Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2017 Справа №607/13603/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П., Дрозд Х.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ПрАТ «СК «Перша», в якому просить стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_3 одноразово, шкоду завдану смертю дочки ОСОБА_4 в розмірі 72 472 гривні.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що 20 серпня 2013 року на ділянці автодороги поблизу с.Порохня Волочиського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій загинула її донька ОСОБА_4. Причиною ДТП стало порушення водієм автомобіля «МАЗ» ОСОБА_5 вимог п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3.6, 10.1 та 1.1 розділу 34 - Дорожня розмітка Правил дорожнього руху. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Згідно Полісу обов'язковогострахування цивіьно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС №12175334 від 13.07.2013 року власник автомобіля «МАЗ» - ТОВ «Агробізнес» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. Виходячи із норм ст. 3, п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.ст.979, 1195, 1200 ЦК України, розмір заборгованості з виплати шкоди, завданої смертю потерпілої складає 72 472 грн., що не перевищує ліміту відповідальності страховика. Зазначена сума включає щомісячне утримання як за попередні три роки та і за наступні 28 місяців.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Представник ПрАТ «СК «Перша» в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив, мотивуючи це тим, що 14 серпня 2014 року ОСОБА_3 (мати загиблої), разом із ОСОБА_7 (батьком загиблої), гр. ОСОБА_8 (чоловіком загиблої), гр. ОСОБА_9 (донькою загиблої) та ОСОБА_10 (сином загиблої), звернулись до ПрАТ «СК «Перша» із відповідними заявами про страхове відшкодування. У поданій нею заяві ОСОБА_3 просила страховика сплатити на її користь 2 752.00 грн. моральної шкоди. Жодних інших майнових вимог позивач у справі до відповідача не пред'являла. Розглянувши вказану заяву ПрАТ „СК „Перша" прийняло рішення повністю задовольнити її, суму грошових коштів загальним розміром 13 764,00 грн. (п'ять рівних часток по 2 752,00 грн., одна з яких належала позивачці) 10 жовтня 2014 року відповідачем у справі було сплачено на користь заявників. Заяву про страхове відшкодування ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Перша» щодо стягнення на її користь витрат, пов'язаних з утриманням, не подавала. Виходячи із змісту п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки ДТП мала місце ще 20 серпня 2013 року, то встановлений законодавцем строк для подачі страховику потерпілою особою відповідної заяви про страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю або життю потерпілого сплив 20 серпня 2016 року. У позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

20 серпня 2013 року близько 04:25 год. на автодорозі «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «МАЗ-551608236», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу марки «Фольксваген ЕлТі», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_11.

В результаті ДТП водій транспортного засобу марки «Фольксваген ЕлТі», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11, а також вісім пасажирів (в тому числі ОСОБА_4), що перебували в ньому, зазнали несумісних із життям тілесних ушкоджень, внаслідок чого загинули.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді семи років з позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на три роки.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «МАЗ-551608236» д.н.з. НОМЕР_1 ТОВ «Агробізнес» була забезпеченою ПрАТ «СК «Перша», відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС №2175334.

Страхувальником згідно полісу є ТОВ «Агробіснес», а страховиком ПрАТ СК «Перша».

Забезпеченим транспортним засобом за договором є автомобіль марки МАЗ-551608236» д.н.з. НОМЕР_1. Ліміт відповідальності за шкоду завдану життю та здоров»ю потерпілого становить 100 тис.грн., за шкоду заподіяну майну - 50 тис.грн.

14 серпня 2014 року ОСОБА_3 (мати загиблої), разом із гр. ОСОБА_7 (батьком загиблої), гр. ОСОБА_8 (чоловіком загиблої), гр. ОСОБА_9 (донькою загиблої) та гр. ОСОБА_10 (сином загиблої), звернулись до ПрАТ «СК «Перша» із відповідними заявами про страхове відшкодування.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи копії заяви, ОСОБА_3 просила страховика сплатити на її користь 2 752.00 грн. моральної шкоди.

Майнових вимог щодо виплати страхового відшкодування, пов»язаного із смертю дочки ОСОБА_4 у якої позивач перебував на утриманні, останній до відповідача не заявляв.

Порядок здійснення страхового відшкодування врегульовано Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов»язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов»язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, настання дорожньо-транспортної пригоди слугує підставою для виникнення договірного зобов»язання згідно з договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов»занні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов»язання не виключають одне одного. Деліктне зобов»язання - первісне, основне зобов»язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов»язково припиняє деліктне зобв»язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов»язаний виконати обов»язок із здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов»язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

За змістом статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов»язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

Згідно із частиною першої статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

В силу вимог ч.ч. 2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ст1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

В силу вимог ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява; прізвище, ім'я по батькові (найменування) заявника, його місце проживання або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують: інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами „г" і „ґ" пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи. її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Також, у відповідності із п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

В свою чергу п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Як вбачається із платіжного доручення №479 від 10 жовтня 2014 року ПрАТ «СК «Перша» виплачено однією сумою п'яти заявникам суму належного їм страхового відшкодування в розмірі 13 764,00 грн.

Окрім того, на підставі письмового звернення ОСОБА_9, ПрАТ «СК «Перша», на виконання вимог п.27.4 ст.27 Закону, 29 квітня 2016 року також було сплачено 13 764.00 грн. у якості відшкодування понесених нею витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника загиблої (платіжне доручення №29541 від 29.04.2016 р.).

Згідно п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, враховуючи наведені норми зазначеного Закону, суд вважає, що оскільки, дорожньо-транспортна пригода мала місце 20 серпня 2013 року, тому встановлений законодавцем у п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 зазначеного Закону строк для подачі страховику потерпілою особою відповідної заяви про страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю або життю потерпілого сплив 20 серпня 2016 року. Позивач ж звернувся із позовом про стягнення суми страхового відшкодування лише 01 грудня 2016 року.

Також суд вважає, що посилання представника позивача щодо не поширення строку давності на правовідносини щодо виплати страхового відшкодування пов»язаного із смертю потерпілого є безпідставним, оскільки строк звернення із заявою до страховика про страхове відшкодування передбаченого в п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до преклюзивних, присічних строків, який поновленню не підлягає та не є строком позовної давності, у розумінні вимог ст.256 ЦК України. Також суд вважає, що клопотання позивача про поновлення строку позовної давності у зв»язку із незадовільним станом здоров»я позивача, значним стресом, спричиненим смертю доньки, котра утримувала позивачку та її необізнаність у правових питаннях, не підлягає до задоволення з наведених підстав, а також із того, що позивач уже 14 серпня 2014 року зверталась із заявою до відповідача про виплату їй моральної шкоди та 21 березня 2016 року із заявою про відшкодування витрат на поховання та спорудження пам»ятника, а тому була обізнана з правилами проведення страхових виплат, у тому числі могла подати відповідну заяву щодо проведення їй регламентної виплати пов»язаної із смертю своєї дочки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року у справі №6-41095св14, де зазначено, що суд першої інстанції, встановивши наведені обставини, дійшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог і обґрунтовано відмовив у позові, оскільки позивач не звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування в передбачений законом строк.

Також, як зазначив у своїй ухвалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року по справі №6-16785св15, потерпіла внаслідок ДТП особа має право звернутися до суду із позовом в межах встановлених Законом строків на подання відповідної заяви про страхове відшкодування, а позовна заява, в такому випадку, по-суті являтиметься заявою про страхове відшкодування, на підставі якої страховик буде зобов'язаний здійснити відповідну виплату страхового відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 256 ЦПК України, ст. 267 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задовленні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан