1Справа № 335/8715/17 2/335/1642/2017
01 серпня 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,-
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що в 2013 році зареєструвала в належній їй квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3, який не є членом її родини. ОСОБА_2 в квартирі жодного дня не проживав, спільне господарство з позивачем не веде та не вів. Постійно проживав та проживає за іншою адресою. Позивач намагалася розшукати відповідача для зняття з реєстрації, але вирішити це питання в досудовому порядку не представилось можливим. Факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується актом за участю свідків про те, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 ніколи не проживав та не проживає.
Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, придбаним для вільного використання та проживання в ньому. Окрім того, комунальні послуги обчислюються позивачу із врахуванням реєстрації відповідача, що також завдає матеріальних збитків, оскільки за себе відповідач комунальні послуги не сплачує. У зв'язку з цим позивач просить усунути перешкоди в здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_3 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою 6 в б.6 по вул. Гагаріна в м.Запоріжжі та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, 19.12.1938 року у квартирі АДРЕСА_3.
В судове засідання позивач не з'явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився. На його зареєстроване місце проживання була надіслана повістка рекомендованою кореспонденцією.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Тому суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини, громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Згідно ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.10.2013 року, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_4.
Враховуючи, що відповідач не є власником зазначеної квартири, не несе обов'язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованим у помешканні - це спричиняє власнику додаткові матеріальні витрати та чинить перешкоди у здійсненні права власності.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право зайняти, визначається його власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Факт непроживання відповідача у зазначеній квартирі підтверджується актом не проживання від 27.07.2017 року, згідно якого він ніколи не проживав та не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно зі ст. 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Разом з тим, судом установлено, що позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності, оскільки відповідач чинить перешкоди їй у здійсненні свого права.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини.
Суд вважає, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, який передбачено законом і відповідає змісту порушеного права.
За таких обставин, оцінивши у сукупності докази та установленні фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі і доведені відповідними доказами, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 131, 212, 213, 224 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути перешкоди в здійсненні Пономарьовою -ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_5 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 6 в будинку № 6 по вул.Гагаріна в м.Запоріжжі та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_5.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В.Калюжна