АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/7240/2017 Доповідач: Заришняк Г. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарях - Гарматюк О.Д., Майданець К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Компанії Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк., третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності у невиконанні платіжного доручення та невжитті заходів по запобіганню настання неплатоспроможності банку, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк», Компанії Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк., третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності у невиконанні платіжного доручення та невжитті заходів по запобіганню настання неплатоспроможності банку.

В обґрунтування позову вказував на те, що ПАТ «Дельта Банк» не перерахував з його поточного рахунку НОМЕР_2 за його заявою з платіжним дорученням №1 від 20 січня 2015 року суму грошових коштів у розмірі 60 000 Євро, а також не здійснив переказ грошових коштів у розмірі 160 000 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1 згідно з його дорученням №1 від 20.01.2015 р., поданими через приватного нотаріуса. З цього приводу він звертався до ПАТ «Дельта Банк», проте відповіді не отримав.

Як клієнт банку, позивач звернувся з цього приводу до власника істотної участі (акціонерів) ПАТ «Дельта Банк» - Компанії Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк., в поданій заяві зазначив, що невжиття заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку призвело до запровадження процедури його ліквідації, а відповідно і до невиконання банком своїх зобов'язань перед позивачем.

З офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 стало відомо, що 03 березня 2015 року на підставі Постанови Правління Національного Банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

31 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся про визнання його вимог, як кредитора ПАТ «Дельта Банк», на суму грошових коштів у розмірі 160 000 доларів США та 60 040,60 Євро, що знаходяться на рахунках, відкритих на його ім'я у ПАТ «Дельта Банк», а також просив вжити заходів відповідно до ст.ст. 45,48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо задоволення його вимог, як кредитора ПАТ «Дельта Банк», однак відповіді на своє звернення не отримав.

Посилаючись на викладене, з урахуванням збільшених позовних вимог ОСОБА_1 просив задовольнити позов та визнати бездіяльність ПАТ «Дельта Банк» у невиконанні вказаних платіжних доручень та визнати бездіяльність власника істотної участі Компанію Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк. у невжитті своєчасних заходів по запобіганню настання неплатоспроможності ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представники Компанії Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк. проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

На підставі ч.3 ст. 1068 ЦК України Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» 26 грудня 2014 року укладено договір №005-28580-261214 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до п. 1.2 якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_3 у Євро, оформив за ініціативою Клієнта та надав у його користування електронний платіжний засіб платіжної системи, а також пін-код до картки /т. І а. с. 8/.

Згідно з банківською випискою, на рахунку № НОМЕР_3 станом на 16 лютого 2015 року був наявний залишок грошових коштів у розмірі 60 040,60 Євро /т. І а. с. 9/.

Встановлено, що 22 січня 2015 року ОСОБА_1 через приватного нотаріуса ОСОБА_4 подав до відповідача ПАТ «Дельта Банк» заяву про переказ грошових коштів в іноземній валюті у сумі 60 000 доларів США з рахунку НОМЕР_2 на його поточний рахунок відповідно до реквізитів, зазначених у платіжному дорученні №1 від 29 січня 2015 р., проте поточний рахунок оформлений на ім»я позивача в євро.

У вказаному Платіжному дорученні в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, №1 від 20.01.2015 р. на перерахування коштів з поточного рахунку НОМЕР_2 позивача на його рахунок 1189, що відкритий у ПАТ «АБ «Експрес-Банк», ОСОБА_1 помилково зазначена назва іноземної валюти - шістдесят тисяч євро США 00 центів /т. І а. с. 56-57/, що є відмінною від вимоги позивача, що вказана у його заяві.

22 січня 2015 року ОСОБА_1 через приватного нотаріуса ОСОБА_4 також направив до ПАТ «Дельта Банк» заяву та Платіжне доручення №1 про переказ грошових коштів в іноземній валюті у сумі 160 000 доларів США з іншого поточного рахунку позивача НОМЕР_1 на його рахунок НОМЕР_4, що відкритий у ПАТ «АБ «Експрес-Банк».

Листом від 07 лютого 2015 року за вих. № 05-2788941 ПАТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_1 про неможливість переведення коштів в іноземній валюті, що розміщені на поточному рахунку НОМЕР_1, на його рахунок НОМЕР_4, що відкритий у ПАТ «АБ «Експрес-Банк»у зв'язку поданням неповного пакету документів та обмеженнями, встановленими постановою Правління Національного банку України від 01.12.2014 р. №758 щодо суми переказу коштів в один операційний день та на місяць /т. І а. с. 60/.

Окрім того, на момент отримання ПАТ «Дельта Банк» зазначених платіжних доручень від позивача, Банк на підставі постанови Національного Банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ було віднесено до категорії проблемних та встановлено обмеження в діяльності ПАТ «Дельта Банк» для стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового стану, що також унеможливлювало виконання розпоряджень позивача як клієнта Банку.

За таких обставин, ПАТ «Дельта Банк» правомірно не виконав вказані розпорядження позивача ОСОБА_1 про перерахування коштів з його поточних рахунків, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності відповідача ПАТ «Дельта Банк» у невиконанні платіжних доручень за №1 від 20.01.2015 р. на переказ грошових коштів у розмірі 60 000 Євро з поточного рахунку НОМЕР_2 та 160 000 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, є безпідставними й задоволенню не підлягають.

06 лютого 2015 року позивач направив заяву до власника істотної участі (акціонера) ПАТ «Дельта Банк» - Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк., в якій просив у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність», вжити дієвих заходів, що спрямовані на недопущення введення у Банку тимчасової адміністрації, а також доведення банку до неплатоспроможності /т. І а. с. 13, 14/.

Заява позивача аналогічного змісту була опублікована у газеті «Голос України» № 23 від 10 лютого 2016 року /т. І а. с. 15/.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» /т. І а. с. 61, 62/.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

За змістом ч.1,5 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Встановлено, що 29 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. із заявою про включення його до Реєстру вимог кредиторів Банку на суму грошових коштів у розмірі 160 000,00 доларів США та 60 040,60 Євро /т. І а. с. 16/.

16 січня 2016 року третьою особою у справі розміщено повідомлення на власному веб-порталі про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк». Повідомлення аналогічного змісту було розміщено 14.01.2016р. також на офіційному сайті АТ «Дельта Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», і позивачу виплачено гарантовану державою суму у розмірі 200 000,00 грн., а решта грошових коштів були акцептовані на загальну суму 4 668 985,11 грн. /т. І а. с. 63, 64/.

Щодо доводів апеляційної скарги про бездіяльність Компанії Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк., як власника істотної участі, у невжитті заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про банки та банківську діяльність», керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Статтею ст. 43 вказаного Закону передбачено, що при виконанні своїх обов'язків відповідно до вимог цього Закону керівники банку зобов'язані діяти на користь банку та клієнтів і зобов'язані ставити інтереси банку вище власних. Зокрема, керівники банку зобов'язані ставитися з відповідальністю до виконання своїх службових обов'язків; приймати рішення в межах наданих повноважень; не використовувати службове становище у власних інтересах; забезпечити збереження та передачу майна та документів банку при звільненні керівників з посади.

Статтею ч. 1 ст. 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

За приписами ст. 58 вказаного Закону, учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Звертаючись в суд з даним позовом, позивач також зазначав, що бездіяльність власника істотної участі (акціонерів) ПАТ «Дельта Банк» - Компанії Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк., яка виразилась у невжитті заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, призвела до запровадження процедури його ліквідації, а відповідно і до невиконання банком своїх зобов'язань перед позивачем.

З матеріалів справи слідує, що частка Компанії Каргілл у статутному капіталі ПАТ «Дельта Банк» становить 29,39 %, що не дорівнює визначеному Законом України «Про банки і банківську діяльність» порогу контролю, окрім цього відсутні будь-які угоди, які б давали можливість Компанії Каргілл здійснювати вирішальний вплив на діяльність банку /т. І а. с. 89/.

Отже, Компанія Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл, Інк. не є керівником ПАТ «Дельта Банк», оскільки відповідно до статті 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Також, відповідно до статті 6 Статуту ПАТ «Дельта Банк», органами його управління були: Загальні збори акціонерів, Спостережна рада (Наглядова рада в розуміння Закону України «Про акціонерні товариства») та Рада Директорів. У складі зазначених органів управління банку Компанія Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл, Інк. та/або її представники на момент визнання банку неплатоспроможним були відсутні.

Крім того, на момент розгляду питання про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, а також на момент публікації звернення позивача у газеті «Голос України», Компанія Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл, Інк. не мала належним чином уповноважених представників на території України, які б могли інформувати її про незадовільний фінансовий стан ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та переконливих доказів, які б свідчили про бездіяльність Компанії Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернейшнл, Інк. та про невжиття нею своєчасних заходів по запобіганню настання неплатоспроможності ПАТ «Дельта Банк».

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, обґрунтовано відмовивши в задоволенні позову за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нимзаконної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: