справа № 208/3887/16-ц
№ провадження 2/208/413/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі, головуючого судді Івченко Т.П.,

при секретарі Бейгул Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості», -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №СL-303/063/2008 від 12.06.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 22345,00 доларів США терміном по 12.06.2014 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі фіксованої процентної ставки у розмірі 14,25% річних.

30 червня 2009 року назву Банку офіційно змінено з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію юридичної особи, копія якого додається.

Згідно з умовами Договору факторингу від 07 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «Позивач») прийняло право вимоги за Кредитним договором, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Відповідачами.

Таким чином, до Позивача перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідача. Отже, у відповідності ст. 37 Цивільного процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником Публічного «Акціонерного товариства «ОТП Банк».

Згідно положень ч. 1.7.2. Кредитного договору, Банк здійснює видачу кредиту Позичальнику однією сумою чи траншами згідно з Кредитною/ними заявкою/ами Позичальника. Кредит надається однією сумою чи Траншами шляхом дебетування позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в Кредитній/ин заявці/ках Позичальника. Банком було надано кредит згідно Кредитної заявки, поданої Позичальником 12 червня 2008 року (копія додається).

До умов кредитного договору вносились зміни, в тому числі щодо розміру відсоткової став: шляхом підписання сторонами додаткових угод, копії додаються.

Статтею 509 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - «ЦК») визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

У відповідності до положень статті 1049 ЦК України «позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором».

Всупереч умовам Кредитного договору не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором в обумовленому порядку.

Таким чином, існує заборгованість за кредитним договором у сумі 1250,72 доларів США, що еквівалентно 31 332,05 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту, розрахунок заборгованості додається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника перед Банком є Договір поруки №SR303/063/2008 від 12 червня 2008 року (далі - «Договір поруки»), укладений між Банком та ОСОБА_2 (далі - «Відповідач-2», «Поручитель»).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору поруки, Поручитель зобов'язується відповідати» за повне та своєчасне виконання Позичальником його боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та Позичальник відповідають як солідарні боржники.

Згідно пунктів 2.1., 2.2. Договору поруки, викладено суть і строк забезпечених договором кредитних зобов'язань.

Згідно п. 2.3. Договору поруки, Поручитель підтверджує, що від ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем.

Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до пункту 4.1. Договору поруки, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Згідно пункту 3 Додаткового договору №1, в разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються їх в повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до Договору поруки.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача та без застосування технічних засобів.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, але подала письмове пояснення на позовні вимоги та прохала врахувати той факт, що вона дійсно уклала кредитний договір №СL-303/063/2008 від 12.06.2008 року та отримала кредит у розмірі 22345,00 доларів США терміном по 12.06.2014 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі фіксованої процентної ставки у розмірі 14,25% річних. На придбані кошти нею було придбано автомобіль КІА СЕЕD 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1. На час укладення договору, перебувала у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2, тому в забезпечення виконання зобовязань перед банком було укладено договір поруки №SR303/063/2008 від 12 червня 2008 року.

Відповідно до Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.01.2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - розірвано. Враховуючи те, що майнового спору між подружжям не було, тому автомобіль залишився у її володінні, користуванні та розпорядженні. Враховуючи вищевикладене, визнає позовні вимоги заявлені до неї у повному обсязі.

Відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не зявився та подав заяву про проведення судового засідання без його участі та без застосування технічних засобів, та прохав врахувати той факт, що під час розірвання шлюбу з ОСОБА_1 було вирішено питання щодо поділу спільного майна між подружжям, де автомобіль КІА СЕЕD 2008 року випуску, на придбання якого було укладено кредитний договір, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 володіє, користується та розпоряджається автомобілем КІА СЕЕD 2008 року випуску.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 12.06.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СL-303/063/2008 від 12.06.2008 року, згідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 22345,00 доларів США терміном по 12.06.2014 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі фіксованої процентної ставки у розмірі 14,25% річних. (а.с.4-5), що відповідачем не оспорювалося.

Відповідно до розрахунку заборгованості заявленої позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має заборгованість 1250,72 доларів США, що еквівалентно 31 332( тридцять одна тисяча триста тридцять дві) гривні 05 копійок.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Тому, коли позичальник не здійснив у повному обсязі сплату кредиту, позивач по справі набув право вимагати погашення кредиту.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

В той же час, згідно до наданих доказів відповідачем ОСОБА_2, судом встановлено, щодо забезпечення виконання зобов'язань перед Банком, укладено з ОСОБА_2 договір поруки №SR303/063/2008 від 12 червня 2008 року. (а.с.31-32).

Відповідно до п.2.1 (а). договору поруки від 12.06.2008 року, боржник зобовязаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 12.06.2014 року.

Відповідно до п.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 16.06.2016 року, таким чином згідно з ч.4 ст.559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум повинен обчислюватися протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов язання та оскільки такі вимоги були заявлені до ОСОБА_2 як поручителя більше як через шість місяців після настання строку виконання зобовязань, тому в силу ч.4 ст.559 ЦК України порука припинила свою дію, а вимоги позивача щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 як поручителя суми заборгованості не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по справі понесені за сплату судового збору при подачі позову до суду в розмірі пропорційному до розміру позовних вимог що задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 192, 512, 514, 525, 526, 530, 533, 553, 554, 559, 1050, 1054, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-64, 169, 209, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості», - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), уродженки м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (, поточний рахунок 3333, в АТ «ОТП Банк м. Київ, МФО 300528):

- 1250,72 доларів США, що еквівалентно 31 332 (тридцять одна тисяча триста тридцять дві) гривні 05 копійок заборгованість за кредитним договором;

- 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок в оплату судових витрат;

Всього: 32710 (тридцять дві тисячі сімсот десять) гривень 05 копійок.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», - відмовити.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Івченко Т. П.