Справа № 310/3080/17
РІШЕННЯ
Іменем України
02 серпня 2017 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Вірченко О.М.,
при секретарі Мельніченко А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Бердянська районна державна адміністрація, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу,
встановив:
Військовий прокурор Запорізького гарнізону Південного регіону України звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Бердянська районна державна адміністрація, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням господарського суду Запорізької області від 07 грудня 2010 року задоволено позов заступника військового прокурора Запорізького гарнізону про скасування розпорядження Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 03 квітня 2009 року № 192 «Про припинення військовій частині НОМЕР_2 права постійного користування земельною ділянкою», яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району площею, 2802 га. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15 лютого 2011 року зазначене рішення залишено без змін. Під час розгляду справи в суді головою Бердянської районної державної адміністрації видано розпорядження від 03 серпня 2010 року № 484 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області. Вказаним розпорядженням безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі пасовища для ведення особистого селянського господарства (землі запасу, якими є полігон військової частини НОМЕР_1 ), у тому числі ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 2,0000 га вартістю 35 874,34 грн. На виконання вказаного розпорядження голови Бердянської РДА Матвєєв П.А. отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 125047, про що вчинено запис від 01 листопада 2010 року за № 06 про державну реєстрацію державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2013 року задоволено позов заступника Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України та скасовано розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації від 03 серпня 2010 року № 484, а ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 17 вересня 2015 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду по даній справі залишено без змін. Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. ОСОБА_3 отримав право власності на земельну ділянку військової частини НОМЕР_2 з порушенням вимог ст. 77 ЗК України згідно якої, землі оборони, це землі надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів, підприємств та установ Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Під час звернення військової прокуратури Запорізького гарнізону у 2016 році до суду з позовом до ОСОБА_3 судом було встановлено, що останній, згідно з довідкою Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області від 18 серпня 2016 року, помер (актовий запис № 26 від 22 червня 2011 року), в зв`язку із чим Бердянським міськрайонний судом було відмовлено позивачу у відкритті провадження по справі. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 квітня 2017 року, наразі вказана земельна ділянка на підставі свідоцтв про право на спадщину перебуває у приватній спільній часткові власності ОСОБА_1 , якому належить ?, та ОСОБА_2 , якій належить ? частки земельної ділянки. Викладене дає підстави зробити висновок про те, що земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_3 на підставі незаконного державного акта на право власності на земельну ділянку, а згодом перейшла до його спадкоємців, підлягає поверненню військовій частині НОМЕР_1 . Ст.ст. 9, 14 Закону України «Про оборону України» визначено, що землі, закріпленні за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління. П. 2 ст. 149 ЗК України передбачено, що вилучення земельних ділянок проводиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів АР Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, місцевих рад відповідно до їх повноважень. Але рішення Кабінетом Міністрів України або Міністерством оборони України про припинення постійного користування зазначеною земельною ділянкою не приймалося. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Посилаючись на вищевикладене, прокурор просив визнати причини пропуску позовної давності для звернення з позовною заявою до суду поважними; визнати недійсним державний акт серії ЯП № 125047 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, вартістю 35874,34 грн., що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, який виданий ОСОБА_3 ; зобов`язати відповідачів повернути вказану земельну ділянку законному землекористувачу військовій частині НОМЕР_1 ; стягнути з відповідачів на користь військової прокуратури судові витрати.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, зазначив, що він є власником ? частки спірної земельної ділянки, але нею не користувався, в оренду не здавав. Відповідач є пенсіонером, переніс ішемічний інфаркт, перебував на лікуванні, на даний час потребує постійного медикаментозного лікування, тому просив звільнити його від сплати судового збору.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про поштове отримання судової повістки, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень проти позову не надала.
Представники Бердянської районної державної адміністрації та Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Ст.ст. 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до положень ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, садівництва та ін., у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування.
Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому ст. 151 Земельного кодексу України.
Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.
Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).
Згідно із ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.
За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ст. 2 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, чинній на момент виникнення правовідносин, які є предметом розгляду в даній справі), закріплено, що відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на види. Одним із яких є землі оборони.
Згідно ст. 70 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України.
Такі ж приписи містяться і у Земельного кодексу України 2001 року, зокрема у ст.ст. 19 і 77, а також Закону України «Про збройні сили України» та Закону України «Про оборону України».
Судом встановлено, що за рішенням Бердянської районної ради народних депутатів Запорізької області від 28 грудня 2000 року за № 7 Донецькій КЕЧ військової частини НОМЕР_2 Бердянського гарнізону була надана в постійне користування земельна ділянка площею 2 802,06 га для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону, на підтвердження чого був виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ЗП № 001486.
