Номер провадження: 22-ц/785/3560/17
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 діючої в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21 лютого 2017 року, -

встановила:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 06.06.2016 року водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом - автомобілем ГАЗ-24, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі біля будинку № 233, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним позивачці автомобілем Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень , позивачці завдано матеріальних збитків.

Позивач посилалася на те, що винну особу - водія ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови Овідіопольського районного суду міста Одеси від 25.07.2016 року.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, тому позивачка звернулась до відповідача з вимогами про відшкодування, однак по цей час відповідач не виконує свої зобов'язання.

Позивач остаточно просила суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 24364,93 грн., суму пені 2077,36 грн., суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 661,80 грн., суму 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 224,28 грн. та судові витрати (а.с.78-80).

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши розрахунок пені та відсотків.

Представник відповідача Панасюк О.М. у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 діюча в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 діючої в інтересах ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, при цьому відмовляючи у виплаті страховик повинен керуватися статтею 991 ЦК, в якій передбачені випадки таких відмов, а також Договором.

Згідно статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.06.2016 року з вини водія ОСОБА_4 сталося дорожньо-транспортна пригода, який керуючи транспортним засобом - автомобілем ГАЗ-24, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі біля будинку №233, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним позивачці автомобілем Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобілі зазнали ушкоджень.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не була застрахована.

Згідно постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.07.2016 року, ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення ,передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.150).

У відповідності до п.п."а" п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі «Закон № 1961-IV») , МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Позивач ОСОБА_2, на виконання вимог п.33.1.4 «Закону № 1961-IV» ,08.06.2016 року на адресу МТСБУ направила повідомлення про ДТП, при цьому невірно зазначивши адресу свого проживання , вказавши номер квартири АДРЕСА_1 замість АДРЕСА_2 (а.с.12).

МТСБУ за заявою ОСОБА_2 була заведена страхова справа № 34170 (а.с.59).

05.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася до експерта спеціаліста ФОП ОСОБА_6 з приводу проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля "Nissan Juke" (д/н НОМЕР_3).

Згідно висновку №3758 від 07.07.2016 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, виготовленого ФОП "ОСОБА_6", розмір завданої володільцю автомобіля "Nissan Juke" (д/н НОМЕР_3) в результаті його пошкодження майнової шкоди, становить 23764,93 грн. (20-33).

11 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до страховика з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, зазначивши при цьому невірну адресу місця свого проживання, вказавши номер квартири АДРЕСА_1 замість АДРЕСА_2 (а.с.71).

На вказану позивачем у повідомленні та заяві адресу, відповідач направив лист про необхідність надання копії постанови про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та оригінал автотоварознавчого дослідження (а.с.60), який позивачка не отримувала.

Відповідно до п.35.1 «Закону № 1961-IV» , для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, зокрема прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження…

У відповідності до вимог п.35.2 цієї статті, до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування, т.і. При цьому згідно ч.2 п.35.2 ст.35 цього Закону, документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Таким чином , обов'язок повідомити МТСБУ про фактичне місце свого проживання покладається на заявника.

Право МТСБУ на узгодження з особою, яка має право на отримання страхового відшкодування передбачено ст.36.2 «Закону № 1961-IV» .

Суд першої інстанції вірно встановив ,що позивачем вимоги ст.35 «Закону № 1961-IV» належним чином виконані не були, повідомити її відповідач не мав можливості через зазначення невірної адреси свого проживання у повідомленні про ДТП та заяві про виплату страхового відшкодування, тому рішення з приводу страхового відшкодування не приймалось з об'єктивних причин, пов'язаних з неналежним виконанням вимог «Закону № 1961-IV» саме позивачкою.

На час вирішення спору ,рішення МТСБУ за заявою ОСОБА_2 щодо сплати страхового відшкодування не прийнято .

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те,що суд першої інстанції невірно зробив висновок щодо правомірності та обґрунтованості вимоги МТСБУ від 13.09.2016 року ,яка на думку апелянта є неправомірною та обов'язку позивача надати МТСБУ копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не заслуговують на увагу , оскільки ОСОБА_2 ,відповідно до ст.33-1 «Закону № 1961-IV» зобов'язана сприяти МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди в тому числі зобов'язана підтвердити своє право на страхове відшкодування , зокрема і те , що ДТП було скоєно не з її вини ,а з вини ОСОБА_4 , з наданням на підтвердження цього копій документів ,засвідчених належним чином .

Підтвердженням вини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення є постанова суду , яка має бути оформлена та засвідчена відповідно до національного законодавства та мати відмітку відповідного суду про набрання нею чинності .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що МТСБУ в порушення положень ст.36.2 «Закону № 1961-IV» не прийняв рішення за заявою ОСОБА_2,що є порушенням та підставою для безспірного стягнення з відповідача страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування , оскільки відповідно до ст..36.2.5 «Закону № 1961-IV» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи ,необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування подані з порушенням строку ,встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

В судовому засіданні, представник МТСБУ Панасюк В.В.,колегії суддів пояснив, що МТСБУ не відмовляється від сплати страхового відшкодування проте, прийняти рішення не може через невизначеність розміру такого відшкодування з підстав ненадання позивачем достатніх документів. На час вирішення спору в судовому порядку питання щодо сплати страхового відшкодування призупинено. Та посилався на те,що вини МСТБУ у затримки сплати позивачу страхового відшкодування не має, а позивач передчасно звернувся з позовом до суду.

Матеріали справи не містять, а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази визнання дій МТСБУ щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування неправомірними.

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не наведено.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 діючої в інтересах ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 діючої в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

С.О.Погорєлова