ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2704/17
Провадження № 2/362/1848/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Г.М. Лебідь-Гавенко,

при секретарі - А.В. Харченко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення з під арешту обєкту нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

30 травня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив звільнити з під арешту обєкт нерухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків 7), а саме 27/100 частин житлового будинку, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Васильків, вулиця Декабристів, будинок 102, який накладений на підставі постанови державного виконавця Ліщенко Н.1. від 05.08.2013р. «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» по Виконавчому провадженні №28139555 та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна номер запису обтяження № 4457283, номер запису обтяження № 2127721 (спеціальний розділ) від 15 серпня 2013р.

Вказуючи на те, що він є власником нерухомого майна приватного (житлового будинку, розмір частки 1/1, що знаходяться за адресою Київська області, м.Васильків, вулиця Декабристів 102. на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Васильківського міське с нотаріального округу Київської області 12 вересня 2009р. 31 грудня 2013р. даний житловий будинок був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою від 25.05.2017р. за № 87995754. Таким чином на належне йому нерухоме майно безпідставно накладено арешт та заборону на його відчуження, чим порушені його майнові права щодо розпорядження своєю приватною власністю.

Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 26).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надіславши дло суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує(а.с.21).

Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області справу просив розглядати без участі їхнього представника (а.с.24).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 вересня 2009 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Васильків, Київської області, вул.. Декабристів 102 (а.с.6).

Як вбачається з Витягу з державного реєстру правочинів №7715272, 12 вересня 2009 року за ОСОБА_1 зареєстровано Васильківським міським приваним нотаріусом ОСОБА_3 домоволодіння за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 102 (а.с.7)

Згідно відомостей з Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 на підставі постанови державного виконавця Ліщенко Н.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №28139555 накладено арешт на майно ОСОБА_2 за адресою Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 102 (8-10).

Відповідно до листа Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області від 17.07.2017 року №08-11, шляхом перевірки журналу реєстрації вхідної кореспонденції та автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчих проваджень однією зі сторін за яким є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у Васильківському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області не перебувають (а.с.25).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України право власності позивача, як абсолютне право, має бути захищене лише при доведенні самого факту порушення.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вендітеллі проти Італії» (1994) суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Судом встановлено та не заперечується Васильківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, що на даний час виконавчі провадження відносно позивача відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Враховуючи викладене, керуючись Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Вендітеллі проти Італії» (1994), Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 317, 321, 391, 599 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення з під арешту обєкту нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт, зареєстрований 15 серпня 2013 року 09:24:30, номер запису про обтяження №2127721 реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 на підставі постанови державного виконавця Ліщенко Н.І.від 05.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №28139555, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 5027012 від 15.08.2013 року, на нерухоме майно за адресою Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 102, а саме 27/100 частин житлового будинку, що належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко