Справа № 297/2839/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., з участю представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідачки за дорученням - адвоката Лемака Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача державний нотаріус Берегівської державної нотаріальної контори Овдійчук О.Ю., про виключення майна зі складу спадщини, визнання договору дійсним, визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась із позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача державний нотаріус Берегівської державної нотаріальної контори Овдійчук О.Ю., про виключення земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, площею 0,9932 га, кадастровий номер НОМЕР_1 зі складу спадщини, визнання попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 15 серпня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дійсним, визнання права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, площею 0,9932 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Позов мотивований тим, що 15.08.2014 року між позивачкою та померлим ОСОБА_6 був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, площею 0,9932 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Згідно вищезазначеного договору сторони зобов'язуються в порядку і на умовах, встановлених попереднім договорому строк до 17 години 01 березня 2016 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки та під час підписання основного договору покупець, ОСОБА_4, має сплатити продавцю, ОСОБА_6, вартість об'єкту купівлі-продажу в сумі 48 000 гривень. Позивачка зазначила, що після укладення попереднього договору виплатила останньому завдаток у розмірі 3 000 гривень в рахунок майбутнього укладення основного договору. Через деякий час, з огляду на наявність попереднього договору, а також фактичне користування нею, позивачкою, земельною ділянкою, ОСОБА_6 звернувся до неї з проханням здійснити повний розрахунок за купівлю-продаж земельної ділянки до укладення основного договору, тому вона передала ОСОБА_6 кошти у розмірі 45 000 гривень. Крім цього, позивачка зазначила, що на підтвердження свого наміру передати їй у власність земельну ділянку 02.09.2014 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно якого заповів вищезгадану земельну ділянку їй. У зв'язку з хворобою спадкодавця укласти основний договір купівлі-продажу 01.03.2016 року і до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не вдалося.

Звернувшись 16 серпня 2016 року до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. з метою оформлення спадщини, позивачка дізналась, що оформити спадщину на неї на вищевказану земельну ділянку не має можливості, оскільки незадовго до смерті, а саме 11 лютого 2016 року ОСОБА_6 склав новий заповіт, яким все своє майно заповів відповідачці ОСОБА_2, яка відмовилась вирішити дане питання мирно. Отже, виходячи з даної ситуації позивачка звернулась до суду із даним позовом. Крім цього, просила стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі 6 325 гривень.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги ОСОБА_4 та пояснив, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_6 на праві власності в цілому. Відповідно до попереднього договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вищезгадана земельна ділянка після виконання всіх умов зазначених у договорі, а також після укладення основного договору в строк до 17 години 01 березня 2016 року повинна була перейти у власність позивачки. Додатково, представник пояснив, що укласти сам договір купівлі-продажу земельної ділянки одразу не мали можливості, оскільки спадкодавцю потрібно було привести у відповідність документи, які були необхідні для укладення такого договору. Також зазначив, що позивачкою, згідно з розпискою від 02.09.2014 року, проведено повний розрахунок із спадкодавцем та ОСОБА_4 фактично почала користуватись земельною ділянкою, що свідчить про виконання всіх істотних умов. Вважав, що слід визнати попередній договір купівлі-продажу від 15.08.2014 року дійсним та виключити дане нерухоме майно зі складу спадщини. Також представник позивачки зазначив, що слід стягнути з відповідачки витрати пов'язані і одержанням правової допомоги у розмірі 6 325 гривень, що підтверджується розрахунком про надання правової допомоги.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що оскільки ОСОБА_6 перед своєю смертю склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів їй, то і земельна ділянка входить до складу спадщини. Також на підтвердження своєї позиції пояснила, що під час хвороби спадкодавця у 2014 році постійно доглядала за ним, купувала йому ліки та допомагала грошима. Крім цього, у 2016 році ОСОБА_6 з лікарні після лікування забрала до себе, в той час жоден із інших родичів не цікавився його станом. Виходячи із наведеного вважала, що спадкодавець заповів їй все своє майно із вдячності, у тому числі і спірну земельну ділянку. Стосовно попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та одержання грошових коштів від її продажу відповідачці нічого не було відомо. Також зазначила, що померлому ОСОБА_6 давала грошові кошти на різні потреби, в тому числі і на сплату податку за землю.

Крім цього наголосила, що земельна ділянка, яка є предметом спору належить до земель сільськогосподарського призначення і відповідно до Земельного кодексу України купівля-продаж її заборонена. Отже, попередній договір купівлі-продажу є нікчемним з моменту його укладення.

Представник відповідачки адвокат Лемак Е.М. в суді пояснив, що Цивільним кодексом України передбачено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Істотною умовою попереднього договору є зобов'язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянкиу строк до 17 години 01 березня 2016 року. Оскільки ОСОБА_6 не виявив намір про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується листом приватного нотаріуса Мирончук О.В. від 01.03.2016 року (а.с. 22), а навпаки заповів все своє майно відповідачці, вважав, що дія зобов'язання попереднього договору купівлі-продажу припинилася. Крім цього позивачкою не подано жодних документів про те, що ОСОБА_6 або позивачка зверталися один до одного з пропозицією укласти договір.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що спірною земельною ділянкою фактично користувалася позивачка, а саме з осені 2014 року використовувала її для сінокосу. Також підтвердив, що померлий ОСОБА_6 дійсно у вересні 2014 року у його присутності отримав грошові кошти за спірну земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що у вересні 2014 року позивачка покликала його свідком при передачі грошових коштів ОСОБА_6 від продажу земельної ділянки. Так, у його присутності позивачка передала грошові кошти померлому спадкодавцю. З того часу позивачка почала користуватися земельною ділянкою виключно для сінокосу.

Суд вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, представника відповідачки, допитав свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 15 серпня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, площею 0,9932 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 15-17).

Після укладення попереднього договору купівлі-продажу ОСОБА_6 отримав завдаток від ОСОБА_4 в розмірі 3 000 гривень в рахунок майбутнього укладення основного договору, що зазначено у п. 10 попереднього договору. Крім цього, 02 вересня 2014 року спадкодавець отримав від позивачки 45 000 гривень як повний розрахунок за земельну ділянку, що підтверджується розпискою та показами свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (а.с. 19).

02 вересня 2014 року спадкодавець ОСОБА_6 залишив заповіт на випадок своєї смерті, згідно якого належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,9932 га, що розташована за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, кадастровий номер НОМЕР_1 заповів ОСОБА_4 в цілому (а.с. 18).

Згодом 11 лютого 2016 року ОСОБА_6 залишив новий заповіт на випадок своєї смерті, згідно якого все своє майно заповів відповідачці ОСОБА_2 (а.с. 21).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

16.08.2016 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який залишив заповіт на її ім'я, посвідчений нотаріусом 02.09.2014 року за реєстровим № 5054 (а.с. 18, 23).

Так, позивачка та її представник у своїх вимогах посилаються на статтю 218 ЦК України, згідно якої якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Також ними зазначено, що відповідно до ст. 220 ЦК України, згідно якої якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 638 ч. 1 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до ст. 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Судом встановлено, що 15.08.2014 року ОСОБА_6 уклав із ОСОБА_4 попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно вказаного договору позивачка виплатила спадкодавцю завдаток у розмірі 3 000 гривень в рахунок майбутнього укладення основного договору. Через деякий час, з огляду на наявність попереднього договору, а також фактичне користування позивачкою земельною ділянкою провела повний розрахунок за купівлю-продаж земельної ділянки до укладення основного договору, що підтверджується розпискою (а.с. 19).

Тобто, з попереднього договору купівлі-продажу вбачається, що сторони, діючи добровільно, обумовивши всі істотні умови уклали попередній договір.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачка та її представник наведеними доказами, а саме розпискою та показами свідків у судовому засіданні довели факт виконання істотних умов, які були обумовлені у попередньому договорі купівлі-продажу.

Свідки свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що 02 вересня 2014 року у їх присутності позивачка провела розрахунок із спадкодавцем ОСОБА_6 за продаж земельної ділянки.

Отже, вимоги про виключення земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, площею 0,9932 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, зі складу спадщини, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.08.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дійсним та визнання за ОСОБА_4 право власності на вказану земельну ділянку підлягають задоволенню.

Крім того, суд приходить до наступного Пунктом 15 розділу Х Перехідних положень ЗК України зазначено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, не допускається:

а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Оскільки вказана земельна ділянка за цільовим призначенням - є для ведення особистого селянського господарства, тому у відповідності до п. 15 розділу Х Перехідних положень ЗК України на неї не розповсюджується заборона купівлі-продажу. У зв'язку з цим заперечення з цього приводу відповідачки та її представника є безпідставними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

На підставі наданих суду доказів акта приймання-передачі послуг, квитанції від 10.11.2016 року, розрахунку вартості правової допомоги (а.с. 27, 28,67) доведено витрати позивачки на юридичну допомогу, тому їх у розмірі 6 325 гривень слід стягнути з відповідачки ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, ст. ст. 218, 220, 635, 638, 655 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,

рішив:

Позов задовольнити.

Виключити зі складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, земельну ділянку, що розташована за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, площею 0,9932 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Визнати дійсним попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15 серпня 2014 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою Закарпатська область, на території міської ради, за межами населеного пункту, площею 0,9932 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 витрати пов'язані із наданням правової допомоги у розмірі 6 325 (шість тисяч триста двадцять п'ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1 653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Гал Л. Л.