АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 621/795/17 Головуючий 1 інстанції Бібік О.В.
Провадження № 22ц/790/4989/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку також зареєстрований ОСОБА_2, однак, він близько п'яти років не поживає в будинку, добровільно виїхав на інше місце проживання. Вважає, що наявність реєстрації в будинку, що належить їй на праві власності її сина, порушує її абсолютне право власника.

У зв'язку з цим, просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловими приміщеннями будинку АДРЕСА_1, належного їй на праві власності.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги. Пояснила, що через конфлікт із сином, про який вона не хоче говорити, останній переїхав до іншого місця проживання. Ключів від належного їй домоволодіння у відповідача не має. Наявність реєстрації відповідача у її власному будинку створює додаткові незручності їй як власнику.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Пояснив, що не проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1, через те, що позивач забрала ключі від будинку, змінила замки та перешкоджає йому у проживанні в спірному будинку. Через це він змушений жити із трьома малолітніми дітьми та дружиною в одній кімнаті за місцем проживання дружини.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

На підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.4,5).

Із копії будинкової книги прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному будинку із 10.02.1997 року. (а.с. 7-9).

На підставу позовних вимог вказує, що наявні підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вищевказаною адресою, оскільки він не проживає в будинку без поважних причин понад один рік.

Із акту обстеження від 29 травня 2017 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Харківської області Байрачною В.В., вбачається, ОСОБА_2 фактично не поживає за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 через те, що його мати ОСОБА_1 перешкоджає проживанню, вчиняє сварки, вселила квартирантів, міняє замки вхідних дверей. (а.с. 39).

ОСОБА_1 не заперечувала факту відсутності у відповідача ключів від будинку, а відтак і можливості потрапити до нього.

При вирішенні питання про втрату членом сім'ї власника житла права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, які у даній справі не встановлені.

Належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності ОСОБА_2 у домоволодінні по АДРЕСА_1 матеріали справи не місять.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги, як належний доказ фотокопію акту обстеження матеріально-побутових умов від 28 березня 2017 року в якому мається інформація про не проживання в спірному будинку з 03.03.2012 року відповідача, бо дана форма акта використовується для прийняття рішення про призначення субсидій за надані ЖКП на підставі постанови КМУ від 21 жовтня 1995 р. N 848 (а.с. 10).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді