АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Крічфалуши С.С.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначав, що посилання суду першої інстанції на п.3 ч.3 ст. 121 ЦПК України, як на підставу для повернення позовної заяви позивачу, є невірним, оскільки до позовної заяви про розірвання шлюбу було додано копію нотаріально засвідченої довіреності від імені ОСОБА_1 із необхідними повноваженнями представника діяти від її імені. Вважає, посилання суду на абз. 2 п.15 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» є помилковим, оскільки вказане роз'яснення стосується розірвання шлюбу в органах РАЦС.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Справа № 755/9848/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9422/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Повертаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилаючись на абз. 2 п.15 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» виходив із того, що позовну заяву подано та підписано представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, а тому позовна заява підлягає поверненню позивачу відповідно до положень п.3 ч.3 ст. 121 ЦПК України.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовну заяву підписано її представником ОСОБА_3

Відповідно до копії нотаріально посвідченої довіреності від 02 липня 2016 року, яка додана до позовної заяви, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на вчинення процесуальних дій, пов'язаних з розглядом справ у судах різних інстанції із зазначенням відповідних повноважень, серед яких, зокрема надала представникам право підписувати від її імені документи, в тому числі позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з до ч. 1,2 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 42 ЦПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільногопроцесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно зі статтею 38 ЦПК України особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника (крім справ про усиновлення). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеними в частинах першій - третій статті 42 ЦПК України, а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об'єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі.

Відповідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», звернути увагу судів на те, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК України). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 р., тобто до дня набрання чинності СК.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка. Сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

За змістом вказаних норм, сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх лише під час реєстрації розірвання шлюбу в державному органі РАЦС (отримання свідоцтва про розірвання шлюбу та отримання відповідного запису в паспорті громадянина про розірвання шлюбу).

Отже, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви як такої, що подана представником позивача, є необґрунтованим.

Таким чином, ухвала судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року постановлена з порушенням вимог процесуального закону, тому ухвалу необхідно скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року - скасувати, питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: