Провадження №: 2/752/263/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

11.08.2015 року ОСОБА_6 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що 05.05.2015 року по вул. Академіка Заболотного у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 у результаті чого усі три автомобілі отримали пошкодження. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, її також визнано винною у її вчиненні постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року. За даними звіту № 1424 від 22.07.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_4, вартість матеріального збитку складає 159 440, 18 грн. Представником позивача також зазначено, що відповідно до довідки ПАТ «БАНК» Кліринговий дім» від 04.08.2015 року 30.07.2015 року на користь позивача було зроблено платіж в розмірі 50 000, 00 грн., як страхове відшкодування по ОСЦПВ, а отже непогашеною залишається сума збитку в розмірі 109 440, 18 грн. Просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 109 440, 18 грн. та судові витрати в розмірі 1 216, 21 грн.

03.02.2017 року представник позивача подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 109 440, 18 грн., витрати на проведення оцінки завданих збитків у розмірі 800, 00 грн. та судові витрати у розмірі 1 102, 40 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала. За результатами судового розгляду справи просила стягнути з відповідача на відшкодування матеріального збитку різницю, що складає між визначеним розміром збитку, яким є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та виплаченим страховим відшкодуванням, а також відшкодувати витрати на проведення експертного дослідження та судові витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні 13.06.2017 року позивач ОСОБА_2 також заявлений позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання 13.06.2017 року відповідач ОСОБА_3 та її представник не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник заявлений позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з тих підстав, що вартість деталей, використаних при відновлювальному ремонті зазначених у звіті № 1424 від 22.07.2015 року про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, відрізняється від вартості деталей у офіційного дилера «Toyota» - ТОВ «Віді Автострада», у зв'язку з чим розмір збитку завищено майже на 20 000 грн. Стверджували, що майнову шкоду власнику транспортного засобу «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_4 спричинили дії водія «Volkswagen Polo 1.2» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5, а вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди складає лише 10%. На підтвердження своїх заперечень остання надала суду висновок № 0139 від 26.11.2015 року, складений ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС», відповідно до якого в діях ОСОБА_3 з технічної точки зору невідповідностей п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 не вбачається.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.

Заслухавши думку учасника судового розгляду справи, суд ухвалив завершувати розгляд справи за відсутності відповідача та третіх осіб, з огляду на їх належне повідомлення.

Судом встановлено, що 05.05.2017 року по вул. Академіка Заболотного у м. Києві сталася дорожня-транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5, який залучений судом до участі у справі в якості третьої особи.

Звертаючись до суду з позовом, представник позивача стверджувала, що винною у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди визнано водія ОСОБА_3, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015 року ОСОБА_3 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та повернуто апеляційну скаргу (том № 1 а.с. 155).

Зазначеною вище постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, сталася тому, що саме ОСОБА_3 допустила порушення п.п. 2.3. (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України і тільки її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та автомобіль НОМЕР_6, що належить ОСОБА_5, а також автомобіль НОМЕР_7, яким керувала ОСОБА_3 (том № 1, а.с. 50).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до договору № АІ 5886278 від 16.02.2015 року укладеного між ПрАТ «СК» Галицька» та ОСОБА_4 (том № 1, а.с. 48).

За умовами зазначеного вище договору страхування, сума страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50 000, 00 грн.

За даними довідки № 51, виданої 04.08.2015 року ПАТ «Банк «Кліринговий дім» на рахунки ОСОБА_2 30.07.2015 року зараховано грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн. страхового відшкодування по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників (том №1, а.с. 49).

Відповідно до звіту № 1424 про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, складеного 22.07.2015 року ФОП «ОСОБА_8О.», вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 07.07.2015 року склала - 159 440, 18 грн. (том № 1, а.с. 113-143).

На відшкодування завданої ОСОБА_2 шкоди, внаслідок пошкодження належного їй на праві власності транспортного засобу з вини ОСОБА_3, представник позивача просила стягнути з останньої 109 440, 18 грн., що складає різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим позивачу ПрАТ «СК «Галицька» страховим відшкодуванням на виконання договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу у розмірі 50 000, 00 грн.

Будучи присутнім у судовому засіданні 30.09.2016 року спеціаліст ОСОБА_8 пояснив, що при визначенні розміру збитків завданих власнику транспортного засобу «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_4 при складанні Звіту № 1424 від 22.07.2015 року, одним з джерел розрахунку вартості складових частин автомобіля було використано рахунок № ВДиС-0015622 від 07.07.2015 року виданий ТОВ «Віді Автострада», вартість деталей автомобіля, що підлягали заміні ним вказано з урахуванням податку на додану вартість. (том № 2, а.с. 105-106).

Не погоджуючись з наданим представником позивача Звітом № 1424 про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, а саме розміром вартості запасних частин, відповідачем у справі ОСОБА_3 заявлено клопотання про призначення автотехнічної та автотоварознавчої експертизи (том № 2, а.с. 108-109).

