Справа № 158/488/15-ц Провадження № 22-ц/773/933/17 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Категорія: 24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука, Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Губарик К.А.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу(далі СГВК) «Прилуцький» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з плати за користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою позивача сільськогосподарського виробничого кооперативу «Прилуцький» на рішення Ківерцівського районного суду від 20 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

10 березня 2015 року СГВК «Прилуцький» звернувся в суд з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить на праві власності позивачу. Вказану квартиру відповідачу було надано на умовах оренди (найму) у звязку із направленням її на роботу у колгосп ім. 30 років Жовтня у 1986 році. З лютого 2008 року відповідач належним чином не виконує обовязки зі сплати орендної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість. Просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість з плати за користуванняза житлом за період з лютого 2008 року по квітень 2015 року в розмірі 4350 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач СГВК «Прилуцький», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 01 липня 2015 року рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь СВК «Прилуцький» заборгованість з плати за користування житловим приміщенням у розмірі 3 100 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 16 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Волинської області від 01 липня 2015 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обгрунтованність судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт укладення між позивачем та відповідачем договору найму; заява ОСОБА_3 від 1986 року, адресована колгоспу «30 років Жовтня», та рішення останнього про надання їй житлового приміщення для проживання у 1986 році не є договором найму, оскільки не містить істотних умов такого договору.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.

Нормою ст. 810 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

За змістом ст. ст. 815, 820 ЦК України, ст. 162 ЖК України встановлено, що наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло. Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Судом першої інстанції встановлено, що СГВК «Прилуцький» на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 житлового будинку у вигляді окремої квартири з надвірними будівлями в с. Прилуцьке по вул.Садовій, 12 Ківерцівського району Волинської області. В квартирі № 1 за адресою с. Прилуцьке вул. Садова, 12 Ківерцівського району з 1986 року зареєстрована та проживає ОСОБА_3 разом із членами своєї сімї.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 2 квітня 1986 року, відповідач перебувала у трудових відносинах із колгоспом «30 років Жовтня» та їй як молодому спеціалісту було надано у користування зазначену квартиру.

Із довідки від 18 вересня 2007 року встановлено, що ОСОБА_3 є квартиронаймачем спірного жилого приміщення та до червня 2007 року сплачувала квартплату за його користування щомісячно в сумі 10,26 грн.(а.с.52).

Також судовими рішеннями від 8 листопада 2007 року, 16 жовтня 2013 року, 25 листопада 2013 року, які набрали законної сили, щодо вказаного нерухомого майна, право власності на яке відповідач просила визнати за нею в судовому порядку, встановлені обставини про те, що спірне житло надане позивачу на умовах оренди, за яке вона сплачувала колгоспу, а згодом і його правонаступникам, орендну плату(а.с.7, 10-13).

Рішеннями загальних зборів від 6 лютого 2008 року та № 4 від 27 грудня 2013 року визначено розмір оплати ОСОБА_3 за користування житлом в сумі 50 грн. щомісячно,

З лютого 2008 року відповідач належним чином не сплачувала щомісячну плату за користування житловим приміщенням, визначену у розмірі 50 грн, внаслідок чого виникла заборгованість за 87 місяців, що складає 4 350 грн..

Отже, як встановлено судом, колгоспом «30 років Жовтня», правонаступником якого є СГВК «Прилуцький», працівнику ОСОБА_3 надано для постійного проживання в 1986 році окреме ізольоване житлове приміщення у вигляді окремої квартири, було погоджено розмір та строки внесення квартирної плати, така оплата останньою регулярно проводилася до лютого 2008 року, тому в даному випадку має місце договір найму жилого приміщення.

Право власності на спірне житлове приміщення за позивачем підтверджується наступними письмовими доказами.

Так,з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 жовтня 2009 року вбачається, що позивач набув право власності на спірну квартиру на підставі рішення господарського суду Волинської області від 21 лютого 2008 року.

Зі змісту наявного у матеріалах справи рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2013 року вбачається, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 7 серпня 2013 року рішення господарського суду Волинської області від 21 лютого 2008 року в частині визнання за СГВК «Прилуцький» права власності на 1/2 частку житлового будинку по вул. Садовій, 12 у с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області скасовано.

Проте, постановою Вищого господарського суду України від 25 грудня 2013 року касаційну скаргу СГВК «Прилуцький» задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 7 серпня 2013 року у справі № 1/69-75 скасовано і справу направлено до Рівненського апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Під час нового розгляду, судом апеляційної інстанції винесено ухвалу від 09 квітня 2014 року, якою припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3, як таке що порушено помилково.

Постановою Вищого господарського суду України від 25 червня 2014 року ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 09 квітня 2014 року у справі № 1/69-75 залишено без змін.

Отже, СГВК «Прилуцький», як власник ? частки житлового будинку по вул. Садовій, 12 у с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області мав право звернення до суду з даним позовом відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України.

Заборгованість відповідача за користування житлом позивач визначив в сумі 4350 грн. виходячи з розрахунку 50 грн. за місяць користування спірним жилим приміщенням за період з лютого 2008 року по квітень 2015 року. Відповідач при розгляді справи заяви про застосування строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України суду не подавала. Тому колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з плати за користування житлом за період з лютого 2008 року по квітень 2015 року в розмірі 4350 грн. та судових витрат згідно ч.1 ст.88 ЦПК України в сумі 365 грн. 40 коп. у вигляді судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду - 243 грн. 60 коп. та 121 грн. 80 коп. за подання апеляційної скарги (а.с.1, 66).

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення 1500 грн. витрат, понесених за надання правової допомоги виходячи з наступних підстав.

За положеннями ч ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що представництво позивача в суді здійснював фізична-особа підприємець на підставі договору про надання юридичних послуг від 25 січня 2015 року укладеного між СГВК «Прилуцький». та підприємцем ОСОБА_1. У справі відсутні дані про те, що судом була постановлена ухвала про допуск адвоката чи фахівця у галузі права до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу. Копії ордера на імя ОСОБА_1 на ведення даної справи матеріали справи не містять.

У судових засіданнях ОСОБА_1 приймав участь в якості представника позивача СГВК «Прилуцький», що зафіксовано в журналі судового засідання від 20 травня 2015 року, а також в ухваленому у справі судовому рішенні.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу позивачу.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача сільськогосподарського виробничого кооперативу «Прилуцький» задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду від 20 травня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «Прилуцький» 4350(чотири тисячі триста пятдесят) грн. заборгованості з плати за користування житлом та 365(триста шістдесят пять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді