Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 333/788/17Головуючий у 1-й інстанції Круглікова А.В.
Пр. № 22-ц/778/2500/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Запоріжжя на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у справі за позовом Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Запоріжжя (надалі - Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя) до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача суму переплати пенсії в розмірі 65,20 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що ОСОБА_3 перебуває на обліку з 02.12.2015 року як пенсіонер та отримує пенсію за віком у розмірі 2272,96 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність з 01.01.2015 року, становить 949,00 грн., а з 01.09.2015 року - 1074,00 грн. У зв'язку із збільшенням з 01.09.2015 року розміру прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, з 01.09.2015 року програмним забезпеченням позивача було проведено автоматизований перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». В автоматичному режимі пенсійну справу було перераховано із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме - 1074,00 грн. Під час автоматичного перерахунку невірно сформувалась фіксована сума індексації (код виплати 827) у розмірі 16,30 грн., внаслідок чого у ОСОБА_3 утворилась переплата пенсії у сумі 65,20 грн. за період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року. Зазначену переплату відповідач відмовився погасити самостійно, тому позивач змушений був звернутись до суду із цим позовом.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року (а.с. 42) у задоволенні позову позивача у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Шевченківське об'єднання УПФУ в м. Запоріжжя у своїй апеляційній скарзі (а.с. 44-45) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с.48) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.50).

У судове засідання 10 серпня 2017 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с.52-53) всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 10, 60, 208, 212-215 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, які оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 21.12.2016 року № 88 Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя перейменовано на Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (а.с. 33-39), останнє є належним позивачем у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності розрахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Однак, судом першої інстанції було правильно встановлено, що зі сторони відповідача ОСОБА_3 ніяких зловживань чи недобросовісності щодо отримання надміру виплаченої йому суми пенсії в розмірі 65,20 грн. за період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року не було.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, ні підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Однак, позивач не надав суду першої інстанції належних доказів в обґрунтування свого позову до відповідача ОСОБА_3 у цій справі.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі.

Доводи апеляційної скарги позивача Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену ним в його позові у цій справі, та яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку з 02.12.2015 року як пенсіонер та отримує пенсію за віком у розмірі 2272,96 грн. (а.с.3).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність з 01.01.2015 року, становить 949,00 грн., а з 01.09.2015 року - 1074,00 грн.

У зв'язку із збільшенням з 01.09.2015 року розміру прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, з 01.09.2015 року програмним забезпеченням позивача було проведено автоматизований перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

В автоматичному режимі пенсійну справу було перераховано із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме - 1074,00 грн.

Під час автоматичного перерахунку невірно сформувалась фіксована сума індексації (код виплати 827) у розмірі 16,30 грн., внаслідок чого у ОСОБА_3 утворилась переплата пенсії у сумі 65,20 грн. за період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року.

Зазначену переплату відповідач відмовився повернути позивачу у добровільному порядку.

При вищевикладених обставинах, в силу вимог ст. 3 ЦПК України Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя мало право на звернення до суду із вищезазначеним позовом до суду до ОСОБА_3, якщо вважало, що останнім порушені його права.

Однак, здійснюючи правосуддя, суд захищає права … юридичних осіб …у спосіб, визначений законами України.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення позивача Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі та зокрема наявності підстав, передбачених ст. 50 ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1215 ч. 1 п.1 ЦК України, для стягнення у цій справі за рішенням суду з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача надміру виплаченої пенсії у розмірі 65,20 грн.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Оскільки, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Однак, докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні, позивачем Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя до його апеляційної скарги та у судовому засіданні у цій справі не додані і не надані.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача, як особи, яка подала апеляційну скаргу, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Встановлено, що судом першої інстанції оскаржуємим рішенням не вирішувалось питання про розподіл між сторонами понесених ними судових витрат у цій справі, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, тому останнє також не було предметом апеляційного перегляду у цій справі апеляційним судом, та може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду в порядку, передбаченому ст. 220 ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови позивачу Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останнє не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_3 будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також встановлено, що Шевченківське ОУПФУ в м. Запоріжжя взагалі було звільнено в силу вимог Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Запоріжжя відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.