Справа № 222/482/17
Провадження № 2/222/237/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року Володарський районний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді: Подліпенця Є.О.,

при секретарі: Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 5, розташований по пров. Врожайний в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області. З 30.07.2013 року в його будинку зареєстрована ОСОБА_2 та з 21.11.2015 року зареєстрований ОСОБА_3 Також зазначає, що в січні 2016 року відповідачі зібрали свої речі і виїхали з смт. Нікольське і до теперішнього часу не зявлялись. На даний час місцезнаходження відповідачів йому невідомо. Наявність зареєстрованих осіб в його будинку заважає йому здійснювати право власності щодо належної нерухомості та кількість зареєстрованих осіб впливає на розрахунки вартості комунальних послуг, можливості отримання субсидії тощо. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особами, які з січня 2016 року втратили право на користування жилим приміщенням, розташованим в смт. Нікольське по пров. Врожайний, буд. № 5.

Позивач ОСОБА_1 у судове зсідання не зявився, але в позовній заяві, підписаної його представником за довіреністю Гаврил ОСОБА_4 просив справу розглянути у його відсутність за участю його представника ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги по вищезазначеним підставам підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 5, розташований по пров. Врожайний в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, в якому з 30.07.2013 року зареєстрована ОСОБА_2 та з 21.11.2015 року зареєстрований ОСОБА_3 Вони не є членами сімї позивача, але проживали разом з ним. Проте, в січні 2016 року без пояснення причин відповідачі зібрали свої речі і виїхали з смт. Нікольське, де на даний час вони знаходяться невідомо. В звязку з тим, що відповідачі зареєстровані в належному позивачу будинку, він не може здійснювати право власності щодо належної нерухомості, оскільки наявність реєстрації відповідачів впливає на розрахунки вартості комунальних послуг, можливості отримання субсидії тощо. Також, зазначила, що на даний час в даному будинку проживає без реєстрації ОСОБА_7 зі своєю родиною. На підставі того, що відповідачі, будучі прописаними в будинку, не мешкають в ньому понад 1 рік просить визнати їх втратившими право користування жилим приміщенням. В останнє судове засідання представник позивача не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання неодноразово не зявилися, хоча належним чином повідомлялися за місцем реєстрації про дату, місце і час розгляду справи.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся позивача, його представника ОСОБА_7 та відповідачів, та закінчив розгляд справи у відсутність незявившегося представника позивача - адвоката ОСОБА_5

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що вони є сусідами ОСОБА_7, який з січня 2016 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить ОСОБА_1 ОСОБА_7 в даному будинку мешкає один, де на даний час знаходиться позивач ОСОБА_1 їм не відомо. Також, пояснили, що про відповідачів їм також нічого не відомо, як і не відомо чи зареєстровані вони в будинку та взагалі чи проживали вони в ньому і коли та при яких обставинах вибули.

Вислухавши пояснення представника позивача - адвоката ОСОБА_5, розглянувши її письмову заяву про розгляд справи без її участі, допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 06.07.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1147 та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить в цілому житловий будинок № 5 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташовані по пров. Врожайний (Колгоспний) в смт. Нікольське (Володарське) Нікольського (Володарського) району Донецької області.

Згідно домової книги в будинку № 5 по пров. Врожайний (Колгоспний) в смт. Нікольське (Володарське) Нікольського (Володарського) району Донецької області з 30.07.2013 року зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 21.11.2015 року зареєстрований ОСОБА_3

Відповідно правового змісту ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить задовольнити заявлені вимоги на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до правового змісту ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу наймачі житлового приміщення або члени їх сімей можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців.

Згідно положень ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивачем в обґрунтування обставин на які він посилається, як на підставу задоволення позовних вимог суду не надано жодних доказів з приводу того, що відповідачі є його родичами або відносяться до членів його сімї, оскільки відомості, що останні мешкали разом з позивачем після реєстрації в його будинку певний період часу однією сімєю, (вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, тощо) суду не надано, а тому положення вищезазначених норм закону до виниклих правовідносин не підлягають застосуванню, так як зазначені норми регулюють відносини між наймачем або власником житла та членами їх сімї, в звязку з чим враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог в задоволенні позову слід відмовити.

Також позивачем не доведені його доводи з приводу того, що відповідачі в січні 2016 року вибули з його будинку і саме з цього часу в ньому фактично не мешкають, оскільки належних доказів з цього приводу, суду не надано, а тому і з цих підстав позов задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що факт не проживання відповідачів в будинку не може бути підтверджений таким засобом доказування, як показами свідків, оскільки дана обставина може бути доведена лише в певній спосіб, а саме підтверджена письмовими доказами, якими можуть бути відповідні акти, довідки, тощо, чого суду представлено не було.

Крім цього, позивачем не доведено, що наявність реєстрації відповідачів в належному йому будинку якимось чином порушує його права, що також є підставою у відмові в задоволенні вимог позивача.

Враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 169, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 61, 71, 72 Житлового Кодексу, ст.ст. 15, 16, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовити.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень відшкодуванню на користь позивача ОСОБА_1 відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Подліпенець.