Справа 206/3786/17
Провадження 2/206/1021/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2017 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

19 липня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 21 грудня 2012 року між ним та відповідачем був укладений Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 9595,11 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ "КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування.

Дотепер відповідач свої обовязки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12118,09 гривень, яка складається з: 3807,67 гривень заборгованість за кредитом, 1451,08 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 4873,60 гривень заборгованість за пенею та комісією, 1985,74 гривень штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання зявилась, позовні вимоги визнала повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Суд встановив, що 21 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.5).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ "КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання Генеральної угоди, тобто 21 грудня 2012 року.

Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору, тобто зобовязання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку гроші (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта та третіх осіб в рахунок невиконаних зобовязань перед банком.

Позивач зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 12 червня 2017 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 12118,09 гривень, яка складається з: 3807,67 гривень заборгованість за кредитом, 1451,08 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 4873,60 гривень заборгованість за пенею та комісією, 1985,74 гривень штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди.

Разом з цим, у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що вимоги позивача в частині стягнення штрафу у розмірі 1985,74 гривень, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, є подвійним нарахуванням неустойки, а тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки, встановлені Генеральною угодою між ним та банком, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, у заявлений позивачем спосіб.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 610, 612, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 59, 60, 81, 88, 169, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.12.2012 року у розмірі 10132,35 гривень, яка складається з: 3807,67 гривень заборгованість за кредитом, 1451,08 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 4873,60 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук