Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1521/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Кратко Д. М.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

08.08.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2017 року,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист № 2-746/2007 від 27 вересня 2007 року, виданий Маловисківським районним судом Кіровоградської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру встановленого законом, починаючи з 17 липня 2007 року по 11 лютого 2012 року, таким, що не підлягає виконанню, зупинити стягнення аліментів за виконавчим листом та витребувати з ДВС Маловисківського РУЮ виконавчий лист № 2-746 від 27 вересня 2007 року, який знаходиться на виконанні у Смолінській шахті ДП «Схід ГЗК».

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Роз'яснено ОСОБА_2, що на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу суду з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву. Зазначає, що суд не звернув уваги, що його донька - ОСОБА_4, на яку стягуються аліменти, з квітня 2017 року проживає разом з ним у смт. Смоліне, де й навчається у навчальному закладі, тому обов'язок по сплаті аліментів відсутній. Аліменти, які одержує його колишня дружина не передаються дитині і не витрачаються на забезпечення її потреб.

Заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5, а також стягувач ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з'явились, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи: ОСОБА_3 особисто отримав поштове відправлення, що підтверджується рекомендованим повідомленням, направлена на адресу інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, поштова кореспонденція повернулася на адресу апеляційного суду з відмітками, що ОСОБА_5 за вказаною нею адресою не проживає, а ОСОБА_3 відмовилася від одержання судової повістки, що відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтями 368, 369 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист, а суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені в ч. 4 ст. 369 ЦПК України, а саме: якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд встановив, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

На підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2007 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, починаючи з 17 липня 2007 року по 11 лютого 2012 року (а.с.26).

На виконання рішення Маловисківського район Кіровоградської області від 27 вересня 2007 року у цивільній справі № 2-746/2007 було видано виконавчий лист (а.с.8-9).

Згідно актів про встановлення факту проживання від 24 квітня 2017 року складених Смолінською селищною радою ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Відповідно виданої Смолінською селищною радою довідки про склад сім'ї від 24 квітня 2017 року №639 до складу сім'ї ОСОБА_2 входить ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно виданої Смолінською селищною радою довідки про реєстрацію і проживання від 24 квітня 2017 року №640 ОСОБА_4, 11 лютого 2003 року, зареєстрована та проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається у 8-Б класі Смолінського НВО «ЗОШ 1-3 ступеня - гімназія - позашкільний навчальний заклад», що підтверджується виданою Смолінським НВО «ЗОШ - гімназія - позашкільний навчальний заклад» довідкою від 24 квітня 2017 року № 52 (а.с.12).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна

дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до

досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками

обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто

проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 369 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Наведені заявником обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, які виникли після набрання законної сили рішенням суду про стягнення періодичних платежів - аліментів, суд обґрунтовано вважав такими, що не свідчать про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд роз'яснив, що боржником обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки, враховуючи вимоги частини 4 статті 223 ЦПК України, він має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати звільнення від обов'язку сплачувати присуджені аліменти.

З урахуванням того, немає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд не мав законних підстав і для зупинення стягнення аліментів за виконавчим листом, та його витребування з місця роботи заявника.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення (ухвалу), яке відповідає вимогам ст. ст. 210, 212, 213, 214 ЦПК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що аліментні правовідносини не припинили свого існування з підстав, передбачених законом, тому не можна у обраний заявником спосіб фактично звільнити боржника від обов'язку виконання рішення Маловисківського район Кіровоградської області від 27 вересня 2007 року, є правильним, зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів щодо наявності обставин для звільнення боржника від сплати аліментів на користь дочки.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, вирішуючи спір, суд з урахуванням встановлених обставин, та керуючись ч. 4 ст. 369 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки підстави для висновку про те, що він не підлягає виконанню відсутні, виходячи з того, що спірний виконавчий лист було видано на підставі рішення суду, яке на момент видачі виконавчого листа набрало законної сили, і законних підстав для припинення його виконання не зазначено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: