Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1447/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М.., ОСОБА_2

секретар Бодопрост М.М.,

за участю представника позивача розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Банк зазначав, що 01 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із підписаної відповідачем заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку.

У звязку з тим, що відповідач належним чином зобовязання за договором не виконувала, станом на 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість всього в сумі 23153,29 грн., з яких: 863,77 грн. заборгованість за кредитом; 17025,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3685 грн. пені, а також штрафи - 500 грн. фіксована частина та 1078,73 грн. процентна складова. Банк просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та розподілити судові витрати (а.с.2-3).

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2012 року в сумі 21574, 56 грн., з яких: 863,77 грн. заборгованість за кредитом; 17025,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3685 грн. пеня, вирішено питання про судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.124 -128).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі (а.с.132-133).

В судове засідання апеляційної інстанції відповідач та її представник, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули. Подали письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність (а.с.152).

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 01 лютого 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

У анкеті-заяві вказано, що ОСОБА_3 ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Зазначено, що Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Приватбанку, вона зобовязалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Крім того відповідач ознайомилась з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в якій викладені умови отримання коштів на картку, встановлені тарифи, строки повернення та відповідальність за невиконання зобовязань (а.с.6,7-8).

На підставі вказаного договору відповідач отримала платіжну картку кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підтверджено в судовому засіданні першої інстанції відповідачем і зафіксовано технічним засобом фіксування судового засідання, а також отримала кредит у сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 20,40 процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії картки закінчився у квітні 2015 року.

Належні та допустимі докази того, що анкета-заява підписана не ОСОБА_3, в матеріалах справи відсутні.

Тому за таких обставин суд прийшов до правильного висновку про доведеність Банком факту укладення з відповідачем кредитного договору від 01 лютого 2012 року.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 грудня 2016 року виникла заборгованість в сумі 23 153,29 грн., з яких:

863,77 грн.заборгованість за кредитом (800 грн. кредит + комісія);

17025,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3685 грн. заборгованість по пені, штрафи: 500 грн.( фіксована частина) та 1078,73 грн. (процентна складова).

Згідно зі ст.ст. 526, 530,610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, погашення процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість.

У матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності, подана до винесення судом рішення, відповідно до вимог частини третьої статті 267 ЦК України.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність не може застосовуватися за жодних обставин, оскільки можливість її застосування пов'язується лише з наявністю про це заяви сторони у спорі.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі №6-738цс15, у постанові від 09 листопада 2016 року у справі за № 6-1457цс16.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, суд неповно зясував обставини , що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та не застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обовязковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Як свідчать надані банком розрахунок заборгованості станом на 31 грудня 2016 року, виписка про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_3, на тіло кредиту 863,77 грн. банком нараховано проценти за користування кредитом в сумі 17025,79 грн..

При цьому з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2014 року банк виходив з процентної ставки 20,40 річних, з 01 вересня 2014 року 34,80 процентів річних та з 01 квітня 2015 року 43,20 процентів річних.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитний договір.

Проте, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. При цьому належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брала на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, у справі відсутні (правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для судів).

У анкеті-заяві, поданій ОСОБА_3 на видачу кредиту, у довідці про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відсутня її письмова згода на підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки, а також відсутні відомості про те, до якого розміру банк має право підвищити процентну ставку за користування кредитом.

Відсутні відомості про можливі розміри підвищеної процентної ставки і в Умовах і правилах надання банківських послуг, на ознайомлення з якими відповідача, як клієнта, посилається банк.

Отже, за таких обставин, оскільки відповідач, як споживач банківських послуг, надавала письмову згоду на укладення кредитного договору відповідно до умов, зазначених у довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.89), погодилась на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 процентів на рік на суму залишку заборгованості, саме ця процентна ставка має враховуватись при обчисленні процентів за користування кредитом.

В ході розгляду справи банк переглянув розмір заборгованості та надав розрахунок заборгованості по процентам відповідно до умов кредитного договору. Згідно цього розрахунку за період з 26 липня 2012 року по 31 грудня 2016 року заборгованість по процентам становить 826,76 грн..

Саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає до стягнення з відповідача на користь банку.

Згідно змісту статей 546, 548, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

При вирішенні питання про стягнення пені та штрафу, суд правильно та обґрунтовано застосував положення статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 21жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Вказана правова позиція висловленау постанові Верховного Суду України у справі № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року і є обовязковою для судів.

Проте, суд першої інстанції на вказані положення закону увагу не звернув та не застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи банком нараховано пеню в розмірі 3 тис.685 грн., а заборгованість по сплаті кредиту та процентів за його користування становить 1 тис. 690 грн.53 коп.

Отже, установивши, що розмір пені значно більший від розміру заборгованості за кредитним договором, що порушуються права ОСОБА_3, суд, не вирішив питання про застосування до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України та щодо зменшення розміру пені.

Як свідчать матеріали справи, наданий банком відповідачці кредит становив близько 50 відсотків розміру отримуваної нею станом на 2012 рік заробітної плати, вона частково сплачувала проценти за користування кредитом, є малозабезпеченою особою, не працює за станом здоров я, хворіє та потребує лікування, що підтверджується довідками, є малозабезпеченою особою, якій надавалась безоплатна правова допомога.

Тому, враховуючи істотні обставини, колегія суддів вважає за можливе зменшити відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь банку, а саме - з 3685 грн. до 1600 грн..

За таких обставин рішення суду відповідно до п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України в частині розміру заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача на користь банку, підлягає зміні.

З ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2012 року всього в сумі 3290,53 грн., з яких : 863,77 грн. - заборгованість за кредитом, 826,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1600 грн.- пеня.

В решті рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 червня 2017 року в частині розміру заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2012 року в сумі 3290,53 грн., яка складається з: 863,77 грн.- заборгованість за кредитом; 826,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600 грн. пені.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_2