Справа № 755/89/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Гончарука В. П.

з секретарем Красновою І.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича про визнання кредитного договору недійсним, -

В с т а н о в и в:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича звернувся до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд з урахуванням уточненої позовної заяви стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15 березня 2007 року станом на 08 грудня 2016 року, у розмірі 268 331,02 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що , що 15 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Родовід Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Родовід Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 28.4/СЗ-012.07.2, згідно умов якого банк відкрив відповідачу ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 60 000,00 доларів США, який в свою чергу зобов'язувався повернути вказані кредитні кошти до 15.03.2010 року та сплатити відповідну платню за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору та інших витрат позивача, пов'язаних з одержанням, являється іпотека, а саме: 15.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Родовід Банк" та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, згідно п.1.1. даного договору позивачу передано в заставу земельну ділянку НОМЕР_3, площею 0,061 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_2.

17 червня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15.03.2007 року на загальну суму 102 614,59 (сто дві тисячі шістсот чотирнадцять) доларів США 59 центів.

Однак дана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду про стягнення 3% річних від простроченої заборгованості за період з 13.03.2012 року по 08.12.2016 року.

Не погоджуючись з позовними вимогами представником відповідача було подано зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича про визнання кредитного договору недійсним, яка ухвалою суду від 29 березня 2017 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом до спільного розгляду із первісною позовною заявою.

Позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути визнати недійсним укладений 15 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Родовід Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Родовід Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 28.4/СЗ-012.07.2: визнати порушеним право ОСОБА_2, як споживача фінансових послуг та у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Свої зустрічні позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при підписанні кредитного договору № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15.03.2007 року, банком порушено законні права позичальника, як споживача. Кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позичальника, порушує його права та законні інтереси. Разом з тим позичальник вважає, що спірний договір було підписано під впливом обману грубого порушення встановленого законодавства в галузі кредитування, а тому є підстави визнати його недійсним.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив первісний позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечував, з підстав викладених у позовній заяві, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов про стягнення заборгованості, просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у зустрічному позові про визнання кредитного договору недійсним.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

В судовому засіланні встановлено, що 15 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Родовід Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Родовід Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 28.4/СЗ-012.07.2, згідно умов якого банк відкрив відповідачу ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 60 000,00 доларів США, який в свою чергу зобов'язувався повернути вказані кредитні кошти до 15.03.2010 року та сплатити відповідну платню за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору та інших витрат позивача, пов'язаних з одержанням, являється іпотека, а саме: 15.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Родовід Банк" та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, згідно п.1.1. даного договору позивачу передано в заставу земельну ділянку НОМЕР_3, площею 0,061 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_2.

17 червня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15.03.2007 року на загальну суму 102 614,59 (сто дві тисячі шістсот чотирнадцять) доларів США 59 центів.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року - залишено без змін.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно розрахунку заборгованості 3% річних від простроченої заборгованості за період 13.03.2012 року по 08.12.2016 року за кредитним договором № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15.03.2007 року, заборгованість станом на 08 грудня 2016 року становить 10 312, 45 Доларів США, що за курсом НБУ становить 268 331,02 грн. (а.с 13)

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 7 477,27 доларів США, що відповідно курсу НБУ станом на 08.12.2016 року становить 194 559,34 грн., оскільки три відсотки річних від суми простроченої основної заборгованості та три відсотки річних від суми прострочених процентів за кредитним договором № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15.03.2007 року нараховуються в період з 17 червня 2013 року по 08 грудня 2016 року, тобто з дня винесення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15.03.2007 року на загальну суму 102 614,59 (сто дві тисячі шістсот чотирнадцять) доларів США 59 центів.

Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Щодо вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича про визнання кредитного договору недійсним, суд дійшов висновку про відмову в задоволення даного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч.1-2, ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) по-датковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу були відомі всі умови кредитного договору, передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», мету, для якої споживчий кредит може бути надано,тіло кредиту, тип та розмір відсоткової ставки, строк, на який надається кредит, порядок нарахування та сплати процентів за кредитом, що підтверджується його особистим підписом в кредитному договорі та додатках до кредитного договору.

Отже, підписуючи вказаний кредитний договір та послідуючі договори, а саме Іпотечний договір від 15.03.2007 року, ОСОБА_2 погоджувався з усіма його умовами, вважав їх справедливими по відношенню до себе.

У відповідності до ч.1, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень ч.1, ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3, ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Відповідно до ч.2, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч.3, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналізуючи норму ст.18 цього Закону, суд приходить до висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6, ч.1, ст.3, ч.3, ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Разом з тим позивач за зустрічним позовом та його представник, не надав доказів порушення умовами кредитного договору принципу добросовісності (п.6, ч.1, ст.3, ч.3, ст.509 ЦК України), що вони призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Зміст договору містить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1, ст.628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» (далі - Постанова № 5 від 30.03.2012р.), при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Таким чином, суд вважає безпідставними посилання позивача за зустрічним позовом та його представника, що в оспорюваному договорі в порушення вимог цивільного законодавства містяться умови, що порушують права його як споживача, оскільки ОСОБА_2 при підписанні договору, погодився із даними умовами. За таких обставин наявна відсутність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, поскільки відповідачем за зустрічним позовом було надано фінансову послугу з дотриманням норм законодавства.

Разом з тим, судом при розгляді справи не встановлено жодного з порушень закону з боку відповідача за зустрічним позовом при укладанні кредитного договору, а тому суд вважає, що при укладенні оспорюваного договору позивачу за зустрічним позовом були відомі усі викладені в ньому умови та не існувало ніяких інших підстав, які б примусили позивача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах, оскільки на спростування даних тверджень стороною позивача не надано будь-яких доказів.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При поданні первісної позовної заяви позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір в сумі 4 024 грн. 97 коп. (а.с. 26), відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" в сумі 4 024 грн. 97 коп.

Керуючись ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,ст.ст. 203; 215; 257; 261,509, 525, 526, 530, 611,612, 625, 627; 628; 629; 638, 1048, 1054-1055 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», суд -

В и р і ш и в:

Первісний позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () заборгованість за кредитним договором № 28.4/СЗ-012.07.2 від 15.03.2007 року в розмірі 7 477,27 доларів США, що відповідно курсу НБУ станом на 08.12.2016 року становить 194 559 (сто дев'яносто чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () витрати по оплаті судового збору в сумі 4 024 (чотири тисячі двадцять чотири) грн. 97 коп.

В решті позовних вимог первісного позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя