Справа № 703/1095/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань Кочеткова І.В.

за участю предствника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до головного управління Держземагенства у Черкаській області, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ з питань державної реєстрації Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ековерс», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про витребування земельної ділянки з незаконного користування

встановив:

06 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до головного управління Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5, в якому просив визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди землі, серія та номер: б/н, від 01 грудня 2014 року; скасувати державну реєстрацію Договору оренди землі з кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного 01 грудня 2014 року між відповідачами; визнати поновленим строк дії договору оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2008 року (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області на тих самих умовах з урахуванням вимог статті 19 Закону України «Про оренду землі» строком на сім років; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області вчинити дії щодо укладення з ним додаткової угоди оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1; витрати зі сплати судового збору солідарно покласти на відповідачів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 мотивував тим, що 15 жовтня 2008 року між Смілянською районною державною адміністрацією та ним було укладено Договір оренди земельної ділянки , відповідно до якого Смілянська районна державна адміністрація передала йому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 108,19 га, терміном на 5 років. 10 грудня 2013 року він звернувся із заявою до Головного управління Дерземагенства у Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 108,19 га (рілля) в оренду на 25 років в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, в зв'язку з чим 12 грудня 2013 року вказаним управлінням був вданий наказ №ЧК/НОМЕР_1/00001597 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Однак, наказом №78 від 10 липня 2014 року Головне управління Держзеагенства у Черкаській області скасувало наказ №ЧК/НОМЕР_1/00001597, про що йому не було повідомлено. Наказ №78 від 10 липня 2014 року Головного управління Держземагенства у Черкаській області в частині скасування наказу №ЧК/НОМЕР_1/00001597 скасований Черкаським окружним адміністративним судом. Однак, як йому згодом стало відомо, орендарем спірної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: Черкаська область, Смілянський район, Носачівська сільська рада, площею 108,1905 га є ОСОБА_5 на підставі договору оренди, укладеного з Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області від 01 грудня 2014 року. Вважає, що відповідачі порушили його переважене право, що передбачене ст.777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Наголошує, що він є добросовісним орендарем: належно виконує умови Договору оренди; продовжує користуватися земельною ділянкою на умовах, передбачених Договором, своєчасно та регулярно після закінчення строку дії Договору сплачує орендну плату, а тому має переважне право на укладення договору на новий строк. Зауважив, що Головне управління Дерземагенства у Черкаській області протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не звернулося до нього з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні, а навпаки, без відома останнього уклало 01 грудня 2014 року Договір оренди з новим орендарем. Крім того, вважає, що продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчать про його намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився.

В свою чергу відповідач ОСОБА_5 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4, в якому просить витребувати у ОСОБА_4 з незаконного користування земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 108,1905 га, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Носаічвської сільської ради Смілянського району.

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 мотивував тим, що укладений ним договір відповідає всім вимогам закону, натомість ОСОБА_4 жодного права на використання спірної ділянки не має, в зв'язку з чим останній не має права використовувати спірну земельну ділянку. Проте, ОСОБА_4 вчиняє дії по обробітку цієї ділянки, про що повідомляє в своїй позовній заяві. Такими діями ОСОБА_4 порушує його зареєстроване, чинне право на користування спірною ділянкою. Оскільки, дії ОСОБА_4 по використанню спірної ділянки є незаконними та ускладнюють і взагалі не уможливлюють її використання ним, як законним користувачем, він відповідно до ст.16 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про оренду землі» має право вимагати від ОСОБА_4 припинити користуватися спірною земельною ділянкою і не вчиняти у подальшому будь-яких дій щодо її сільськогосподарського обробітку так як і будь-якого іншого використання, та повернути відповідну земельну ділянку законному володільцю.

Під час судового розгляду представник позивача первісний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з наведених в позовній заяві підстав, крім того зауважив, що договір оренди, укладений між відповідачами не відповідає вимогам закону, оскільки не містить істотних умов, оскільки ОСОБА_5 не надано суду акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Що стосується зустрічного позову, то заперечував щодо його задоволення посилаючись на те, що за ОСОБА_4 відповідно до ЦПК та ЗУ «Про оренду землі» визначається першочергове право на укладення з Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області договору на новий строк, а тому вважає, що договір оренди землі укладений 01 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5 є таким, що укладений з порушенням чинного законодавства, в зв'язку з чим, має права користуватися спірною земельною ділянкою.

Представник відповідача за первісним позовом, та представник позивача за зустрічним позовом, в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з наведених в зустрічній позовній заяві підстав.

Що стосується первісного позову, то заперечував проти його задоволення, так як вважає, що договір оренди землі укладений 01 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5 є таким, що укладений в рамках чинного законодавства. Право оренди спірною земельною ділянкою належить ОСОБА_5, а тому останній користується нею на законних підставах. Вважає що ОСОБА_4 як фізична особа не має будь-якого права на спірну земельну ділянку, оскільки договір оренди, на підставі якого він стверджує про існування переважного права на оренду укладений із фізичною особою підприємцем, в свою чергу з фізичною особою ОСОБА_4 ніяких договірних відносин щодо спірної земельної ділянки немає. Що ж стосується першочергового права ФОП ОСОБА_4 на укладення договору оренди спірною земельною ділянкою, на новий трок, то законом визначений чіткий порядок реалізації такого права, яким ФОП ОСОБА_4 не скористався. Просив в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, співвідповідача за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом, в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмові заперечення на первісний позов, відповідно до яких, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію, відповідно до письмових заперечень, мотивує тим, що договором оренди землі від 15 жовтня 2008 року, укладеним між Смілянською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_4, останньому передано у користування 108,19 га в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Даний договір був дійсний до 20 листопада 2013 року. Відповідно до пункту 8 договору, після закінчення строку договору оренди землі, за умовами належного виконання обов'язків відповідно до умов договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк в разі відсутності заборгованості по орендній платі. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Тобто, відповідно до даного договору ФОП ОСОБА_4 повинен був звернутися не пізніше ніж 20 вересня 2013 року з клопотанням про поновлення договору оренди, на реалізацію свого переважного права на оренду землі, як це вказано в частинах 1-5 статті 33 ЗУ «Про оренду землі». Проте такого звернення до Головного управління не було, а було звернення лише щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, який не є зверненням ФОП ОСОБА_4 стосовно поновлення існуючого договору оренди. В свою чергу отримання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання йому у користування такої земельної ділянки. На момент передачі ОСОБА_5 земельної ділянки розташованої в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області вважалась вільною, оскільки термін дії договору оренди відповідної земельної ділянки з ФОП ОСОБА_4 давно закінчився, тому підстав для відмови ОСОБА_5 в укладенні договору оренди землі не було. Крім того, ОСОБА_4 не доведено, що в результаті укладення оспорюваного правочину були порушені якимось чином його законні права чи охоронювані інтереси, так як жодних прав на спірну земельну ділянку у фізичної особи ОСОБА_4 не виникло.

Інші сторони в судове засідання повторно не з'явились, про причину своєї неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України справа розглядалась без участі відповідних осіб.

Врахувавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення обох сторін, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року між Головним управління Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5, відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 01 грудня 2014 року №23-5503/14-14-СГ та за згодою сторін укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,1905 га, сільськогосподарські угіддя - рілля, розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.40-45).

ОСОБА_4 стверджує, що відповідним договором оренди порушено його право на володіння та користування відповідною землею на умовах раніше укладеного договору оренди, а також переважне право на поновлення договору оренди на новий строк.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 6-55цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст.33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п.2 ч.2 ст.16 ЦК України.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, позивачу необхідно довести, наявність у нього порушеного права.

Так, на підтвердження існування свого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), позивач ОСОБА_4 посилається на договір оренди землі від 15 жовтня 2008 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_4 та Смілянською районною державною адміністрацією в особі в.о. голови адміністрації ОСОБА_6 відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 28 лютого 2008 року №70 та від 15 вересня 2008 року №335, який 20 листопада 2008 року зареєстрований у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №61, та термін дії якого визначено п'ять років, на підтвердження чого надав суду копію договору оренди землі (а.с.6-11), копію акту приймання-передачі земельної ділянки (а.с.13), копію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких не проведена, на 23 жовтня 2008 року (а.с.12), копію кадрового плану земельної ділянки з експлуатації угідь (а.с.14) та розпорядження Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області № 70 від 28 лютого 2008 року (а.с.15).

Одночасно стверджував, що він до цього часу користується відповідною земельною ділянкою, та що сплачує в бюджет держави необхідні платежі, на підтвердження чого надав податкові декларації з плати за землю за 2013- 2017 роки (а.с.186-199)

Разом з тим, з копій документів наданих на підтвердження позовних вимог, вбачається, що договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,19 га укладений 15 жовтня 2008 року між ФОП ОСОБА_4 та Смілянською районною державною адміністрацією. 20 листопада 2008 року у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №61 зареєстровано договір оренди земельної ділянки саме між приватним підприємцем ОСОБА_4 та Смілянською районною державною адміністрацією.

Більш того, як договір оренди землі від 15 жовтня 2008 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та Смілянською районною державною адміністрацією в особі в.о. голови адміністрації ОСОБА_6 відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 28 лютого 2008 року №70 та від 15 вересня 2008 року №335, який 20 листопада 2008 року зареєстрований у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №61, так і інші надані позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 документи, щодо спірної земельної ділянки, завірені його підписом та скріплені його печаткою як фізичної особи підприємця. В свою чергу, відповідно до розпорядження №70 Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області від 28 лютого 2008 року спірна земельна ділянка передавалась орендарю, яким є саме ФОП ОСОБА_4 (а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні позивачем будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили, про укладення будь-яких додаткових угод до відповідного договору щодо зміни сторони договору не надано.

Вирішуючи питання щодо наявності у фізичної особи ОСОБА_4 прав пов'язаних із існуванням договору оренди земельної ділянки який 20 листопада 2008 року зареєстрований у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №61, суд враховує Роз'яснення Міністерства Юстиції України від 14 січня 2011 року, про «Статус фізичної особи - підприємця: проблеми застосування законодавства», відповідно до якого згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (436-15) громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу ( 436-15). Саме у господарських відносинах фізичні особи - підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців. Правоздатність індивідуального підприємця практично прирівнюється до правоздатності юридичних осіб - комерційних організацій, та виникає з моменту їх державної реєстрації.

Сам факт використання ОСОБА_4, як фізичною особою, земельної ділянки у своїй господарській діяльності не породжує у нього права орендаря, яке чітко визначено договором, та могло виникнути лише в наслідок зміни сторони відповідного договору оренди.

Таким чином, судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_4, не є стороною договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,19 га укладеного 15 жовтня 2008 року, та зареєстрованого у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №61, 20 листопада 2008 року, а тому спірний договір оренди земельної ділянки укладений 01 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5 жодним чином не порушує прав позивача за первісним позовом ОСОБА_4 як фізичної особи, отже в задоволенні його позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_5, суд виходить із наступного.

Згідно ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею ст.60 ЦПК України визначено обов'язок кожної сторона довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Судом встановлено, що Головним управління Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5, відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 01 грудня 2014 року №23-5503/14-14-СГ та за згодою сторін укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,1905 га, сільськогосподарські угіддя - рілля, розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.40-45).

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №38292675 від 29 травня 2015 року ОСОБА_5 - позивач за зустрічним позовом, зареєстрував право оренди земельної ділянки площею 108,1905 га, що розташована в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.46).

Суд не погоджується з твердженнями відповідача ОСОБА_4, про те що відповідний договір оренди землі укладений 01 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5 є таким, що укладений з порушенням чинного законодавства, з мотивів порушення визначеного нормами ЦПК та ЗУ «Про оренду землі» його першочергового право на укладення з Головним управлінням Держземагенством у Черкаській області договору оренди тієї ж землі на новий строк.

Так, як вже було встановлено судом, позивач за первісним позовом фізична особа ОСОБА_4, не є стороною договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,19 га укладеного 15 жовтня 2008 року, та зареєстрованого у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №61, 20 листопада 2008 року, а тому договір оренди земельної ділянки укладений 01 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_5 жодним чином не порушує прав позивача за первісним позовом ОСОБА_4 як фізичної особи.

Відповідно до договору оренди землі від 15 жовтня 2008 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_4 та Смілянською районною державною адміністрацією в особі в.о. голови адміністрації ОСОБА_6 відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 28 лютого 2008 року №70 та від 15 вересня 2008 року №335, який 20 листопада 2008 року зареєстрований у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №61, він укладений на строк п'ять років (а.с.6-11). Термін дії даного договору закінчився 20 листопада 2013 року.

Згідно до пункту 8 вищевказаного договору, після закінчення строку договору оренди землі, за умови належного виконання обов'язків відповідно до умов договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк у разі відсутності заборгованості по орендній платі до бюджетів всіх рівнів. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами

договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Як передбачено ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

З аналізу даної норми закону вбачається, що приватний підприємець ОСОБА_4 до закінчення дії договору оренди землі від 15 жовтня 2008 року, був зобов'язаний, на безальтернативній основі, повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи будь-які докази, які б свідчили про те, що орендар, приватний підприємець ОСОБА_4, звернувся до орендодавця, Головного управління Дерземагенства у Черкаській області, з повідомленням про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, відсутні, та враховуючи, письмові пояснення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про те, що орендар з клопотанням про поновлення договору оренди землі до Управління не звертався, суд приходить до висновку, що дія договору оренди землі від 15 жовтня 2008 року, укладеного між приватним підприємцем ОСОБА_4 та Смілянською районною державною адміністрацією в особі в.о. голови адміністрації ОСОБА_6, закінчилася 20 листопада 2013 року.

Крім того, відповідно до письмових заперечень наданих співвідповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області встановлено, що на момент передачі ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, остання вважалась вільною.

Крім того, як вбачається з матеріалів наданих ОСОБА_4 на підтвердження сплати ним до цього часу в бюджет держави платежів пов'язаних із використанням відповідної земельної ділянки, то такі твердження також не в повній мірі відповідають дійсності, так зі змісту копій наданих декларацій вбачається, що останній раз ФОП ОСОБА_4 сплачував орендну плату за договором оренди №61 у лютому 2015 року, а у 2016 та 2017 році відповідні платежі не здійснювались.

На підставі вище викладеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 на законних підставах є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,1905 га, яка розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, та йому на підставі договору оренди належить право володіння і користування даною земельною ділянкою.

Як зазначає в своїй позовній заяві ОСОБА_4, він на даний час користується спірною земельною ділянкою та вносить відповідні орендні плати. При цьому судом встановлено і це підтверджується копіями податкових декларацій, що після закінчення дії договору оренди спірної земельної ділянки ФОП ОСОБА_4 дійсно сплачував платежі за землю, проте останні два роки такі платежі ним не здійснюються.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування.

Судом достовірно встановлено, що на даний час саме ОСОБА_5 на законних підставах є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,1905 га, яка розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, а тому використання ОСОБА_4 зазначеної земельної ділянки у власних цілях є незаконним та порушує права ОСОБА_5 як орендаря, в зв'язку з чим зустрічний позов ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Питання про відшкодування судових витрат сторонами не ставилось, а тому суд його не вирішує.

Керуючись ст. 10, 59, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до головного управління Держземагенства у Черкаській області, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ з питань державної реєстрації Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ековерс», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про витребування земельної ділянки з незаконного користування - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_4 із незаконного користування земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 108,1905 га, сільськогосподарські угіддя - рілля, яка розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, передавши законному користувачу ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особами, що не були присутні під час судового розгляду, протягом того ж часу з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2017 року.

Головуючий Т.В. Васильківська