Справа № 219/4360/17
Провадження № 2/219/2867/2017
11 серпня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
секретаря Котинської А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Бахмутської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання їй дозволу на оформлення відповідних документів для тимчасового виїзду своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та дозвіл на тимчасовий виїзд своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі за межі України, до Російської Федерації , без нотаріально оформленої згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном дії на 3 роки. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона і відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2011 року відповідач був засуджений за вчинення злочинів, та у сукупності призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 13 років. Він знаходився в Симферопольській виправній колонії №102 м. Сімферополь. З відповідачем зв'язку не має, так як АР Крим є тимчасово окупованою територією і їй не відомо чи продовжує він відбувати покарання чи ні. 25 липня 2013 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області їх шлюб був розірваний. Цим це рішенням було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина. Після розірвання шлюбу їх сумісна малолітня дитина проживає з нею, відповідач не здійснює матеріальної допомоги на утримання сина, аліментів не сплачує. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає дозволу на тимчасовий вивіз дитини за межі України. В даний час у неї є можливість відпочити разом з сином та донькою від першого шлюбу в Російській Федерації в м. Анапа на морі. Оскільки з відповідачем вона не спілкується, не має можливості з поважних причин виїхати до АР Крим до відповідача у разі якщо він там для отримання від нього зазначеного дозволу, іншого шляху окрім звернення до суду не має. Просить позов задовольнити.
Позивач в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд встановив, що з 18 грудня 2009 року сторони перебували у шлюбі, який 25 липня 2013 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області був розірваний (а.с.11) та цим же рішенням з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3. Позивач з відповідачем мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачем.
Позивач має бажання тимчасово виїжджати з дитиною за кордон оскільки у неї є можливість вивозити дитину на море для відпочинку. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу
Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та дозвіл на тимчасовий виїзд своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі за межі України, до Російської Федерації , без нотаріально оформленої згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном дії на 3 роки.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.ст. 4, 10, 11, 57- 60, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Бахмутської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці м. Артемівськ, Донецької області дозвіл на оформлення відповідних документів для тимчасового виїзду своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та дозвіл на тимчасовий виїзд своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі за межі України, до Російської Федерації, без нотаріально оформленої згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном дії на 3 роки
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці м. Артемівськ, Донецької області, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О.А.Брежнев