Справа № 127/224/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 серпня 2017 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Палій М.Д.,

позивача - ОСОБА_1,

представника

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представників

відповідача - ОСОБА_4,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості спадкування,

у с т а н о в и в:

В лютому 2017 року на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (далі - відповідачі) про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості спадкування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, яка проживала до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 та була тіткою позивача. Своєї сім'ї померла не мала, дітей також в неї не було, а тому позивач була зареєстрована та проживала разом з тіткою з 1996 року до її смерті, а також по теперішній час проживає в її квартирі за вищевказаною адресою. Крім цього, зазначила, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проживали однією сім'єю понад п'ять років. Вказала, що відноситься до четвертої черги спадкування, в той час як сестри померлої до другої, однак вважає що має право на частку спадкового майна, так як протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавиці, яка через тяжку хворобу була в безпорадному стані, а тому звернулась із зазначеним позовом до суду для захисту своїх прав.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач - ОСОБА_3, яка одночасно представляла інтереси відповідача - ОСОБА_5, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 до суду не з'явилась, її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, неупередженості та своєчасності розгляду і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

ОСОБА_7 на праві власності володіла квартирою в АДРЕСА_1 загальною площею 36,6 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 лютого 1996 року (а.с 8-9).

29 листопада 1996 року в зазначеній квартирі зареєстровано ОСОБА_1, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України (а.с. 12).

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 1996 року по день смерті останньої підтверджується довідкою про склад сім'ї №05-21/2475 від 20 грудня 2016 року (а.с. 7).

Спільне проживання, тривала опіка та гарні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, підтверджуються, зокрема, листом позивача (а.с. 74), а також іншими листами, які надходили на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 113) за місцем їх проживання.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 за період з жовтня 2014 по березень 2015 року вбачається, що остання працювала та отримувала дохід у «ВВ Вінницькі електричні мережі» (а.с. 114).

Крім цього судом встановлено, що ОСОБА_1 у період часу з 05 серпня 2015 року по 23 грудня 2015 року перебувала на роботі за кордоном, що підтверджується її показами та відомостями закордонного паспорта ОСОБА_1 (а.с. 10).

На початку 2016 року стан здоров'я ОСОБА_7 погіршився, в зв'язку з чим остання тривалий час перебувала на лікуванні в різних закладах охорони здоров'я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 71), довідкою про причини смерті (а.с. 83), випискою із історії хвороби №1187 (а.с. 84), випискою № 4088 із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 116-117), інформацією головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» (а.с. 118), інформацією головного лікаря міської клінічної лікарні №1 м. Вінниці (а.с. 119).

24 червня 2016 року ОСОБА_7 звернулась із заявою до управління соціального захисту населення (Правобережне) у м. Вінниці про те, що потребує стороннього догляду та зазначила особою, яка б надавала їй допомогу ОСОБА_1 (а.с. 124). Рішенням № 164 від 22 червня 2016 року КЗ ЦПМСД №2 лікарсько-консультативної комісії вирішено, що ОСОБА_7 за станом здоров'я постійно потребує догляду та не здатна самостійно себе утримувати (а.с. 127).

Витрати на лікування ОСОБА_7 підтверджуються аптечними фіскальними чеками (а.с. 63 - 69) та призначенням лікаря (а.с. 70).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, яка проживала до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1, померла, що підтверджується довідкою, виданою МКП «ЖЕК №7» 20 грудня 2016 року №05-21/2465 (а.с. 6).

Факт смерті ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим повторно Шаргородським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 02 серпня 2016 року, актовий запис №2028 (а.с. 5).

ОСОБА_1 організовувала та проводила за власний рахунок поминальні обіди після смерті ОСОБА_7, що підтверджується довідками від 16 січня 2017 року та 05 січня 2017 року (а.с. 72-73).

Крім вищезазначених встановлених обставин справи, судом допитано свідків, які своїми показами підтвердили, що позивач та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю в АДРЕСА_1 в однокімнатній квартирі, мали гарні відносини, вели спільний побут, мали спільний бюджет, тощо.

Так, свідок ОСОБА_8 повідомила, що з 1995 року по день смерті ОСОБА_7 проживала по-сусідству з останньою. Вказала, що ОСОБА_1 піклувалась про ОСОБА_7, купувала продукти харчування, ліки, прибирала квартиру, готувала їжу, вони жили однією сім'єю, вели спільний побут. Зазначила, що з лютого 2016 року стан здоров'я ОСОБА_7 погіршився, вона перестала виходити на вулицю. ОСОБА_1 займалась лікуванням ОСОБА_7, зокрема, перебувала з останньою в лікарні, доглядала її. Крім ОСОБА_1, яка постійно була з ОСОБА_7, до неї також приїздила, приблизно один раз на місяць, її сестра ОСОБА_3 Інших осіб, які б надавали допомогу ОСОБА_7, свідок не бачила.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали аналогічні покази за своїм змістом. Зокрема, ОСОБА_10 повідомила, що провідувала ОСОБА_7 за місцем її проживання приблизно за місяць до смерті останньої. ОСОБА_7 не могла самостійно себе обходити, потребувала сторонньої допомоги, скаржилась на стан здоров'я. Одночасно, зазначила, що піклувалась про ОСОБА_7 лише ОСОБА_1

За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.ст. 1262, 1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами ст. 1259 згаданого кодексу, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом.

У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування.

Як зазначається в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров'я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Таким чином, безпорадність особи пов'язана саме зі станом її здоров'я. Якщо ж спадкодавець у зв'язку з невеликим доходом потребував лише матеріальної допомоги та відповідно її отримував від позивача, така обставина не вважатиметься підставою для зміни черговості одержання права на спадкування. Крім того, не може бути застосована ч. 2 ст. 1259 ЦК у тому випадку, коли позивач опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який був повнолітньою працездатною особою та об'єктивно не потребував сторонньої допомоги.

У пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У контексті наведеного позивачем надано належні та допустимі докази, щодо спільного проживання, більше п'яти років однією сім'єю з ОСОБА_7, тривалого часу здійснення опіки над нею, матеріального забезпечення, надання будь-якої іншої допомоги, а також її безпорадного стану.

Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_7 до дня її смерті понад 5 років в АДРЕСА_1.

Змінити ОСОБА_1 черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_7, надавши право на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги.

Згідно зі статтями 228, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Войнаровський