УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалося на те, що 6 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 12 листопада 2010 року уклало договір купівлі-продажу кредитного портфеля, та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено кредитний договір за № СМ-SМЕ301/176/2008. За умовами цього договору ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 87 000 доларів США зі строком остаточного його повернення до 06 травня 2023 року.

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк», 06 травня 2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_5 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_4 всіх боргових зобов'язань перед банком.

Позичальник ОСОБА_4 не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором у частині виплати періодичних платежів на погашення кредиту, внаслідок чого за цим відповідачем виникла заборгованість, яка станом на 03 листопада 2014 року становила 376 878,34 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складало 4 880 574, 50 грн. Уточнивши позовні вимоги, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з відповідачів солідарно 643 148,23 грн, що складає дійсний розмір заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором станом на 27 травня 2016 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що пред'явивши 25 лютого 2009 року та 24 червня 2009 року досудові вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і мав право пред'явити позов до ОСОБА_4 як відповідача протягом трьох років, а до ОСОБА_5 як до поручителя - протягом шести місяців від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Водночас позов було пред'явлено лише 15 грудня 2014 року, що згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України стало підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечень ОСОБА_4 і ОСОБА_5, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позовних вимог, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, врахувавши правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України № 6-990цс15 від 27 січня 2016 року, обґрунтовано виходив з того, що пред'явивши 25 лютого 2009 року та 24 червня 2009 року досудові вимоги до боржника і поручителя про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «ОТП Банк» відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України змінило строк виконання основного зобов'язання, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду 15 грудня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності на звернення до суду, що є підставою для відмови в позові, про застосування якого було заявлено відповідачами у справі (а.с. 138, 139, 143, 144).

Інші докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська