справа № 165/1019/17
провадження №2/165/416/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Гнатюк К.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Нововолинського міського нотаріального округу Пасюк Лариса Олександрівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

встановив:

28.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Нововолинського міського нотаріального округу Пасюк Лариса Олександрівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 23 грудня 1993 року виданого приватизаційним відділом Нововолинського УЖКГ, згідно з розпорядженням №1379 від 23 грудня 1993 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 були його дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_9. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прийняли спадщину, так як на день смерті спадкодавця постійно проживали разом, були зареєстровані за однією адресою. Заяви про відмову від прийняття спадщини не подавались. Оскільки частки спадкоємців є рівними, тому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стало належати по ? частині спадкового майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кожному. Позивач одружилась з ОСОБА_9 6 листопада 2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями після його смерті є позивач, як дружина померлого, була ОСОБА_8 - мати померлого, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - діти померлого.

Після його смерті відкрилась спадщина і спадкова справа № 43/2015 року заведена у приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанни Степанівни.

Під час оформлення спадщини після смерті чоловіка позивачу стало відомо, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не входить до складу спадкового майна, так як приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Пасюк Л.О. 5 грудня 2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на ? частину спірної квартири лише ОСОБА_8, як дружині померлого. При цьому нотаріусом не було враховано, що було два спадкоємця за законом, тобто дружина і син ОСОБА_9 Вказує, що дана інформація їй стала відома 26 січня 2017 року, коли вона отримала інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач звернулась до нотаріуса Пасюк Л.О. із заявою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я ОСОБА_8 від 5 грудня 2015 року. Листом від 1 березня 2017 року нотаріусом було відмовлено у внесенні змін у свідоцтво, у зв'язку з тим, що вона не належить до переліку осіб, які мають право на отримання інформації щодо вчинення нотаріальних дій.

Стверджує, що видачею свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_8 на ? частину квартири порушено право чоловіка позивача на спадщину після смерті батька, а в подальшому порушує її права, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_9, тому свідоцтво про право на спадщину від 5 грудня 2015 року вважає недійсним. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, спадкоємцями після її смерті є її внуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тому вказує їх належними відповідачами по справі.

16.08.2017 року позивач ОСОБА_1 подала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги, просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 05 грудня 2015 року приватним нотаріусом Нововлинського міського нотаріального округу Пасюк Ларисою Олександрівною, за реєстровим номером №3557, видане ОСОБА_8 в частині однієї четвертої частки квартири АДРЕСА_1 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності індексний номер 26786232 від 05 грудня 2015 року на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги в редакції від 16.08.2017 року підтримали з підстав наведених у позові, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з тих підстав, що помилка була допущена нотаріусом при оформленні спадщини, тому відповідачі є неналежними, оскільки від їх волі та дій не залежить поновлення порушеного права позивача.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Пасюк Л.О. не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності (а.с.96).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були власниками квартири, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23 грудня 1993 року виданого приватизаційним відділом Нововолинського УЖКГ, згідно з розпорядженням №1379 від 23 грудня 1993 року (а.с. 51), копією технічного паспорту (а.с.52,53), копією виписки з інвентаризаційних матеріалів (а.с.54).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 (а.с.10).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки ЖКП №1 від 13.08.2015 року (а.с. 44) на день смерті ОСОБА_7, був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, де проживав згідно реєстрації з дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9.

Після смерті ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_9. прийняли спадщину, так як на день смерті спадкодавця постійно проживали разом, були зареєстровані за однією адресою.

Звідси ОСОБА_9 стало належати по ? частині квартири, що знаходиться АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.7) 06.11.2013 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_9 одружились.

З копії свідоцтва про смерть (а.с.9) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 (а.с.9).

Як встановлено судом, спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 є позивач ОСОБА_1, як дружина померлого, мати померлого ОСОБА_8, та діти померлого ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.12.2016 року (а.с.13,14) спадкоємцями майна ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме 10/100 часток нежитлового приміщення - будівля майстерні, за адресою АДРЕСА_2, та земельну ділянку, площею 0,0507 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, є його діти ОСОБА_5, ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_1.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як передбачено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Пасюк Л.О. 05.12.2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружині ОСОБА_8. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з ? частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.55,64).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державногореєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 11) приватним нотаріусом Пасюк Л.О. було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, індексний номер 26786232 від 05 грудня 2015 року.

Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до ст. 1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, які воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстава, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Кожна сторона, відповідно до ст.60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проаналізувавши надані сторонами і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи наведені вище норми матеріального і процесуального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд позов задовольняє та визнає частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 05 грудня 2015 року приватним нотаріусом Нововлинського міського нотаріального округу Пасюк Ларисою Олександрівною, за реєстровим номером №3557, видане ОСОБА_8 в частині 1/4 (однієї четвертої) частки квартири АДРЕСА_1.

В зв'язку із визнанням частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, підлягає до задоволення і вимога про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності, а саме індексний номер 26786232 від 05 грудня 2015 року на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Приймаючи рішення, суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки відповідачі , як і позивач, є спадкоємцями після смерті ОСОБА_9

Керуючись ст.ст. 10, 11, ст. ст. 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, на підставі ст. ст.1261,1270,1278,1296,1301 Цивільного кодексу України, - суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 05 грудня 2015 року приватним нотаріусом Нововлинського міського нотаріального округу Пасюк Ларисою Олександрівною, за реєстровим номером №3557, видане ОСОБА_8 в частині 1/4 (однієї четвертої) частки квартири АДРЕСА_1 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності індексний номер 26786232 від 05 грудня 2015 року на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук