Справа № 359/2836/15-ц
Провадження №2/359/1530/2017
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарях Поліщук А.О. та Пустовіт А.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про визнання права особистої власності на частину земельних ділянок, -

в с т а н о в и в :

31.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_11, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про визнання права особистої власності на частину земельних ділянок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення (том 1 а.с.77-80).

Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 25.02.2016 року, апеляційну скаргу представника позивача залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2015 року без змін (том 1 а.с.116-120).

Ухвалою колегії судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2017 року, касаційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2015 року та Ухвалу колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 25.02.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 1 а.с.166-168), а 11.04.2017 року справа надійшла до суду.

В позовній заяві позивач зазначає, що 30 квітня 1998 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 Рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_12 від 10 серпня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Фактично шлюбні відносини між ними були припинені з червня 2008 року. Відповідач з 2008 року не проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1, не спілкується з нею та донькою.

В період перебування у шлюбі з ОСОБА_11, позивачем спільно з ОСОБА_3 було придбано у спільну сумісну власність наступні земельні ділянки, розташовані в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровими номерами:

:01:008:0067 - загальною площею 0,250 га (право власності згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13 та зареєстрованим за №2246);

:01:008:0047 - загальною площею 0,250 га (право власності згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13 та зареєстрованим за №2251);

:01:008:0108 - загальною площею 0,198 га (право власності згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13 та зареєстрованим за №2251).

Як зазначала позивач, за даними договорами нею особисто сплачено 158620,50 грн.

На момент укладання шлюбу з відповідачем у 1998 році, позивач була матеріально незалежною та забезпеченою. Крім того, була власником однокімнатної квартири в центральній частині м. Одеса в новому будинку, яка відповідно до договору купівлі продажу квартири від 01 листопада 1996 року була продана. Кошти в розмірі 40 000 грн. отримані за квартиру, ОСОБА_1 передала відповідно до договору позики від 18 грудня 1997 року під заставу квартири. Відповідно до курсу Національного Банку України на 18.12.1997 року за 100 дол. США - 186 грн. Таким чином 40 000 грн. складали еквівалент 21 505 дол. США.

З огляду на вказане позивач просить визнати її особистою власністю частини у спільній сумісній власності з ОСОБА_3 на спірні земельні ділянки.

В уточнених позовних вимогах від 15.09.2015 року позивач просила визнати її особистою приватною власністю 1/2 частку спірних земельних ділянок у спільній частковій власності з ОСОБА_3.

Згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2017 року пояснення свідків та третьої особи проведені в режимі відеоконференції (том 1 а.с.228-229).

