Провадження № 2/127/155/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2017 Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Романюк Л.Ф.

при секретарі:ОСОБА_1,

за участю позивачки ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування, мотивуючи позов тим, що 15.06.2016 року помер чоловік позивачки ОСОБА_7, у віці 78 років, який після своєї смерті заповіту не залишав.

Відповідно до свідоцтва про одруження з 24.05.1981 року по день смерті покійний чоловік позивачки перебував з нею в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_8 Одразу після поховання відповідачка ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть від 15.06.2016 року, причиною смерті ОСОБА_7 є хронічна серцева недостатність та хронічна ішемічна хвороба серця тощо. Смерть настала внаслідок захворювання, вдома за адресою м. Вінниця, вул. Замостянська (колишня 50-річчя Перемоги)АДРЕСА_1.

Цьому протягом багатьох років передувала довготривала хвороба ОСОБА_7, стан його здоровя особливо погіршився в 2012 році після перенесеної ним операції на серці. За життя він неодноразово знаходився на лікуванні в Міській клінічній лікарні та Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. ОСОБА_9, де йому був поставлений діагноз:ІХС, дифузний та після інфарктний атеросклероз, гіпертонічна хвороба тощо. Після чого він весь час був прикутий до ліжка та потребував сторонньої допомоги.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_7 мав 2 групу інвалідності. За життя чоловіка позивачка доглядала за ним: готувала їжу, прибирала, здійснювала догляд та піклування, купувала ліки та оплачувала медичні процедури, винаймала медичну сестру. Коли була необхідна допомога спадкодавцю, він про неї просив та отримував, як від позивачки так і від сина. В цей же час його дочка ОСОБА_5 з ним не спілкувалась та не відвідувала, хоча позивачка їй неодноразово телефонувала та просила про допомогу, так як її батько був хворий. Тільки коли ОСОБА_7 десь за два тижні до смерті виписували з лікарні до дому позивачка повідомила відповідачку, що його ось ось не стане. Після чого відповідачка ОСОБА_5 прийшла, але її від батька цікавило тільки одне, яке майно чи кошти залишаться і як їх ділити. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на його майно. На підставі договору купівлі продажу квартири від 14.06.1991 року покійному належала трьох кімнатна квартира, загальною площею 73,73 кв. м. за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 42 та земельна ділянка площею 0, 0813 га, для ведення садівництва в СТ «Росинка»22/23 Писарівська сільська рада, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.07.2007 року. Так, як ОСОБА_5 свідомо ухилялася від надання допомоги батьку, яку останній потребував, ОСОБА_2 просила суд усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила суд позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_7

Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, спадкової справи, медичної картки Д.6, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

До даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 15.06.2016 року помер ОСОБА_7, у віці 78 років, відповідно до свідоцтва про смерть від 17.06.2016 року, серія І-АМ № 349588 (а.с.3).

З 24.05.1981 року по день смерті ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 25.10.1990, серії ІІ-АМ № 388688 (а.с.4).

На підставі договору купівлі продажу квартири від 14.06.1991 року ОСОБА_7 належала трьох кімнатна квартира, загальною площею 73,73 кв. м. за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 42 (а.с.8) та земельна ділянка площею 0, 0813 га, для ведення садівництва в СТ «Росинка»22/23 Писарівська сільська рада (а.с.10).

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть від 15.06.2016 року, причиною смерті ОСОБА_7 є хронічна серцева недостатність та хронічна ішемічна хвороба серця тощо. Смерть настала внаслідок захворювання, вдома за адресою м. Вінниця, вул. Замостянська (колишня 50-річчя Перемоги)АДРЕСА_1. Цьому протягом багатьох років передувала довготривала хвороба ОСОБА_7, стан його здоровя особливо погіршився в 2012 році після перенесеної ним операції на серці. За життя він неодноразово знаходився на лікуванні в Міській клінічній лікарні та Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. ОСОБА_9, де йому був поставлений діагноз:ІХС, дифузний та після інфарктний атеросклероз, гіпертонічна хвороба тощо (а.с.67-82).