Ухвалою суду від 26.10.2016 року для забезпечення спростування відповідачем наданого суду позивачем доказу щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_2 судом було призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, витрати по проведенню якої покладено на відповідача ОСОБА_3 (том № 2, а.с. 120-124).

Відповідно до листа т.в.о. директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1400/17-54 від 15.03.2017 року ОСОБА_3 не виконала попередньої оплати за проведення експертизи, у зв'язку з чим матеріали справи повернуто до суду, а ухвала від 26.10.2016 року залишена без виконання.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правилами ст. 1192 ЦК України, яка відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 14 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», підлягає застосуванню - при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

З огляду на викладене, при вирішенні заявленого спору, суд приймає до уваги наданий позивачем звіт № 1424 про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, складений 22.07.2015 року ФОП «ОСОБА_8О.», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 07.07.2015 року склала - 159 440, 18 грн., а з урахуванням сплаченого ПрАТ «СК Галицька» позивач має право на відшкодування вартості відновлювального ремонту у заявленому її представником розмірі - 109 440, 18 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до роз'яснення постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що містяться в п. 8, шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Наразі, при вирішенні заявленого спору, суд не може залишити поза увагою заперечення відповідача з приводу того, що дорожньо-транспортна пригода за результатами якої було пошкоджено автомобіль позивача сталася внаслідок того, що водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_5 раптово створив їй перешкоду в русі.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як видно зі змісту постанови судді, якою ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за наслідками якої було пошкоджено автомобіль позивача - ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Академіка Заболотного в м. Києві, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_8, який в свою чергу зіткнувся з автомобілем НОМЕР_9, що призвело до тілесних ушкоджень пасажира автомобіля «Volkswagen» та пошкодження трьох транспортних засобів, чим порушила п.п. 2.3б, 12.1,13.1. Правил дорожнього руху України. ОСОБА_3 у судовому засіданні вину не визнавала, суду пояснювала, що їхала з допустимою швидкістю та дистанцією, однак водій автомобіля «Volkswagen» виник раптово та створив перешкоду внаслідок чого відбулося зіткнення.

Так, відповідно до Правил дорожнього руху України, а саме пунктів 2.3.б, 12.1,13.1: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний - бути уважним , слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни; при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій зобов'язаний врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан технічного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним; водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції і безпечного інтервалу.

Під час вирішення судом спору щодо відшкодування шкоди, завданої за наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а саме власнику транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_2, відповідач надала суду висновок № 0139 експертного дослідження обстановки дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Toyota » д.н.з. НОМЕР_2 ,«Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_5 та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. НОМЕР_7, складеного 26.11.2015 року експертом ТОВ «Експертна компанія «Індекс» за заявою ОСОБА_3, який відповідно до правил ст.64 ЦПК України, має бути досліджений судом, як письмовий доказ з урахуванням обставин, встановлених постановою судді від 18.06.2015 року, якою ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні цієї ж дорожньо-транспортної пригоди, яка набрала законної сили.

Зазначений висновок містить схему пригоди, що була додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3 на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за їх участю.

Зафіксоване розташування транспортних засобів, після дорожньо-транспортної пригоди свідчить про те, що водій автомобіля НОМЕР_3 перестроювався у смугу руху по якій рухався автомобіль «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_3, яка не відреагувала на зміну дорожньої обстановки,

Встановлені судом обставини свідчать про те, що шкода власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2. була завдана внаслідок сукупних дій водіїв автомобілів «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. НОМЕР_7, а тому, відповідно до правил ч. 1 ст. 1190 ЦК України підлягає відшкодуванню ними солідарно.

Приймаючи до уваги, що представником позивача вимоги про відшкодування шкоди заявлено тільки до ОСОБА_3, а про наявність підстав для солідарної відповідальності водіїв автомобілів НОМЕР_3 та «ЗАЗ-Daewoo» д.н.з. НОМЕР_7 суд прийшов до висновку за результатами судового розгляду заявлених вимог, а тому, на думку суду, заявлені вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 1/2 частки майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу за наслідками пошкодження належного їй на праві власності автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.05.2015 року.

Отже, від належного до відшкодування позивачу розміру вартості відновлювального ремонту у заявленому її представником розмірі - 109 440, 18 грн. відшкодуванню відповідачем ОСОБА_3 підлягає 44 798, 22 грн.

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України відшкодуванню. Позивачу відповідачем ОСОБА_3 також підлягають понесені судові витрати на оплату послуг спеціаліста оцінювача у розмірі 400, 00 грн., по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1188, 543, 190 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 64, 88, 212, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_14) на користь ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_15) на відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою 44 798, 22 грн., понесені судові витрати на оплату послуг спеціаліста оцінювача у розмірі 400, 00 грн., по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 45 749 (сорок п'ять тисяч сімсот сорок дев'ять) грн. 42 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.