03 квітня 2009 року головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області було видано розпорядження № 192 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», яким було припинено право постійного користування військової частини НОМЕР_2 Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ земельною ділянкою площею 2802,06 га на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району; дані землі були переведені до земель запасу Новопетрівської сільської ради Бердянського району, до категорії земель сільськогосподарського призначення; Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ЗП №001486, реєстраційний № 390 від 17 травня 2001 року, виданий військовій частині НОМЕР_2 Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ визнаний таким, що втратив чинність.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 07 грудня 2010 року, залишеним в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15 лютого 2011 року, було визнано недійсним розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 03 квітня 2009 року № 192 «Про припинення права користування земельною ділянкою».
Під час розгляду зазначеної вище господарської справи, а саме 03 серпня 2010 року голова Бердянської районної державної адміністрації видав розпорядження № 494 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», за яким безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі пасовища для ведення особистого селянського господарства (землі запасу, якими є полігон військової частини НОМЕР_1 ), у тому числі ОСОБА_3 , земельну ділянку, площею 2,0000 га вартістю 35 874,34 грн.
18 жовтня 2010 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 125047, про що вчинено запис від 01 листопада 2010 року за № 06 про державну реєстрацію державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року задоволено позов заступника Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України та скасовано розпорядження голови Бердянської районної адміністрації від 03 серпня 2010 року № 494 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», а ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову по даній справі залишено без змін.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Вказаними вище рішеннями судів було встановлено, що відповідно до наданих повноважень та з метою виконання Державної програми реформування та розвитку Військ протиповітряної оборони Збройних Сил України до 2005 року, Міністром оборони України було видано Директиву від 28 серпня 2003 року №115/1/09, згідно якої військова частина НОМЕР_2 до 30 червня 2004 року підлягала розформуванню.
За наказом Головнокомандувача Військ протиповітряної оборони Збройних Сил України від 05 листопада 2003 року № 75 «Про ліквідацію військового господарства військової частини НОМЕР_2 та призначення ліквідаційної комісії» правонаступником військової частини НОМЕР_2 визначено військову частину НОМЕР_1 (м. Нікополь Дніпропетровської області).
На підставі акту приймання-передачі від військової частини НОМЕР_2 на баланс військової частини НОМЕР_1 була передана земельна ділянка площею 2802,06 га.
Також на виконання постанови Вищого господарського суду України від 19 травня 2011 року головою Бердянської районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 20 червня 2011 року № 483, яким розпорядження від 03 квітня 2009 року № 192 визнано таким, що втратило чинність та рекомендовано відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 2,0000 га на підставі незаконного розпорядження Бердянської районної державної адміністрації від 03 серпня 2010 року № 494, яке скасовано в судовому порядку, а відтак, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯП № 125047, виданий ОСОБА_3 , є недійсним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (актовий запис № 26 від 22 червня 2011 року). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 квітня 2017 року, наразі вищевказана земельна ділянка на підставі свідоцтв про право на спадщину №№ 459 та 453, виданих 07 травня 2014 року, перебуває у приватній спільній часткові власності ОСОБА_1 , якому належить ?, та ОСОБА_2 , якій належить ? частки земельної ділянки.
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.
Викладене дає підстави зробити висновок, що земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_3 на підставі незаконного державного акта на право власності на земельну ділянку, а в подальшому відповідачам на підставі свідоцтв про право на спадщину, підлягає поверненню військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦПК України).
Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 61 ЦК України).
Ч. 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що у разі визнання судом поважними причин пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Згідно ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Відповідно до матеріалів справи, прокурором з 2009 року вживаються заходи для відновлення порушених прав військової частини НОМЕР_1 щодо користування землями військового полігону. Так, з 2009 року прокурором подано ряд позовів в порядку господарського та адміністративного судочинства про скасування розпоряджень голови Бердянської районної державної адміністрації.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску прокурором строку звернення до суду з даним позовом та наявність підстав для його поновлення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 200 грн. (платіжне доручення від 11 травня 2017 року № 364).
Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 15, 57-62, 64, 88, 169, 208-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 2, 70 ЗК України (в редакції 1990 року), ст.ст.19, 77, 116, 151 ЗК України (в редакції 2001 року), Закону України «Про Збройні Сили України», Закону України «Про використання земель оборони», суд
вирішив:
Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити військовому прокурору Запорізького гарнізону Південного регіону України строк звернення до суду з даним позовом.
Позов військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Бердянська районна державна адміністрація, управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу задовольнити.
Визнати недійсним державний акт серії ЯП № 125047 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га вартістю 35 874,34 грн. для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, виданий на ім`я ОСОБА_3 .
Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:008:1070, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області законному землекористувачу військовій частині НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь військової прокуратури Південного регіону України (отримувач: військова прокуратура Південного регіону України, код 38296363, банк отримувача Держказначейська служба України, м Київ, код банку 820172, рах. №2762) сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 200 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в 10-денний строк з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або письмової заяви відповідача про перегляд заочного рішення, якщо їх не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом або заяви судом першої інстанції.
Суддя О. М. Вірченко