Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Провадження №2/300/188/2017

Справа №300/522/17

29.08.2017 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді: Конепуд В.І., з участю секретаря с/з ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони з відповідачем уклали шлюб 16.07.2005 року у виконкомі Щербовецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом №3. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час знаходяться на вихованні у позивача.

Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім?ю, більше року подружжя не проживає разом, відповідач проживає з іншою жінкою в громадянському шлюбі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_3 на розгляд справи повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через через оголошення у пресі газеті "Новини Закарпаття" від 22.08.2017 року №61 (4676) відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України. Причина неявки відповідача в судове засідання суду невідома, заперечення на позов до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Судом встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, їх шлюб існує лише формально, обставини та причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими і це суперечило б інтересам одного з них та їх дітей, що має істотне значення.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Суд приходить до висновку, що шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід розірвати, неповнолітніх дітей необхідно залишити на вихованні матері - позивача ОСОБА_2 та за її вибором залишити їй прізвище "Бобаль".

Відповідно до вимог ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 16.07.2005 року у виконкомі Щербовецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом №3 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити на вихованні у позивача ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 прізвище - "Бобаль".

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 ( шістсот сорок ) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Суддя: Конепуд В.І.