Єдиний унікальний номер 233/4390/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1225/2017
Головуючий в I інстанції Наумик О.О.
суддя доповідач Мальований Ю.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого: судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Осипчук О.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

6 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» (далі - КДНВП «Кварсит»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку із заробітної плати за період з 9 лютого 2016 року по 25 серпня 2016 року у розмірі 27 693 грн. 68 коп. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2016 року стягнуто з КДНВП «Кварсит» на його користь заборгованість із заробітної плати за період з червня 2015 року по серпень 2015 року та нараховану компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у загальному розмірі 19 370 грн. 18 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 серпня 2015 року по 8 лютого 2016 року у розмірі 28 848 грн. 82 коп.

Оскільки фактичний розрахунок було проведено лише 25 серпня 2016 року, з посиланням на ст. 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 9 лютого 2016 року по 25 серпня 2016 року у розмірі 27 693 грн. 68 коп.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, стягнуто з КДНВП «Кварсит» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 лютого 2016 року по 25 серпня 2016 року у розмірі 27 693 грн. 68 коп., вирішено питання про стягнення судового збору.

30 травня 2017 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області заяву КДНВП «Кварсит» про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку із заробітної плати залишено без задоволення (а.с. 90).

Не погодившись з рішенням суду Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що судом не прийнято до уваги норми ст. 233 КЗпП України, відповідно яких працівник має право звернутись до суду без обмеження будь-яким строком з позовом про стягнення саме належної йому заробітної плати, з заявою про вирішення трудового спору працівник може звернутися до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просить стягнути на його користь не належну йому заробітну плату, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що є санкцією за порушення роботодавцем законодавства про оплату праці. Позивач звернувся з позовом 6 вересня 2016 року, з огляду на що ним пропущено тримісячний строк для звернення до суду.

Сторони та їх представники були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року, що набрало чинності 24 травня 2016 року, з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь позивача була стягнута заборгованість по заробітній платі за період з червня 2015 року по серпень 2015 року та нараховану компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у загальному розмірі 19 370 грн. 80 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 серпня 2015 року по 8 лютого 2016 року у розмірі 28 848 грн. 82 коп., виходячи з середньоденного заробітку позивача в розмірі 232 грн. 72 коп.

Проте фактично відповідач розрахувався з позивачем тільки 25 серпня 2016 року, з огляду на що до нього має бути застосована відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він повністю узгоджується з з правовим висновком Верховного Суду України, зробленому при розгляді справи № 6-144ц13.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розглянувши довід апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом свого права, апеляційний суд визнає його необґрунтованим з таких підстав.

Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. У частині першій зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Вказана правова позиція повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, зробленому при розгляді справи № 6-409цс16 від 06 квітня 2016 року.

Із позовної заяви вбачається, що остаточний розрахунок з позивачем відповідач провів 25 серпня 2016 року, виконавче провадження (ВП № 51268776) закінчене 9 вересня 2016 року у зв'язку з його повним фактичним виконанням та погашенням заборгованості відповідача перед ОСОБА_1 (а.с. 53)

До суду з позовом ОСОБА_1 звернувся 6 вересня 2016 року, про що свідчить відмітка про його реєстрацію (а.с.1).

Таким чином ОСОБА_1 не було пропущено тримісячний строк звернення до суду, а довід апеляційної скарги не відповідає обставинами справи.

Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: