З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 вересня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого судді Сидоренко І.О.
при секретарі Рудь Т.В.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, -
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила суду, що є сусідкою позивача, знає її змалечку, вона доглядає за будинком біля 15 років, відповідача не бачила з 1998 року.
Свідок ОСОБА_6 пояснила, що є сусідкою позивача, позивач щодня буває в будинку, доглядає за ним, відповідача не бачила близько 20 років.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та показання свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з Свідоцтвом про народження серії VІ-УР №221310 від 29.02.1964 року, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7.
24.04.1982 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-НО №426883.
Таким чином, позивач, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4.
Згідно з Свідоцтвом про смерть серії 1-НО №677931, 29.09.2002 року ОСОБА_4 помер.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли:
-житловий будинок №46 по вул. Миколаївській в м. Миколаївка, який належав спадкодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому Миколаївської селищної ради 22.04.1988 року за реєстровим номером 415, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 12.05.1988 року за номером запису: 100 в книзі: 1;
-земельна ділянка, розташована за адресою: м. Миколаївка, вул. Миколаївська, 46, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ДН №039932, виданого Миколаївською селищною радою народних депутатів м. Словянськ від 10.09.1999 року за №32-ІХ-23, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №000451;
-земельна ділянка, розташована за адресою: м. Миколаївка, вул. Миколаївська, 46, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ДН №039934, виданого Миколаївською селищною радою народних депутатів 11.09.1999 року на підставі рішення Миколаївської селищної ради народних депутатів м. Словянськ від 10.09.1999 року за №33-ІХ-23, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №000452.
05.03.2003 року в Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 236/2003 до майна померлого ОСОБА_4 Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса Першої Слов'янської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, зазначивши при цьому, що іншим спадкоємцем за законом є син ОСОБА_3, який був зареєстрований у спадковому будинку на день відкриття спадщини та згідно з ст.549 ЦК Української РСР прийняв спадщину.
25.01.2017 року державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_9 позивачу ОСОБА_1 видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та на 1/2 частку земельних ділянок за адресою: м. Миколаївка, вул. Миколаївська, 46. Право власності позивача на вказану частину спадщини підтверджується Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.07.2017 року.
Відповідач до нотаріуса не звернувся та не отримав Свідоцтво про право на спадщину на свою частку у спадщині - на 1/2 частку житлового будинку та на 1/2 частку земельних ділянок за адресою: м. Миколаївка, вул. Миколаївська, 46.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги показання свідків, суд доходить до висновку, що факт добросовісного заволодіння, відкритого, безперервного володіння будинком та земельною ділянкою за адресою: м. Миколаївка, вул. Миколаївська, 46, позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю доведений.
Відповідно до ст. 344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Відповідно до ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Крім того, як роз'яснено в п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Пунктом 13 вищезазначеної постанови передбачена можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю згідно з положеннями статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Таким чином, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні свідків та подані позивачем письмові докази та виходячи з вищенаведених законодавчих положень та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача, якщо такі у нього малися. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, п. 9, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на:
-1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Словянський район, місто Миколаївка, вулиця Миколаївська, будинок №46, який складається із житлового будинку «А-1» загальною площею 44,3 квадратних метри, житловою площею 22,1 квадратних метра, літньої кухні-сараю «Б», погрібу «Г», гаражу «Д», літньої кухні-гаражу «Є», сараю «Ж», убиральні «Т», огорожі №1, № 2;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_10