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 відповідно до ст.ст.1263, 1266 ч. 4 ЦК України є сторони по справі: позивач ОСОБА_2 (дружина спадкодавця), відповідачка ОСОБА_5Є.(дочка спадкодавця від першого шлюбу), про що свідчать матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_7 (а.с.56,61).

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України).

Відповідно до довідки №20/711 від 21.02.2017 року Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. ОСОБА_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, вступив на стаціонарне лікування у відділення № 5 ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_9 11.05.2016 року з діагнозом : Гостра гіпертонічна енцефалопатія, Гіпертонічна хвороба ІІІ стад. ІХС. Післяінфарктний (2012 р.) та дифузнийкоронарокардіосклероз. Постійна форма фібриляції передсердь. Артокоронарне шунтування (2012р.) Цукровий діабет ІІ тип важка форма. Макрогемотурія не уточненого ґенезу (а.с.81).

З епікризу історії хвороби № 5019 діагноз ОСОБА_7: Гостра гіпертонічна енцецефалопатія. Гіпертонічна хвороба ІІІ стад., 3 ступ.,ризик 4. Гіпертензивне серце. ІХС. Постінфарктний кардіосклероз та дифузний атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Стан після шунтування КА (2012р.) СНІІА ст. Блокада ПНПГ повна. Постійна формвфібриляції передсердь із тахісистолією шлуночків СНА2DS2VASc- 8б, НАS-BLED-5б. Рак сечового міхура? ДГПЗ 1 ст. (а.с.82).

Відповідно до довідки спеціального кафе «Поминальне» № 31/1 від 31.12.2016, 16 червня та 24 липня 2016 року ОСОБА_2 було зроблено замовлення на організацію та проведення поминального обіду по смерті ОСОБА_7 (а.с.85).

Відповідно до довідки ритуальних послуг «Вічна пам'ять» ОСОБА_10 здійснила поховання свого чоловіка ОСОБА_11 за власні кошти (а.с.86).

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що зі своїм покійним чоловіком прожила майже 40 років, останні роки він тяжко хворів, у нього була гіпертонія, ішемічна хвороба серця, потім цукровий діабет, останні пять років він був надто важким хворим. Покійному навіть робили шунтування на серці, в Києві, в інституті Амосова. З ОСОБА_7 у неї почались відносини, коли його попередня дружина вийшла заміж і у останньої народилась дитина. Після розлучення у ОСОБА_7 залишилась лише одна кімната в квартирі, у неї ж на той час була своя двох кімнатна квартира у м. Вінниці по вул. Свердлова, ще одна квартира була у її мами по вул. Київській, усі ці квартири шляхом обміну було змінено на трьох кімнатну квартиру, яка є предметом спору, власником квартири після приватизації був покійний, у них була гарна сімя і не виникало ніяких питань з приводу того, хто є власником квартири. ОСОБА_12 було 12-13 років на той час, коли позивачка почала проживати зі своїм покійним чоловіком, спочатку вони не спілкувались, пізніше коли ОСОБА_5 одружилась вона почала підтримувати відносини з батьком, приходила вітати його з днем народження. Коли ОСОБА_7 потрапив до лікарні ОСОБА_5 не допомагала його доглядати, не допомагала з похованням. В 2015 році на день народження покійного ОСОБА_5 запитувала про спадщину, що кому залишиться після його смерті її цікавило лише це питання.

