Справа № 459/1744/17
Провадження № 2/459/786/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріля М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградської міської ради Львівської області про визнання права власності на гараж,

в с т а н о в и в :

Позивач в липні 2017 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що є власником земельної ділянки у гаражному кооперативі № 4, що у м. Червонограді, на якій ним збудовано гараж. Вказує, що будівельні вимоги дотримано, внески в кооператив ним внесені, з часу будови гаражу і по цей час постійно користується даним гаражем для зберігання автотранспорту, займається його обслуговуванням та підтриманням у технічно справному стані. Однак у зв'язку із тим, що останній побудований без відповідної проектної документації, не має можливості оформити право власності. З огляду на наведене просить визнати за ним право власності на гараж АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просить задоволити та судові витрати з відповідача не стягувати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності. Підтримує висновок постійно діючої узгоджувальної комісії по плануванню і забудові населених пунктів при виконавчому комітеті Червоноградської міської ради. При вирішенні даного питання покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

Згідно даних технічного паспорта від 16.02.2017., позивачем збудовано цегляний гараж АДРЕСА_1.

Як вбачається з витягу з рішення виконкому Червоноградської міської ради від 18.07.1996 року № 316, позивачеві було передано земельну ділянку у власність для обслуговування індивідуального гаражу НОМЕР_1 у вказаному вище кооперативі.

Згідно довідки гаражного кооперативу № 4, за позивачем відсутня заборгованість по гаражу НОМЕР_1.

Відповідно до технічного висновку № 36 від 15.03.2017 р., проведеного експертом ОСОБА_2, останньою було здійснено технічне обстеження приміщення вказаного гаражу з метою визначення його фактичного технічного стану та надано висновок про те, що будівля гаражу відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та передбачає можливість подальшої експлуатації гаражу.

Окрім цього, ОП Львівським обласним проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро, в особі виконавця - ОСОБА_3, надано висновок від 20.04.2017 року про те, що архітектурно-планувальні рішення збудованого гаража відповідають вимогам ДБН В.2.3.-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», санітарним та пожежним нормам і правилам. Та надано висновок про можливість легалізації самочинно збудованого гаража.

Згідно витягу з протоколу № 10 засідання постійно діючої узгоджувальної комісії по плануванню і забудові населених пунктів при виконавчому комітеті Червоноградської міської ради від 14.06.2017 року комісія не має застережень щодо визнання права власності на самочинно збудований гараж.

Згідно із ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Беручи до уваги наведене а також, враховуючи те, що гараж позивачем побудований на земельній ділянці, яка була надана йому у власність уже під збудований гараж для його обслуговування, а останній відповідає державним будівельним нормам та стандартам, санітарним та протипожежним нормам, вимогам надійності і безпечної експлуатації та не порушує прав інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги за даним позовом є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж АДРЕСА_1

Судові витрати з відповідача не стягувати за клопотанням позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: М. Д. Кріль