клопотання про відвід прокурора і відмовила у відводі прокурора. Після цього перед розглядом клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_1 була оголошена перерва 5 хвилин.

Внаслідок протиправних дій слідчого судді у позивача стався гіпертонічний криз, підвищився тиск, йому була рекомендована термінова госпіталізація, під час якої він проходив курс лікування і подальшої реабілітації. Для лікування він придбавав ліки, лікарські засоби тощо, витрати склали біля 10 000 грн. Точна сума після завершення лікування і реабілітації буде підтверджена розрахунком, копіями чеків, необхідність придбання ліків -медичними документами.

В результаті протиправних дій відповідача, які знаходяться в причинному звязку з наслідками, які наступили, позивачу заподіяна майнова шкода у вигляді вартості ліків, діагностичних, реабілітаційних заходів і процедур, консультацій та обстежень у фахівців, медичних пристосувань для проходження лікування та відновлення стану здоровя.

Крім того, позивачу заподіяна моральна шкода у вигляді моральних і фізичних страждань від фізичного болю, який він отримав внаслідок протиправної поведінки судді (суду), яка повинна була діяти відповідно до КПК України, це викликало у нього гострі душевні хвилювання, переживання, привело до розвитку ішемічної хвороби серця, заподіяло моральні втрати; він вимушений лікуватися, змінити свій звичний образ життя, не може належним чином приділяти увагу родині, родичам, друзям. Тобто внаслідок неправомірних дій судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, яка діяла від імені вказаного суду, змінився встановлений розпорядок і ритм його життя. Це викликає в нього почуття роздратування, нервозність і моральні страждання. Він продовжує лікуватися, йому потрібен буде курс реабілітації, санаторно-курортне лікування, тому моральні страждання тривають.

Просить: 1) стягнути з Бердянського УДКСУ в Запорізькій області, Бердянського міськрайонного суду Запорізької області та ОСОБА_3 в солідарному порядку на його користь матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн.; 2) стягнути з Бердянського УДКСУ в Запорізькій області, Бердянського міськрайонного суду Запорізької області та ОСОБА_3 в солідарному порядку на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн.; 3) стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору, оплати вартості правової допомоги та інші витрати. Всього стягнути на його користь майнову та матеріальну шкоду в сумі 60 000 грн. (а.с.5-7).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2017 визначена підсудність даної справи за Приморським районним судом Запорізької області, матеріали зазначеного позову направлені до Приморського районного суду Запорізької області для вирішення питання про відкриття провадження у справі (а.с.3).

З позовної заяви позивача вбачається, що він не згодний з діями судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Кошевої О.А. при винесені ухвал, якими відмовила у задоволенні його клопотань про відвід прокурора та слідчого по конкретній справі, та з діями слідчого судді у звязку із заявленим їй відводом Вважає, що після заявленого відводу слідчому судді Кошевій О.А. вона не мала повноважень розглядати клопотання про відвід прокурора, тобто дії слідчого судді Кошевої О.А. вчинені всупереч процесуальним нормам, у звязку з такими процесуальними діями, винесенням зазначених ухвал, йому завдана майнова та моральна шкода у загальній сумі 60 000 грн. Вимоги до Бердянського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області предявлені як до розпорядника коштів, що виділяються суду.

Зі змісту позовних вимог позивача чітко вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії судді при здійсненні правосуддя, оскарження цих процесуальних дій та судових рішень судді (суду), повязаних із розглядом справи.

Конституцією України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється (ст.126). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Одним із принципів здійснення судочинства є принцип забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст.129).

Тому законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В даному випадку між позивачем та відповідачами такі правовідносини не виникають, тому така справи не може бути підсудною судам загальної юрисдикції.

Такі спори не повязані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Рішення суду, дії або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, звернення рішення до виконання, тощо можуть бути оскаржені в апеляційному й касаційному порядку. Оскарження таких дій шляхом подачі позову в суд першої інстанції є порушенням принципів незалежності суддів і недопущення впливу на них.

Суд є органом, що вирішує скарги на рішення, дії або бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб, які розглядаються суддею при секретарі судового засідання. Рішення суду оскарджуються в порядку, встановленому ст.129 Конституції й законодавством про судочинство.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (ст.6).

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України (ч. 1 ст.13). Учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст.14).

Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до статті 125 Конституції України в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду юстиції».

Тому чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судам розяснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам розяснено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини 1 статті 3, статті17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Зазначені розяснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного. Однак і при таких обставинах за заподіяну шкоду перед особою відповідає не безпосередньо суд або суддя, а держава. Тому суд як орган, який здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, котра бере участь у цивільній справі, за винятком випадків, коли суд виступає як будь-яка установа, а не орган, що здійснює правосуддя.

У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Також у Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що предявляються їм у звязку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, здійснені оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися, щонайбільше, поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Крім того, можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність суду, зокрема такі, що не повязані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади, застосування положення ч.6 ст.1176 ЦК України. Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті у разі їх незаконних дій або бездіяльності, і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам статей 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі щодо оскарження дій судді зробив висновок №6-28768 св 15, згідно з яким предявлення позовів до судді чи суду за дії, вчинені при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком визначається як втручання у здійснення правосуддя та посягання на незалежність суддів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, даний позов не підлягає розгляду в суді першої інстанції, оскільки згідно закону, є інші механізми усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя, якщо вони були, тому у відкритті провадження по даній справі необхідно відмовити.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, ОСОБА_3, Бердянського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої протизаконними діями слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Кошевої О.А. в судовому засіданн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_7

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

18.08.2017