Разом з тим, даний свідок визнала, що інколи ОСОБА_5 приходила до батька в лікарню, приносила суп, компот, банани. За допомогою Стелиного чоловіка ОСОБА_7 було оформлено до лікарні.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що постійно підтримувала відносини зі своїм батьком, він хотів щоб його діти були разом, були дружніми. Зазначила, що навідувала батька, завжди приходила на його день народження, хоч це і не подобалось ОСОБА_2, вона навіть святкові столи накривала окремі, один для неї, а інший для свого сина і його сімї. Батько був достатньо забезпеченою людиною і не потребував грошової допомоги. Після розірвання шлюбу з її мамою у нього залишилась однокімнатна квартира по вул. Володарського в м. Вінниці, автомобіль «москвич 412» і гараж в центрі міста, також на той час він займав керівні посади і мав гідну заробітну плату, а згодом велику пенсію. ОСОБА_5 зазначила, що почала працювати з 17 років, натомість її брат по батькові не працюв і ОСОБА_2 разом з її покійним батьком постійно допомагали йому. Так її брату ОСОБА_7, батьки придбали гарну квартиру по вул. Л. Толстого в м. Вінниці і постійно підтримували його грошима. У її покійного батька були значні заощадження, він будував будинки, у нього була дача. Батько сам за собою доглядав, до останнього ходив на базар за продуктами, готував собі їжу, весь час зазначав, що гроші у нього є, одного разу сказав, що ОСОБА_2 шкода на нього грошей. Їй не відомо від чого саме помер батько, однак йому стало значно гірше після того, як ОСОБА_2 почала поїти його настоянкою з кропиви, у нього навіть почалися якісь запаморочення.

Також свідок зазначила, що вона із своїм чоловіком домовились про госпіталізацію батька до лікарні, оскільки госпіталізація таких важкохворих була проблематичною. Також вона з чоловіком ходили його провідувати. Вона приносила йому харчі, також її чоловік купував інколи необхідні ліки батькові.

Свідок ОСОБА_13, яка є сімейним лікарем ЦПМСД № 5, суду показала, що покійний ОСОБА_7 був її пацієнтом, страждав на важку хворобу серця, в 2011 році йому було зроблено шунтування в інституті Амосова. Бували випадки коли він викликав лікаря додому, бувало приходив сам до центру. Скаржився на високий тиск, у нього були гіпертонічні кризи. Постійно розповідав про свого сина ОСОБА_14 його дружину і дитину, ніколи не розповідав, що у нього є дочка. Після шунтування розповідав, що операція надзвичайно дорога і він не знає, щоб робив, якби не допомога сина.

Свідок ОСОБА_15, яка працює сестрою господаркою в районній лікарні м. Вінниці, суду показала, що ОСОБА_7 одного разу потрапив до них в лікарню у дуже важкому стані, його було доставлено на носілках. Весь час за ним доглядала дружина, пізніше було найнято професійну сиділку. Дочка батька в лікарні не навідувала.

Суд критично оцінює покази даного свідка в частині того, що дочка батька в лікарні не навідувала, оскільки дана обставина визнається самою позивачкою ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_16, яка є сусідкою по дачі ОСОБА_2, суду показала, що ОСОБА_17 останнім часом дійсно дуже хворів, навіть перестав навідувати дачу. Увесь час за ним доглядала ОСОБА_2 і їх син ОСОБА_14, про дочку ОСОБА_12 вона навіть нічого не знала. ОСОБА_7 нічого про неї не розповідав. Коли покійний був у вкрай важкому стані ОСОБА_10 найняла йому професійну сиділку, усі витрати по лікуванню лягли на ОСОБА_2 і їх сина.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що є давньою подругою ОСОБА_2, вони колись разом працювали. ОСОБА_10 завжди займала керівні посади і була дуже забезпеченою жінкою, у неї до шлюбу з ОСОБА_7 була своя двох кімнатна квартира. Вона навіть просила ОСОБА_2 не виходити заміж за ОСОБА_7, оскільки вважала, що він їй не пара. В час коли ОСОБА_7 перебував у важкому стані, вона допомагала сімї, приходила до лікарні, приносила їжу, оскільки її подруга ОСОБА_2 сильно втомлювалась. Дочку ОСОБА_12 вона бачила лише на днях народженнях, жодного разу вона її не бачила у лікарні. Усі витрати по лікуванню ОСОБА_7 були на ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_19, який є чоловіком відповідачки ОСОБА_5, суду показав, що спочатку ОСОБА_7 не спілкувався з ОСОБА_5 він навіть не прийшов на її весілля. Пізніше вони почали спілкуватись. Йому відомо, що ОСОБА_7 був дійсно забезпеченою людиною, оскільки вони працювали на одних підприємствах, однак він ніколи не допомагав своїй дочці, був хоч і гарним чоловіком, але надто жадібним. Натомість, коли ОСОБА_7 потребував допомоги, вони разом зі ОСОБА_5 її завжди надавали. Допомагали їх сину ОСОБА_14, коли у нього були проблеми, потім через знайомих шукали лікарні для ОСОБА_7, купували ліки, коли це було необхідно. ОСОБА_12 дуже любила свого батька і гарно до нього ставилась, просто у батька була своя сімя, яка не завжди сприймала його дружину.

Свідок ОСОБА_20, який працює лікарем урологом в районній лікарні, суду показав, що його знайомий ОСОБА_19 попросив влаштувати його тестя ОСОБА_7 до лікарні, оскільки останній проживав у місті. У ОСОБА_7 був важкий стабільний стан, у нього була урологічна патологія. У лікарні хворого навідувала дружина, також приходив ОСОБА_19 разом зі своєю дружиною.

Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_21

Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні зазначених в ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при вирішенні спору судом підлягає з`ясуванню і питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця, якого просять усунути від спадщини, за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому, у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи зазначив, що у частинах 2 - 4 статті 1224 ЦК України зазначені особи, які усуваються від спадкування на підставі закону, зокрема: які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування; батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав; батьки та повнолітні діти, які ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина 4 статті 60 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з цим, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_7 деякий час перед смертю перебував у безпорадному стані через тяжку хворобу та потребував сторонньої допомоги, а відповідачка ОСОБА_22 свідомо ухилялася від надання такої допомоги.

ОСОБА_7 перед смертю проживав у повноцінній сімї, у нього була дружина та син, які йому допомагали та підтримували його, родина була забезпечена матеріально.

Та обставина, що ОСОБА_2 не була у гарних відносинах з дочкою свого чоловіка від першого шлюбу, не свідчить про факт умисного ухилення нею від надання допомоги батьку.

Допитані в судовому засіданні свідки показали суду, що ОСОБА_7 ніколи не перебував у безпорадному стані, лише за декілька місяців до смерті потребував сторонньої допомоги. До цього ж міг сам себе обслуговувати, готувати їжу, пересуватися по квартирі та за її межами.

Таким чином, суд вважає не доведеними факт перебування спадкодавця ОСОБА_7 перед смертю в безпорадному стані через тяжку хворобу. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_22 ухилялася від надання допомоги батьку під час його хвороби.

Відповідно до довідки № 16 від 16.02.2017 року ТОВ «Авіцена» ОСОБА_19 було відпущено ряд лікарських засобів в період з 19.05.2016 року по 11.06.2016 рік на суму 1671, 50 грн. (а.с.93), що ще раз підтверджує той факт, що родина відповідачки ОСОБА_22 не ухилялася від надання допомоги ОСОБА_7 та піклувалась про його стан здоров»я.

Крім того в матеріалах справи містяться роздруківки стільникового мобільного звязку, з яких вбачається, що ОСОБА_22 дійсно підтримувала з батьком зв'язок, також зв'язок підтримував і її чоловік ОСОБА_19 (а.с.94-163), який в свою чергу шукав для свого тестя лікарів та турбувався про розміщення його у лікарні.

Виходячи з встановлених обставин справи та положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7

Керуючись ст.ст. 1263, 1266, 1224 ЦК України,ст.ст. 10, 11, 60, 154, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може буди оскаржено сторонами протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: