гСправа № 358/254/17 Провадження № 2-з/358/1/17
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

18 серпня 2017 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

при секретарі Зеленько О.Д.

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 26095 гривень 45 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1600 гривень, посилаючись на те, що 13 березня 2015 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 12106 гривень 25 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зобовязання за кредитом відповідач не виконав, що явилось підставою для звернення до суду з даним позовом.

Окремо подано клопотання про забезпечення позову, в якому представник позивача просить до прийняття остаточного рішення у справі накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Богуславський район, с.Вільховець вул. Шкільна, буд. 4, оскільки невжиття вказаних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд може вжити заходів до забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, на любій стадії розгляду справи.

Вирішуючи заяву позивача суд враховує наступне.

Відповідно до вимог п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, яке належить відповідачеві, та забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також згідно з вказаною Постановою, забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник звертаючись з клопотанням про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Вивчивши матеріали цивільного позову та мотиви забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою належним чином відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, а тому не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Крім того, до свого клопотання представник позивача не додав будь-яких доказів, з яких би вбачалося, що відповідач є власником вищевказаного будинку, на який представник позивача просить накласти арешт, а також відсутні докази вартості нерухомого майна.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали суду направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_3