Справа № 372/1199/17
Провадження № 2-884/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 липня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Бенчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання відповідача ОСОБА_3, таким що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 115, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Каштанова, буд. 4/2 і в обґрунтування якої зазначають, що вини є власниками вищезазначеної еквартири в рівних частина та в 2005 році ОСОБА_1 зареєструвала відповідача, в їхній квартирі, на правах члена сімї, оскільки вони з відповідачем раніше були одружені, а на той час мали намір помиритися та відновити стосунки. Відповідач деякий час проживав в квартирі позивачів, але оскільки взаємопорозуміння між колишнім подружжям не було, то стосунки відновити не вдалося, то відповідач пішов від них з сином і з того часу в квартирі не проживає. Зважаючи, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації в належному позивачам на праві власності житловому приміщенні, будучи зареєстрованим в ньому без поважних причин, та в добровільному порядку з реєстрації не знімається, участі у витратах на утримання житла не приймає і будь-яких домовленостей позивачі з відповідачем щодо збереження за останнім права на проживання у належному позивачу будинку при відсутності понад один рік не встановлювалось, а тому у звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити.

В судове засідання позивачі не зявились. Подали до суду заяви про розгляд справи без них, позовні вимоги підтримали, не заперечили проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлявся, заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим розглянути даний спір зі згоди позивачів за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири № 115, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Каштанова, буд. 4/2, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 02.02.2002 року, виданим Виконавчим комітетом Обухівської міської ради, право власності зареєстровано за № 44 Р № 3040/85 в Обухівському бюро технічної інвентаризації.

Згідно з довідкою наданої відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 03.05.2017 року в квартирі № 115, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Каштанова, буд. 4/2 зареєстрований відповідач - ОСОБА_3 (а.с. 20).

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу, 09.09.1998 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Як встановлено з матеріалів справи, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжували певний час проживати однією сімєю в в квартирі № 115, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Каштанова, буд. 4/2, а тому остання 2005 року зареєструвала відповідача в належній позивачам квартирі на правах члена сімї.

Відповідач через кілька місяців після реєстрації в вищезазначеній квартирі пішов від них з сином ОСОБА_2 та не проживає у спірному житловому приміщенні з 2006 року, що підтверджується актами про його не проживання, починаючи з листопада 2016 року, що складені за підписом депутата Обухівської міської ради в присутності свідків (сусідів) та за їх підписами.

Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою.

Суд вважає, що вимоги позивачів правомірні, оскільки як власники майна вони мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, і позовні вимоги в порядку ст. 391 ЦК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні понад десять років без поважних причин, що порушує права та інтереси позивачів, оскільки останні повинні нести витрати по сплаті комунальних послуг в повному обсязі та немають можливості оформити субсидію від держави по сплаті комунальних послуг, а тому згідно із ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування спірною житловою площею.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору, слід покласти на відповідача, стягнувши на користь ОСОБА_1.

Керуючись статтями 10, 59, 60, 197, 212, 213, 215, 224 - 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування належним позивачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.12.2002 року житловим приміщенням, по ? частині кожному: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вадиму Вікторовичу, а саме: квартирою № 115, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 4/2.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, у відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяОСОБА_4