АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/9857/16-ц
Провадження № 22-ц/792/416/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Федорової Н.О.,

секретарі Шевчук Ю.Г.,

Лапко Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ» - ГРУПП», ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, визнання права власності на автомобіль і витребування його з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року,

встановила:

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ» - ГРУПП» (далі - ТОВ «БМ» - ГРУПП»), ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, визнання права власності на автомобіль і витребування його з чужого незаконного володіння.

ОСОБА_5 зазначила, що вона є власником автомобіля OPEL Vivaro, 2007 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 (далі - автомобіль), яким за її згодою також користувався ОСОБА_8 Після зникнення автомобіля у серпні 2015 року з'ясувалося, що за довідкою-рахунком серії ААЕ № 327577, виданою ТОВ «БМ» - ГРУПП», автомобіль було відчужено брату останнього - ОСОБА_6, а той, у свою чергу, продав його ОСОБА_7 Позивачка не вчиняла жодних цивільно-правових угод, спрямованих на відчуження автомобіля, та не уповноважувала третіх осіб на його продаж. Автомобіль вибув із власності позивачки поза її волею, внаслідок чого укладений між ТОВ «БМ» - ГРУПП» і ОСОБА_6 договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним, а вона вправі витребувати його у ОСОБА_7

За таких обставин ОСОБА_5 просила суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля, укладений ТОВ «БМ» - ГРУПП» і ОСОБА_6, який оформлений довідкою-рахунком серії ААЕ № 327577 від 5 серпня 2015 року, недійсним, визнати за нею, ОСОБА_5, право власності на автомобіль та витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_7

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_5 не довела недійсність договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного 5 серпня 2015 року між ТОВ «БМ» - ГРУПП» і ОСОБА_6, не є власником автомобіля та не може витребувати його у добросовісного набувача - ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_3, і представник відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_4, зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник ТОВ «БМ» - ГРУПП», який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що протягом 2002-2015 років ОСОБА_5 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою. У 2004 році в них народився син ОСОБА_9

14 жовтня 2012 року ОСОБА_5 видала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В., якою уповноважила ОСОБА_8 бути її представником з питання розпорядження всім її рухомим і нерухомим майном, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також немайновими правами, укладати, змінювати або розривати (припиняти) всі передбачені законом правочини, в тому числі по управлінню і розпорядженню цим майном, зокрема продавати, обмінювати, заставляти (передавати в іпотеку), закладати, здавати в найом (оренду), позичку жилі будинки, квартири, земельні ділянки, транспортні засоби, цінні папери та інше майно, укладати, змінювати та припиняти (розривати) кредитні договори, договори поруки або майнової поруки, договори фінансування будівництва житла, купувати, приймати в дар будь-яке майно на її ім'я, проводити розрахунки за укладеними правочинами і виступати за неї при перереєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації, а також при реєстрації правочинів, що підлягають реєстрації.

Цю довіреність ОСОБА_5 видала строком на три роки та скасувала її достроково 10 вересня 2015 року.

27 травня 2014 року ОСОБА_5 придбала автомобіль за договором купівлі-продажу.

У серпні 2015 року ТОВ «БМ» - ГРУПП» прийняло автомобіль на комісію. 5 серпня 2015 року ТОВ «БМ» - ГРУПП» уклало з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу автомобіля за 22 000 грн. 6 серпня 2015 року ОСОБА_6 на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 327577 зареєстрував автомобіль на своє ім'я.

25 серпня 2015 року між Приватним підприємством «Букавтохіт» (комісіонер) і ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого останній придбав автомобіль за 95 400 грн. 1 вересня 2015 року ОСОБА_7 на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 124143 зареєстрував автомобіль на своє ім'я.

18 вересня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 склали у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Лаврентьєвої В.В. заяви про те, що вони не мають будь-яких грошових, матеріальних претензій один до одного.

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідка ОСОБА_8

Статтею 1011 ЦК України встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчинити правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 1014 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

Із норм ст. 215 ЦК України слідує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як передбачено ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 387, ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення ст. 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована.

У разі неспросування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 30 березня 2016 року (справа № 6-232цс16), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов'язок довести ту обставину, що оспорюваний ним правочин є недійсним.

У своєму позові ОСОБА_5 не вказала норму закону, відповідно до якої договір купівлі-продажу автомобіля, укладений 5 серпня 2015 року між ТОВ «БМ» - ГРУПП» і ОСОБА_6, є недійсним. Разом із тим, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_5 послалася на те, що оспорюваний правочин укладено відповідачами поза її волею та згодою.

Відповідачі заперечили позовні вимоги, зазначивши, що автомобіль був зданий на комісію безпосередньо ОСОБА_5 або ОСОБА_8 на підставі довіреності останньої від 14 жовтня 2012 року.

Матеріали кримінального провадження № 0005002 (а.с. 19, 59-98) та матеріали перевірки Південно-Західного відділу міліції Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області № 5297 (а.с. 105-112) достовірно не вказують на те, що 5 серпня 2015 року ТОВ «БМ» - ГРУПП» продало ОСОБА_6 автомобіль усупереч волі ОСОБА_5

Як пояснив в апеляційному суді свідок ОСОБА_8, ОСОБА_5 добровільно відчужила ОСОБА_6 автомобіль у рахунок свого боргу за договором позики перед останнім. При цьому ОСОБА_5 власноручно передала ОСОБА_6 документи для реєстрації автомобіля в органах Державтоінспекції.

Судами вживалися заходи щодо витребування у ТОВ «БМ» - ГРУПП» документів на відчуження автомобіля, разом із тим ці докази не були досліджені через відсутність відомостей про їх місцезнаходження.

Отже ОСОБА_5 не довела недійсність договору купівлі-продажу автомобіля, внаслідок чого вона не є його власником і не може витребувати автомобіль у ОСОБА_7

Давши належну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_5 є необґрунтований і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ М.М. Пастощук

/підпис/ Н.О. Федорова

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Салоїд Н.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 20