Справа № 496/2183/17
Провадження № 2/496/1384/17
17 серпня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Буран В.М.,
при секретарі Дигуляр А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 1990 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей. Протягом останніх років шлюбні відносини між ними суттєво погіршились. Тепер у їх відносинах відсутнє порозуміння та повага, що є нестерпним для позивача та приносить їй та дітям лише негативні емоції, душевні страждання. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки. Почуття взаємної поваги та любові між сторонами давно відсутні, на примирення не згодна. У звязку з викладеним просить задовольнити позов.
Позивач у судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного рішення по справі. (а.с. 22).
Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. (а.с. 18,23).
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи
Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 листопада 1990 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 297204, актовий запис № 70. (а.с. 4).
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 292688, актовий запис № 29 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 102784, актовий запис № 28. (а.с. 5-6).
Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.
Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Смірнова) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 листопада 1990 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 70, свідоцтво серії ІІІ-ЖД № 297204 від 17.11.1990 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Буран В.М.