АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Яремка В.В.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 7 липня 2017 року,

встановила:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- стягнути з ОСОБА_1 на її корить аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання позивачки в сумі 1500 гривень до досягнення їх донькою повноліття.

Посилалася на те, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3, яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач здійснює підприємницьку діяльність та добровільно допомогу на утримання дитини не надає.

Зазначає, що вона не працює у зв'язку з доглядом за малолітньою донькою та має право на отримання аліментів на своє утримання.

Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 7 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з моменту подання до суду позову, а саме з 17 травня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку з дня подання до суду позову, а саме з 17 травня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 в сумі 600 гривень до досягнення дитиною трирічного віку скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові в цій частині відмовити.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції рішення в частині стягнення аліментів на її утримання в сумі 600 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її позовної вимоги в повному обсязі.

Апелянти посилаються на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, в частині, яка оскаржується, суд першої інстанції враховуючи потреби позивачки, реальну можливості відповідача щодо сплати аліментів та стан його здоров'я прийшов до висновку, що з ОСОБА_1 на утримання позивачки слід стягнути аліменти в розмірі 600 гривень на місяць.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, частиною 1 статті 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.

Відповідно до частин 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно частин 2,4, 6 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції 29 січня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали та реєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.2).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 травня 2016 року серії НОМЕР_2 (а.с.3).

З довідки виконавчого комітету Зеленогайської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 14 березня 2017 року №388 вбачається, що на утриманні позивачки перебувають її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.4).

З довідки Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області від 14 березня 2017 року №1913 вбачається, що ОСОБА_2 призначено допомога при народженні дитини з 1 квітня 2016 року по 30 квітня 2019 року (а.с.5).

З довідки Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20 червня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 доходи за період 2016 року та першого кварталу 2017 року не отримував (а.с.27).

З довідки ПП «Садгора-Сервіс» від 15 червня 2017 року №2322 вбачається, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований з батьками ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.28).

З довідки Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Садгора» від 27 червня 2017 року №440 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у вказаній установі з 2015 році з діагнозом виразкова хвороба ІІІ, рубцева деформація вихідного відділу шлунка із підвищеною кислотністю, період помірного загострення (а.с.29).

Батьки відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є інвалідами другої групи, що підтверджується пенсійними посвідченнями серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (а.с.30,31).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що з ОСОБА_1 слід стягнути 600 гривень на утримання ОСОБА_2

При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки судом першої інстанції правильно враховані обставини справи, що підтверджуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення, в частині, яка оскаржується з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Помилковими є доводи скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що на утриманні відповідача перебувають батьки, які є інвалідами другої групи, його матеріальний стан та стан здоров'я.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставин справи, які були підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду та правильно судом оцінені.

Відповідач не надав суду доказів того, що батьки перебувають на його утриманні.

З пояснень апелянта вбачається, що він постійної роботи не має та знаходить собі підробітки для утримання дитини та батьків.

ОСОБА_1 не подав доказів, які б підтверджували, те що розмір його доходу не дає можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що суд не врахував майновий стан позивачки.

Відповідно до правил ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Помилковими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що 1500 гривень не є значною сумою для відповідача, оскільки він займається підприємницькою діяльністю та отримує орендну плату за договором оренди.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1, який є фізичною особою-підприємцем отримує доходи від такої діяльності.

Також відсутні докази наявності у відповідача контейнера та отримання ним доходу від здачі в оренду вказаного майна.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 7 липня 2017 року, в частині яка оскаржується, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

В.В. Яремко