Справа №490/6265/16-ц 02.08.2017 02.08.2017
Справа №490/6265/16-ц
Провадження № 22-ц/784/1288/17 Суддя першої інстанції: Черенкова Н.П.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Крамаренко Т.В.,

суддів: Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи - ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні та обслуговувані житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з подальшим уточненим позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні житлового будинку.

Позивачка зазначала, що є власником 72/100 частин житлового будинку, АДРЕСА_1, 28/100 частин вказаного будинку належить ОСОБА_6

Власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 та є її сусідом. Задня стіна її будинку виходить на подвір'я відповідача, який, без її згоди розмістив свої будівельні матеріали, будівельне сміття, які пошкоджують структури стіни, заклав каменем прохід між обома будинками, який повністю позбавив можливості обслуговувати стіну її житлового будинку.

В подальшому представник позивачки неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно уточнивши вимоги, просила суд зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні та обслуговування житлового будинку, шляхом знесення огорожі, що була поставлена замість хвіртки, забезпечувало вільний прохід та доступ для обслуговування прибудинкової території.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просив у задоволені апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бєлік Т.М. 15 квітня 2011 року за р.№186 ОСОБА_5 придбав житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 57-58).

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в КП ММБТІ 12 травня 2011 року (а.с.60).

Рішенням Миколаївської міської ради від 25 квітня 2014 року №39/60 затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 657 кв.м., у тому числі 131 кв.м. під капітальною забудовою 441 кв.м. під прибудинковою територією, із земель комунальної власності, з метою передачі у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2. Надано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 572 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (а.с.67).

29 травня 2014 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2, площею 0,572 га (кадастровий номер НОМЕР_1) (а.с.64).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2014 року проведено реальний розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та визначений поряд користування земельною ділянкою (а.с. 6-7).

Зазначеним рішення суду визнано право власності за ОСОБА_4 на 72/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, 28/100 частин за ОСОБА_6

В користування ОСОБА_4 виділено 2/3 частини земельної ділянки, розміщеної в задній торцевій частині та прилеглої до надвірних споруд 512,23 кв.м., в тому числі під спорудами - 136,29 кв.м., під двором - 375 кв.м.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивачка посилається на те, що відповідач самовільно збудував огорожу, замість хвіртки, що забезпечувала вільний прохід та доступ до обслуговування прибудинкової території та знаходиться на відстані менше 1 метра від стіни належного ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1.

Між тим, 26 вересня 2011 року при оформленні ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачка ОСОБА_4 надала заяву на ім'я Миколаївського міського голови про відсутність претензій щодо суміжної межі домоволодіння НОМЕР_2 та будинку НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5 (а.с.96).

Межа між домоволодінням НОМЕР_2 та будинком АДРЕСА_2, проходить по задній стіні будинку НОМЕР_2, що підтверджується технічною документацією (ситуаційним планом місцезнаходження земельної ділянки) на якій також міститься підпис позивачки (а.с.93-94).

Про те, що межа між домоволодіннями НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 проходить по задній стінці житлового будинку, належного позивачці, також підтвердили представники сторін в апеляційній інстанції.

Отже, земельна ділянка на якій просить усунути перешкоди позивачка, для обслуговування своєї прибудинкової території, на теперішній час належить відповідачу.

Особливості та способи користування чужою земельною ділянкою, передбачені главою 16 Земельного кодексу України.

За положеннями ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Підставою для відмови у задоволенні позову може бути обрання неналежного способу захисту.

Для захисту свого порушеного права, позивачка звернулась не в спосіб, передбачений главою 16 Земельного кодексу України.

За таких обставин, позовні вимоги про зобов'язання ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні та обслуговування житлового будинку, шляхом знесення огорожі, що була поставлена замість хвіртки, забезпечувало вільний прохід та доступ для обслуговування прибудинкової території задоволенню в обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав не підлягають.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволенню позову у вказаний ОСОБА_4 спосіб.

Посилання суду на ненадання доказів наявності хвіртки, зведення огорожі, наявність будівельних матеріалів та сміття, відсутність доступу до стіни, порушення при цьому будівельних норм та стандартів, технічні способи їх усунення в рамках даного спору є зайвими та не вплинули на висновки суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову, яким суд відповідно до ст. 212 ЦПК України надав належну оцінку та не впливають на висновки суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, а відтак апеляційна скарга в силу ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова