Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7179/17 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 2 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Гансецької І.А., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до регіонального сервісного центру в Житомирській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на причіп для легкового автомобіля, марки 8153, рама №001080, придбаного ним на підставі довідки-рахунку №248774 від 22 вересня 1993 року, та зобов'язати відповідача зареєструвати його право власності на вказаний причіп.

В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 27 липня 2017 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема, зазначає, що спірні відносини пов'язані із невизнанням відповідачем його права власності на транспортний засіб, спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи наступного.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.3 постанови пленуму Вищого спеціаліалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15,16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України ( стаття 17; далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України ( статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України ( далі -КПК) або Кодексом України про адміністративні провапорушення ( далі- КупАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження у справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне ( справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору ( однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на причіп, оскільки відповідач відмовляється зареєструвати це право у встановленому законом порядку. Такі дії, на думку позивача, свідчать про те, що його право власності на даний транспортний засіб не визнається регіональним сервісним центром МВС України в Житомирській області, а відтак єдиним можливим способом захисту є визнання права власності на це рухоме майно в судовому порядку та зобов'язання відповідача зареєструвати таке право.

Отже, ОСОБА_2 вважає, що його право власності порушене внаслідок неправомірних дій відповідача. Таким чином, зазначені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства та участь у справі регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області не перетворює спір на публічно-правовий.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що регіональний сервісний центр не оспорює право власності позивача на вказаний транспортний засіб, а спір фактично пов'язаний з реєстрацією цього права. Однак, зазначене не свідчить про те, що спірні правовідносини є публічно-правовими, враховуючи зміст позовних вимог. Правову оцінку даним обставинам має надати суд під час вирішення спору по суті.

Таким чином, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303,307, 311,313,314,315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча : Судді: