Номер провадження: 22-ц/785/6614/17
Номер справи місцевого суду: 522/3429/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті неправомірної бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області,

встановила:

22 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Прокуратури Одеської області та Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 103,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., завданої в результаті неправомірної бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області, які полягають у невнесенні відповідних відомостей до ЄРДР та не проведенні досудового розслідування на підставі її заяви про вчинення злочину від 14.07.2016 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала, що в результаті вищевказаної неправомірної бездіяльності посадових осіб Прокуратури Одеської області вона вимушена була звертатися до суду за захистом своїх прав та витрачати свій час і свої кошти, в зв'язку з чим їй завдана:

по-перше, моральна шкода, яка полягає у її моральних стражданнях, пов'язаних з порушенням її права на своєчасний і повний розгляд її заяви та на проведення досудового розслідування, в наслідок чого вона вимушена була витрачати свій час та докладати додаткових зусиль для поновлення та реалізації своїх порушених прав в порядку, встановленому кримінально-процесуальним судочинством;

по-друге, матеріальна шкода, що полягає у понесених нею транспортних витратах, пов'язаних з її прибуттям до прокуратури для подачі заяви від 14.07.2016 року та з її явкою до суду для подачі скарги і прийняття участі у судовому розгляді скарги, у загальному розмірі 103,00 грн.

Крім того, позивачка вимагала стягнути на її користь з відповідачів понесені нею транспортні витрати, пов'язані з її явкою в судове засідання у даній справі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаного рішення та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення було постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції правомірно і обгрунтовано виходив із того, що13 липня 2016 року ОСОБА_3 прибула до СВ Хмельницького ВП в м. Одеса ГУ НП Одеської області для подачі заяви про вчинення злочину, але працівники чергової частини відмовились реєструвати її заяву, при цьому, як вказувала позивач, принижуючи її честь та гідність і погрожуючи їй фізичною розправою.

У зв'язку з цим 14 липня 2016 року ОСОБА_3 подала заяву до Прокуратури Одеської області про вчинення відносно неї злочину.

Проте, оскільки у встановлений законом строк Прокуратурою Одеської області не було прийняте відповідне рішення за вищевказаною заявою позивача про вчинення злочину від 14 липня 2016 року, позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність відповідальних осіб Прокуратури Одеської області.

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2016 року у справі № 522/13291/16-к було встановлено незаконною бездіяльність відповідальних осіб Прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також зобов'язано відповідальних осіб Прокуратури Одеської області виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться в заяві ОСОБА_3 від 14 липня 2016 року (а.с.8).

На виконання вимог вказаної ухвали слідчого судді від 27 липня 2016 року, та на підставі заяви ОСОБА_3 від 14 липня 2016 року про скоєння злочину, 03 серпня 2016 року Прокуратурою Одеської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000615 про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за фактом перевищення службових повноважень співробітниками Хмельницького ВП Малиновського ВП ГУ НП в Одеській області, які відмовлялись від реєстрації повідомлення ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення та застосовували стосовно неї силу, в той час коли вона наполягала на її прийнятті та реєстрації.

Однак, дійшовши правильного висновку щодо незаконної бездіяльності відповідальних осіб Прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди та витрат, пов'язаних із розглядом даної справи.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Так, відмовляючи в позові в цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що сам факт неприйняття прокуратурою процесуального рішення не може свідчити про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди в сенсі ст.ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою, які піддягають доказуванню на загальних підставах.

Проте на думку суду позивач не надала суду доказів на підтвердження своїх доводів щодо завдання їй моральної шкоди посадовими особами Прокуратури Одеської області.

Крім того, суд виходив із того, що згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у чітко визначених випадках, серед яких невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відсутнє.

Однак, такі висновки суду першої інстанції є помилковими, з огляду на наступні обставини.

Так, в позовній заяві ОСОБА_3 не посилалась на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а посилалась на статті ЦК України, якими регулюються питання про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, а також на Закон України «Про прокуратуру», а тому вирішення питання на основі Закону України, якими не регулюються спірні правовідносини, і на які не посилалась позивач, є помилковим.

У відповідності до частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в ч.ч. 1-5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, протиправність дій (в даному випадку бездіяльність) відповідальних осіб Прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлені судовим рішенням, а саме ухвалою слідчого судді від 27 липня 2016 року, про що вказано вище.

Також в матеріалах справи знайшли своє підтвердження ті обставини, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідальних осіб Прокуратури Одеської області позивачу ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона була змушена докладати додаткових зусиль для захисту своїх порушених прав, звертатись до суду і неодноразово приймати участь у судових засіданнях, проводити довгий час у транспорті загального користування для переїду до місця розгляду справ. Всі зазначені дії супроводжувались психічними переживаннями і нервовими напругами позивача ОСОБА_3, що і є не чим іншим, як завданням моральної шкоди неправомірною бездіяльністю відповідальних осіб Прокуратури Одеської області.

З огляду на викладене, матеріали справи містять достатньо доказів наявності всіх складових, які необхідні для відшкодування позивачу моральної шкоди, передбаченої ст. 1167 ЦК України, а саме: факт спричинення шкоди, протиправність дій (в даному випадку бездіяльність) заподіювача - Прокуратури Одеської області шкоди і її вина, а також причинний зв'язок між протиправною бездіяльністю та негативними наслідками.

Суд апеляційної інстанції оцінює заподіяну позивачу бездіяльністю Прокуратури Одеської області моральну шкоду в сумі 500 грн., яка підлягає стягненню з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_3,шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби в Одеській області з рахунків Прокуратури Одеської області.

На думку колегії суддів вищевказаний розмір моральної шкоди буде достатньою сатисфакцією за спричинення ОСОБА_3 моральних переживань.

Що стосується витрат, пов'язаних із розглядом даної справи, то колегія суддів також вважає, вони підлягають стягненню на користь позивача, виходячи з наступних підстав.

Позивачка посилалася на те, що при зверненні нею до суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури та при розгляді скарги у суді витрачені на проїзд з м. Березівки до м. Одеси та у зворотному напрямку у розмірі 103 грн.

Зазначені витрати підтверджуються копіями проїзних документів (а.с. 6-7).

Відмовляючи у стягненні зазначених витрат суд першої інстанції виходив із того, що зазначені витрати не відносяться до витрат, передбачених ст. 85 ЦПК України, оскільки понесені у кримінальній справі, а тому питання про їх відшкодування не може вирішуватися шляхом пред'явлення позову в даній справі.

Однак, вказаний висновок суду є безпідставним, оскільки відомості, викладені у заяві від 14 липня 2016 року про кримінальний злочин, не були внесені до ЄРДР, досудове розслідування не розпочиналося, тому вона не мала статусу осіб, зазначених у ст. 121 КПК України, які мають право на стягнення процесуальних витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження. Тобто при розгляді скарги ОСОБА_3 Приморським районним судом м. Одеси від 27.07.2016 року, вона не могла ставити питання про стягнення їй витрат.

З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_3 понесла витрати саме із розглядом справи щодо визнання незаконною бездіяльність Прокуратури Одеської області, понесені нею витрати підлягають відшкодуванню у відповідності до ст. 85 ЦПК України.

З цих підстав також підлягають понесені ОСОБА_3 витрати, пов'язані з її прибуттям до суду апеляційної інстанції для розгляду її апеляційної скарги по даній справі, у сумі 53,39 грн. (а.с.92-93).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_3,шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби в Одеській області з рахунків Прокуратури Одеської області моральну шкоду в сумі 500 грн., та витрати, пов'язані з розглядом справи у сумі 156,39 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України колегія суддів також вважає за можливе стягнути з Прокуратури Одеської області на користь держави, шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби в Одеській області з рахунків Прокуратури Одеської областісудовий збір у сумі 704 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті неправомірної бездіяльності посадових осіб Прокуратури Одеської області, задовольнити частково.

Стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_3,шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби в Одеській області з рахунків Прокуратури Одеської області моральну шкоду в сумі 500 грн. (п'ятсот гривень), та витрати, пов'язані з розглядом справи у сумі 156,39 грн. (сто п'ятдесят шість гривень 39 копійок).

Стягнути з Прокуратури Одеської області на користь держави, шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби в Одеській області з рахунків Прокуратури Одеської областісудовий збір у сумі 704 грн. (сімсот чотири гривні), за наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ.р-н/22030101, , р/р 0007, МФО 828011, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, призначення платежу: Судовий збір, Код 02892913, пункт 1.8 КБК 22030001.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра