РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/1226/17

Провадження № 2/414/345/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської сільської ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 15.06.2016 у м. Рубіжне Луганської області помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: 1/2 частка житлового будинку № 20 по вул. Харківській у м. Рубіжне та земельна ділянка загальною площею 8,6233 гектарів, що розташована на території Макіївської сільської ради, кадастровий номер :13:0011, яка належала її батьку на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 04.11.2002 серії ІV-ЛГ № 066815. Перед своєю смертю 09.06.2016 батько позивачки склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області, зареєстрований в реєстрі за №№ 333, 334, згідно з яким заповів їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та яке належало її батькові на день його смерті. Матір позивачки ОСОБА_3 після смерті батька відмовилася від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині. Таким чином, позивачка вважає, що є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька.

22.12.2016 приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області позивачці було видане свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 118 на 1/2 частку житлового будинку.

10.01.2017 приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 4/02-31, згідно якої позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті її батька ОСОБА_4 у звязку з тим, що у спадкоємців відсутні документи, що підтверджують право власності на цю земельну ділянку. Отримати дублікат вказаного державного акту на землю позивачка не має можливості, оскільки з 2013 року такий документ не видається, а за нині вже не діючою відповідною інструкцією право на це мав лише власник чи землекористувач земельної ділянки.

У звязку з цим позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 15.06.2016, а саме на земельну ділянку № 292 площею 8,6233 гектарів, кадастровий номер :13:001:0011, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Макіївської сільської ради Кремінського району Луганської області за межами населеного пункту.

В судовому засіданні 18.07.2017 позивачкою було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, яке було задоволено ухвалою суду та замінено первісного відповідача Рубіжанську міську раду Луганської області належним відповідачем Макіївською сільською радою Луганської області.

В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, голова Макіївської сільської ради Луганській області ОСОБА_5 надав суду письмову заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням як окремо, так і в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_6 народилася 11 грудня 1963 року у с. Макіївка Кремінського району Луганської області, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується паспортом позивачки та свідоцтвом про її народження (а.с. 6, 9).

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01.11.2013 позивачка ОСОБА_1, маючи на той момент дівоче прізвище «Васильченко», 08 січня 1983 року уклала шлюб із ОСОБА_7, і після реєстрації шлюбу взяла собі прізвище чоловіка «Забіра» (а.с. 10). 03 серпня 1989 року шлюб між ними розірвано, а 03 жовтня 2003 року позивачка ОСОБА_1, маючи на той момент прізвище «Забіра», повторно уклала шлюб з ОСОБА_8, і після реєстрації шлюбу знову взяла собі прізвище чоловіка «Нестеренко», що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 11-12).

Таким чином, судом встановлено, що позивачка дійсно є рідною донькою ОСОБА_9.

Батько позивачки ОСОБА_9 помер 15 червня 2016 року у м. Рубіжне Луганської області у віці 81 рік, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16.06.2016 Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 467 (а.с. 8).

Згідно із заповітом, складеним 09.06.2016 приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області, зареєстрованого в реєстрі за №№ 333, 334, ОСОБА_9 заповів позивачці ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, на яке він матиме право за законом (а.с. 18-19).

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ЛГ № 066815 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2017 батьку позивачки ОСОБА_9 на підставі рішення 03 сесії ХХIV скликання Макіївської сільської ради від 06.09.2002 було передано у приватну власність земельну ділянку № 292 площею 8,6233 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Макіївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :13:001:0011 (а.с. 13, 15-17).

Зі звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 12.06.2017 вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки № 292 площею 8,6233 га, що знаходиться на території Макіївської сільської ради у Кремінському районі Луганської області, наданої у приватну власність ОСОБА_9, становить 99000 грн (а.с. 20-24).

Відповідно до вимог ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

З копії постанови приватного нотаріуса Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_10 № 4/02-31 від 10.01.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що була заведена спадкова справа № 66/2016 до майна ОСОБА_9, померлого 15 червня 2016 року, що проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з матеріалами спадкової справи, єдиним спадкоємцем за заповітом є донька спадкоємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Дружина спадкодавця ОСОБА_3 відмовилась від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині. 22 грудня 2016 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1188, на 1/2 частку житлового будинку. До складу спадщини також входить земельна ділянка, яка знаходиться на території Макіївської сільської ради Кремінського району Луганської області. У звязку з відсутністю у спадкоємців документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_9 (а.с.25).

Зазначені обставини також підтверджуються витребуваною судом за клопотанням позивачки та дослідженою в судовому засіданні належним чином завіреною копією спадкової справи № 66/2016, заведеної приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області 15 червня 2016 року після смерті ОСОБА_2, згідно з якими ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1188 на 1/2 частину житлового будинку зі службовими будівлями, що знаходиться в м. Рубіжному Луганської області по вул. Харківській, будинок 20, у той час, як мати позивачки ОСОБА_3 відмовилась від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині (а.с. 46-94).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно.

Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивачці, який своєю постановою відмовив у вчиненні нотаріальної дії, є відсутність у позивачки документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку, що розташована на території Макіївської сільської ради, кадастровий номер: :13:0011.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п.п. 3.1, 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Отже, для оформлення в нотаріальному порядку спадкових прав на вищевказану земельну ділянку позивачкою ОСОБА_1, яка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9, існують перешкоди через відсутність у неї правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку, який було втрачено спадкодавцем за час його життя. Неможливість отримання позивакою дубліката відповідного державного акту на землю обумовлена тим, що з початку 2013 року видача таких актів не здійснюється. Крім того, за Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999, яка наразі втратила чинність, оскільки відповідний наказ було скасовано, отримати дублікат державного акту на землю могли лише власник чи землекористувач земельної ділянки.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Представник відповідача надіслав до суду заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позовних вимог, яку суд розцінює як визнання позову.

Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя позивачки не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_9, а саме на земельну ділянку № 292 площею 8,6233 гектарів, кадастровий номер :13:001:0011, що розташована за адресою: Луганська область, Кремінський район, на території Макіївської сільської ради за межами населеного пункту та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1225, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Макіївської сільської ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_11 09.06.2016 за реєстраційними №№ 333, 334, на земельну ділянку № 292 площею 8,6233 гектарів, кадастровий номер :13:001:0011, що розташована на території Макіївської сільської ради за межами населеного пункту у Кремінському районі Луганської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Г. Безкровний