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що обставини справи йому відомі, оскільки він був представником позивача за довіреністю. Позовні вимоги позивача він повністю підтримує та просив суд їх задовольнити. При цьому пояснив, що при укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок він був присутній особисто. Грошові кошти за земельні ділянки він з позивачем виплачували в рівних частках, готівкою в доларах. Позивач повідомляла його, що в неї є чоловік ОСОБА_11, однак він особисто його ніколи не бачив. До нотаріуса надавалася згода ОСОБА_11 на укладення ОСОБА_1 договорів. Зі слів позивача, грошові кошти, за які вона придбала земельні ділянки, подарували їй її батьки.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що знає позивача, відповідача не знає. Пояснив, що у 2000 році та у 2003 році робив позивачу ремонт в її квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору. Останній ремонт він робив зі своїм напарником ОСОБА_12. Оплату за ремонт здійснювала позивач.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивача вона знає з 1999 року. Відповідача не бачила. Зазначила, що працювала в позивача прибиральницею. Квартиру, яку вона прибирала, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З позивачем вона підписувала договір, перший приблизно в 1999 році, однак про нього вона нічого вже не памятає. За виконану роботу платила їй позивач.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач це її донька, відповідач колишній чоловік її доньки. Вона разом зі своїм чоловіком вирішили подарувати своїй доньці грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США. Проти складання відповідної розписки вона не заперечувала, а також не наполягала на складанні нотаріально посвідченого договору дарування вказаних коштів. Свідками передачі грошових коштів були ОСОБА_14 та ОСОБА_5 Грошові кошти були призначені на купівлю земельних ділянок в Київській області. Відповідач проживав з її донькою приблизно з 1997 року по 2007 рік. Останній не працював, сімейний бюджет не наповнював.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивача вона знає, з нею вони перебувають у теплих, дружніх відносинах. Також з 2003 року знає ОСОБА_3. З відповідачем вона особисто не знайома. Свідок зазначає, що навчалася разом з позивачем в юридичній академії в період з 1997 по 1998 р.р. ОСОБА_1 була заміжня. Вона особисто була присутня при даруванні ОСОБА_1 її батьками грошових коштів у сумі 30000,00 доларів США. Позивач вказані кошти перераховувала в її присутності та присутності ОСОБА_14 Передача коштів була зафіксована у письмовому вигляді. Даний документ підписувала вона та ОСОБА_14 Гроші передавались як подарунок. В розписці зобовязання з боку ОСОБА_1 були відсутні. Позивач є кандидатом юридичних наук, працювала в митниці та ДПА в м.Києві. Зі слів позивача, її чоловік не працював. Чи було якесь майно у відповідача їй не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що позивача він знає, з нею перебуває у товариських відносинах з 2005 року. Відповідача ОСОБА_11 він не знає. Свідок зазначив, що з 2005 року він лікував доньку позивача ОСОБА_15. Він був присутній при даруванні та передачі ОСОБА_1 її матірю грошових коштів у сумі 30000,00 доларів США. ОСОБА_16 відбувалися в квартирі по вул.Садіковська,31. ОСОБА_16 даному факту складалася розписка. Вказану розписку він підписував. Дані грошові кошти дарувалися позивачу для придбання земельної ділянки. ОСОБА_3 працював разом з ОСОБА_1.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що відповідач ОСОБА_11 його друг, з яким він спілкується зі шкільних років. Позивача ОСОБА_1 він також знає, також з нею він спілкувався ще в школі. ОСОБА_11 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі. В 1997 році ОСОБА_11 працював директором філіалу "Хімрезерв" на канатному заводі. В нього по даній роботі виникли якісь складнощі і він пішов працювати водієм до приватного підприємця. Про те, що в квартирі ОСОБА_11 працює прибиральниця чи няня він не чув. Відповідач піклувався про свою родину. Чудово відносився до доньки позивача. ОСОБА_16 працював директором філіалу він достатньо непогано заробляв. Після того, як ОСОБА_16 припинив обіймати посаду директора, він продовжував неофіційно працювати та матеріально забезпечувати сімю. У власності ОСОБА_16 є дача в м.Іллічівськ, а оформлена вона на тещу, бо у ОСОБА_16 були труднощі з законом. Також у відповідача були транспортні засоби, одна машина була службова, а інша його особиста.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_11 вона знає, це однокласник та друг її чоловіка. ОСОБА_1 вона також знає. Едуард працював директором філіалу "Хімрезерв", а згодом водієм до приватного підприємця. Вони з чоловіком приїжджали до ОСОБА_11 та ОСОБА_1 в гості в їхню квартиру по вул.Садіковська. Ремонт в квартирі робили ОСОБА_11 та ОСОБА_1 разом.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.04.1998 року одружилися ОСОБА_11 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 30.04.1998 року серії 1-ЖД № 092007 (том 1 а.с.206).

Сторони мають доньку ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 272517 від 13.11.1998 року (том 1 а.с.208).

У 2008 році ОСОБА_1В закінчила Державний вищий навчальний заклад "Київський національний економічний університет імені ОСОБА_18" і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Державна служба" та здобула кваліфікацію магістра з державної служби. Вказані обставини підтверджуються копією диплома серії КВ № 34951241 та додатку до нього (том 1 а.с.209-210).

Рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_12 від 10.08.2010 року шлюб укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 було розірвано (том 1 а.с.6). Вказані обставини також підтверджуються копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 096840 від 14.09.2010 року (том 1 а.с.207).

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходились матеріали цивільної справи № 2/1522/12185/12 (1522/12185/12-ц) за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про розділ спільного майна подружжя. Ухвалами суду від 04.04.2012 року та 04.02.2015 року позовну заяву було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України (том 1 а.с.7,8).

Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2007 року ОСОБА_19 продав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах земельну ділянку, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0067 - загальною площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Продаж земельної ділянки вчинено за 113625,00 грн. (том 1 а.с.9).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2007 року ОСОБА_19 продав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах земельну ділянку, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0047 - загальною площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0108 - загальною площею 0,198 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Продаж земельних ділянок вчинено за 203616,00 грн. (том 1 а.с.10).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.11.1996 року ОСОБА_12 продала ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в рівних частинах квартиру АДРЕСА_3 (том 1 а.с.11).

Згідно копії реєстраційного посвідчення № 35м/с від 15.03.1995 року квартиру АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_22 Згідно розписки ОСОБА_12 від 01.11.1996 року, остання отримала від ОСОБА_20 в якості оплати за квартиру АДРЕСА_3 20000,00 доларів США (том 1 а.с.12).

Згідно договору застави від 18.12.1997 року відповідач ОСОБА_11 надав в заставу ОСОБА_12 квартиру №3, яка знаходиться в м.Одеса по вул.Садиковській,31 (том 1 а.с.13).

20 квітня 2003 року позивач ОСОБА_1 уклала договір з ОСОБА_23 на надання послуг по прибиранню житлового приміщення., а саме в квартирі АДРЕСА_4 (том 1 а.с.14).

1 серпня 1998 року ОСОБА_1 уклала договір з ОСОБА_8 на ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_4. (том 1 а.с.15).

12 грудня 1998 року ОСОБА_1 уклала договір з ОСОБА_7 на ведення домашнього господарства в квартирі АДРЕСА_5 (том 1 а.с.16).

1 вересня 1998 року ОСОБА_12 та ОСОБА_24 уклали договір про надання послуг (том 1 а.с.17).

01.03.1999 року ОСОБА_12 та ОСОБА_25 уклали договір про надання послуг (том 1 а.с.204).

Згідно копії розписки від 15 березня 2007 року ОСОБА_4 передала в дарування своїй доньці ОСОБА_1 30000,00 доларів США для купівлі земельної ділянки в с.Проців Київської області (том 1 а.с.18).

ОСОБА_1 з 15.08.2014 року перебувала на обліку в ОСОБА_26 міському центрі зайнятості та отримувала виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується копією трудової книжки (том 1 а.с.19). Також з копії трудової книжки позивача вбачається, що остання працювала на посаді юрисконсульта в Чорноморській регіональній митниці, ОСОБА_26 митниці, Південній регіональній митниці (том 2 а.с.108-128).

27.04.2007 року між ОСОБА_3, ОСОБА_1 (Замовниками) з однієї сторони та ТОВ "АГАТИ-5" (Виконавцем) з іншої сторони було укладено договори № 527 та № 527-А про виконання робіт по розробці технічної документації зі складання державних актів на спірні земельні ділянки, розташовані в межах Процівської сільської ради (том 1 а.с.213,214).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 931160 від 21.09.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить земельна ділянка, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0047 - загальною площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку(том 1 а.с.61).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 931162 від 21.09.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить земельна ділянка, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0108 - загальною площею 0,1980 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку(том 1 а.с.62).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 931161 від 21.09.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить земельна ділянка, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0067 - загальною площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку(том 1 а.с.63).

Згідно копії довідки №47 від 15.05.2017 року, виданої ФОП "ОСОБА_27В." позивачу ОСОБА_1 в період з 2001 року по 2012 рік надавались послуги по підбору спеціалістів (покоївок) (том 1 а.с.215).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 21.11.2016 року було скасовано рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24.05.2011 року. В позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_11, 3-тя особа ПАТ "УкрСиббанк" про визнання спільним майном подружжя боргові зобовязання, поділ майна відмовлено (том 1 а.с.223-225).

На запит суду від 29.05.2017 року (том 1 а.с.237) приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_13 було надано копії договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок від 26.04.2007 року, зареєстровані в р. № 2246 та № 2251, разом з копіями документів, що стали підставою для їх укладення, а саме: копіями висновків про грошову оцінку земельних ділянок, висновками про наявні обмеження на використання земельних ділянок, описами обєкта оцінки, заявами ОСОБА_28 та ОСОБА_11 про надання згоди чоловіку та дружині відповідно на укладення договорів купівлі-продажу, Витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Витягами про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (том 2 а.с.5-28).

Згідно копії договору позики від 18.12.1997 року ОСОБА_11 позичив у ОСОБА_12 40000,00 гривень строком до 18.06.1998 року без нарахування відсотків (том 2 а.с.30).

Відповідач в 1997 році придбав у ОСОБА_29 квартиру АДРЕСА_4, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.1997 року (том 2 а.с.32-33).

Згідно копії договору застави від 18.12.1997 року ОСОБА_11, з метою забезпечення своєчасного виконання договору позики, вище вказану квартиру заклав ОСОБА_12 (том 2 а.с.31), що також підтверджується копією довідки-характеристики. виданої ОСОБА_26 міжміським бюро технічної інвентаризації (том 2 а.с.37-38)

Згідно копії договору дарування від 14.11.1998 року ОСОБА_11 подарував доньці ОСОБА_17 квартиру АДРЕСА_4 (том 2 а.с.45). Вказані обставини також підтверджуються копією архівної довідки від 26.06.2017 року № 899/01-18, виданої відповідачу ОСОБА_26 державним нотаріальним архівом (том 2 а.с.87).

В той же час, відповідач ОСОБА_11 був засновником приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Хімінтерторг", що підтверджується копією статуту приватного підприємства, свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності юридичної особи, копією ОСОБА_23 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копією довідки про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (том 2 а.с.46-56).

На запит суду від 29.05.2017 року (том 1 а.с.233) Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі було надано інформацію, відповідно до якої за застраховану особу ОСОБА_11, як за найманого працівника, за період з 01.05.1998 року по червень 2008 року звітував страхувальник ПП "Виробничо-комерційна фірма "Хімінтерторг" (том 2 а.с.39, 85).

На запит суду від 29.05.2017 року (том 1 а.с.236) Інститутом міжнародних відносин Київського національного університету імені ОСОБА_30 було надано інформацію про те, що донька сторін ОСОБА_17 наказом № 1900 від 23.07.2007 року зарахована на 1 курс Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені ОСОБА_30 на спеціальність "Міжнародне право" за ОР "бакалавр" на бюджетну форму навчання. Навчання закінчила 31.05.2012 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 15.06.2017 року та витягом з залікової книжки (том 2 а.с.40-43).

На запит суду від 29.05.2017 року (том 1 а.с.2347) приватним нотаріусом ОСОБА_26 міського нотаріального округу ОСОБА_31 було надано фотокопії договору займу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_26 міського нотаріального округу ОСОБА_31 18.10.1997 року, зареєстрований в реєстрі за № 4083, та документи на підставі яких він посвідчений, та договору застави, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_26 міського нотаріального округу ОСОБА_31 18.10.1997 року, зареєстрований в реєстрі за № 4084 та документи на підставі яких він посвідчений (том 2 а.с.68-75).

Згідно копії договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.02.2007 року Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" надав позивачу ОСОБА_1 кредит в сумі 99960,00 доларів США (а.с.95-104).

Разом з тим, того ж дня, 02.02.2007 року, Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" та відповідач ОСОБА_11 уклали Договір поруки № 93832 (а.с.105), відповідно до якого ОСОБА_11 виступив поручителем перед банком за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобовязань перед банком за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.02.2007 року.

На переконання суду, вказана обставина, спростовує твердження позивача щодо відсутності у відповідача доходів, оскільки з огляду на значну суму кредиту ОСОБА_11 ніяк не міг би виступити поручителем, якби не мав відповідних доходів.

Додатковою угодою № 1 від 14.06.2010 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.02.2007 року визначено, що дія Договору припиняється за взаємною згодою сторін з 25.05.2010 року (том 2 а.с.106).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що в якості доказів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, остання надала копії договорів про здійснення в квартирі АДРЕСА_4 ремонтних робіт, договір на ведення домашнього господарства та договори про надання послуг.

Однак вказані докази суд не може взяти до уваги, оскільки оригінали вказаних договорів суду так і не предявлені. Крім того, в договорах про здійснення в квартирі ремонтних робіт та про ведення домашнього господарства містяться реквізити позивача станом за 1999 рік, в той час як договори укладалися в 1998 році. З огляду на вказане суд не приймає вказані докази як належні та допустимі, а також не приймає до уваги покази свідків з цього приводу.

Також на підтвердження того, що грошові кошти, за які позивач придбавала земельні ділянки були її особистими, ОСОБА_1 надала суду копію розписки від 15 березня 2007 року про отримання в дарунок від її матері ОСОБА_4 30000,00 доларів США для купівлі земельної ділянки в с.Проців Київської області.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність..

Окрім того в ч.5 ст.719 ЦК України зазначено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню..

В судовому засіданні ОСОБА_1, посилаючись на розписку від 15.03.2007 року написану ОСОБА_4, заявила, що грошові кошти 30000,00 доларів США на придбання земельної ділянки в с.Проців Київської області подарувала їй її мати ОСОБА_4

Суд вважає, що розписка написана ОСОБА_4 від 15.03.2007 року, в якій містяться підписи двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_14, не відповідає вимогам, які ставляться цивільним законодавством при оформленні договору дарування, позики або до інших цивільно-правових стосунків. При цьому судом не встановлено жодних перешкод для нотаріального посвідчення такого правочину або ухилення однієї із сторін від такого укладення.

Участь же свідків при передачі коштів, в разі необхідності оформлення договору письмово щодо передачі коштів, а в даному випадку і нотаріально, не може бути доказом передачі коштів. З цього приводу, суд також критично оцінює даний доказ, оскільки допитані свідки є родичами на знайомими позивача.

В той же час, суд не може погодитись з твердженням позивача, що наявні при укладенні договорів купівлі-продажу земельних ділянок, нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_11 носили суто формальний характер, оскільки передбачали свою обовязковість на той момент. З цього приводу, суд звертає увагу, що позивач отримавши розписку про отримання коштів на придбання земельних ділянок, за наявності формальної заяви відповідача, не подала нотаріусу відповідної заяви ОСОБА_11, що останній підтверджує факт того, що кошти на земельні ділянки є особистою власності ОСОБА_1

Всупереч цьому, ОСОБА_11, від імені якого діяв його представник, заперечив факт існування позики чи дару від матері позивача в розмірі 30000 доларів США. Останній стверджував, що на придбання земельних ділянок було витрачено отриманий ними спільно кредит в ПАТ «УкрСиббанк».

При таких обставинах, коли ОСОБА_1 не навела суду переконливих доказів про отримання в дар коштів для придбання земельної ділянки в с.Проців Київської області, а відповідна розписка оцінюється судом критично з викладених вище підстав, а інші докази тому, що земельні ділянки були придбані ОСОБА_1 виключно за належні їй особисто кошти, - не встановлені судом при розгляді справи по суті, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, та у їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю.

Зважаючи на те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, необхідно віднести на рахунок останньої.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 63, 69, 70 СК України, ст.ст.5, 10, 15, 58-60, 208, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_11, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про визнання права особистої власності на частину земельних ділянок, - відмовити.

Судовий збір в розмірі 1586 грн. 21 коп., сплачений при зверненні до суду, віднести на рахунок ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_32