Справа 237/1439/17
Номер провадження 2/237/1107/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.07.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Сенаторова В.А.

з участю секретаря Лахно Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Курахове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на обовязкову долю у спадщині та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення від права на обовязкову долю у спадщині та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом у якому просить: - усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на обовязкову частку в спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_3; - визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на спадщину яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_3 і складається з наступного майна та грошових коштів: - житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами № 49 по вул. Степова, в селі Антонівка, Марїнського району, Донецької області згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САЕ № 443978 від 18.04.2012 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серії СЕЕ № 413542 від 20.04.2012 року; - земельної ділянки площею 0,4578 гектарів, розташованої на території Катеринівської сільської ради, село Антонівка, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 103913, виданого на підставі рішення виконкому Катеринівської сільської ради народних депутатів № 7 від 08.02.1995 року; - земельної ділянки площею 3,380 гектарів, розташованої на території Катеринівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії І-ДН № 119919, виданого на підставі рішення Катеринівської сільської ради народних депутатів № ІІІ/18-5 від 26 вересня 2001 року; - ощадної книжки на строковий вклад в філії № 3313/010, відділення в селі Катеринівка, рахунок 91551/26, сума вкладу 16250,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 29 вересня 2011 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 572494, виданого виконкомом катеринівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області від 29 вересня 2011 року. Після смерті батька відкрилася спадщина. За життя, 17 травня 2011 року, ОСОБА_3 склав заповіт, яким зробив наступне розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право Заповідаю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1».

У встановлений законом строк, позивач звернулася із заявою для прийняття спадщини до нотаріуса Марїнської державної нотаріальної контори, але до цього часу, у звязку з перешкодами, які чинить відповідач, узаконити своє право на спадщину за заповітом вона не може. Відповідач на момент відкриття спадщини був непрацездатним, тому має право на обовязкову частку у спадщині. На момент смерті позивач мешкала разом з спадкодавцем, допомагала йому по господарству, натомість відповідач ухилявся від будь-якого спілкування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не зявлявся, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не подано, тому, суд ухвалив рішення провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер 29 вересня 2011 року у селі Антонівка Марїнського району Донецької області, про що виконкомом Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 24, згідно свідоцтва про смерть серії 1-НО № 572494 (а.с.7). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з: - житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами № 49 по вул. Степова, в селі Антонівка, Марїнського району; - земельної ділянки площею 0,4578 гектарів, розташованої на території Катеринівської сільської ради, село Антонівка, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 103913; - земельної ділянки площею 3,380 гектарів, розташованої на території Катеринівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії І-ДН № 119919; - ощадної книжки на строковий вклад в філії № 3313/010, відділення в селі Катеринівка, рахунок 91551/26, сума вкладу 16250,20 грн.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та рідною сестрою ОСОБА_2.

17 травня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким зробив наступне розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право Заповідаю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1» (а.с.8).

ОСОБА_3 мав слабке здоровя і потребував постійного фізичного догляду. Жодної допомоги з боку відповідача не отримував.

У встановлений законом строк ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, відповідно до чинного законодавства, звернулася до нотаріуса Марїнської державної нотаріальної контори, але узаконити своє право не може, через перешкоди, які чинить відповідач.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача , спадкодавець ОСОБА_3 дуже хворів та потребував сторонньої допомоги, мешкав разом з донькою та її чоловіком, ОСОБА_5, які доглядали його, а відповідач станом здоровя свого батька не цікавився, матеріально не забезпечував.

Згідно довідки виданої виконкомом Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області від 03 березня 2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3, померлим 29 вересня 2011 року, за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Антонівка, вул.. Степова, буд. 49 та вели разом з ним спільне господарство.

Як вбачається з довідки , виданої виконкомом Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області № 444, ОСОБА_5 дійсно провів похорони ОСОБА_3, померлого 29 вересня 2011 року.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 дійсно знаходився у такому стані, що потребував постійного догляду, допомоги та піклування, але відповідач по справі ухилявся від надання йому даної допомоги, не цікавився та не підтримував матеріально, а тому позовні вимоги щодо усунення ОСОБА_2 від права спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 29 вересня 2011 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1224, 1241, 1259, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 3, 10, 57-61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на обовязкову долю у спадщині та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на обовязкову частку в спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, який помер 29 вересня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_3 і складається з наступного майна та грошових коштів:

- житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами № 49 по вул. Степова, в селі Антонівка, Марїнського району, Донецької області згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САЕ № 443978 від 18.04.2012 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серії СЕЕ № 413541 від 20.04.2012 року;

- земельної ділянки площею 0,4578 гектарів, розташованої на території Катеринівської сільської ради, село Антонівка, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 103913, виданого на підставі рішення виконкому Катеринівської сільської ради народних депутатів № 7 від 08.02.1995 року;

- земельної ділянки площею 3,380 гектарів, розташованої на території Катеринівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії І-ДН № 119919, виданого на підставі рішення Катеринівської сільської ради народних депутатів № ІІІ/18-5 від 26 вересня 2001 року;

- ощадної книжки на строковий вклад в філії № 3313/010, відділення в селі Катеринівка, рахунок 91551/26, сума вкладу 16250,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 24.07.2017