Справа №: 653/1422/16-ц
Провадження № 6/653/52/17
У Х В А Л А

іменем України

10 серпня 2017 року

Генічеський районний суд Херсонської області, у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря - Тимашової Т.А.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1,

представника особи, дії якої оскаржуються ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши скаргу комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради до державного виконавця Генічеського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, за участю стягувача ОСОБА_3, про скасування постанов та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради звернулось до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, за участю стягувача ОСОБА_3, в якій з урахуванням уточнених вимог просило поновити строк на оскарження постанов державного виконавця Макушенко А.О. від 31 січня 2017р. та від 01 лютого 2017р. по виконавчому провадженню ВП №53272256 про арешт коштів боржника; скасувати дію вищевказаних постанов до розгляду цивільної справи №653/1422/16-ц касаційною інстанцією по суті; зобовязати Генічеський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зняти арешт з рахунку КП «Генічеське БТІ» ХОР - 4629,82001, 1888 до розгляду цивільної справи №653/1422/16-ц касаційною інстанцією.

Скарга обґрунтована тим, що заступником начальника Генічеського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 31 та 01 лютого 2017р. у рамках виконавчого провадження ВП №53272256 було винесено постанови про накладення арешту на кошти боржника КП «Генічеське БТІ» ХОР в межах суми стягнення. Зазначає, що наявність такого арешту є перепоною для здійснення розрахунку з працівниками підприємства по заробітній платі та іншим обовязковим платежам. Вказані обставини і стали підставою звернення до суду з даною скаргою. Крім того, просило поновити строк на оскарження вказаних постанов.

У судовому засіданні представник скаржника доводи скарги підтримала, просила її задовольнити. Зазначила, що копії оскаржуваних постанов були отримані 07 лютого 2017р. Вказані постанови були оскарженні до Генічеського районного суду Херсонської області (справа перебуває у судді Венглєвської Н.Б.). Однак, у процесі розгляду скарги, були змінені її вимоги. На даний час знову виникла необхідність у скасуванні вказаних постанов, оскільки наявність арешту на рахунках підприємствах є перешкодою для здійснення повного розрахування з вивільненими працівниками.

Представник субєкта, дії якого оскаржуються ОСОБА_2 у судовому засіданні проти доводів скарги заперечила, зазначила, що постанови прийняті у відповідності до вимог діючого законодавства України. Арешт на рахунки накладено у межах суми стягнення. Зазначила, що підстав для їх зняття не має. Просила у задоволенні скарги відмовити.

Стягувач за виконавчим листом ОСОБА_3 у судовому засіданні проти доводів скарги заперечив, зазначив, що зупинення касаційним судом стягнення за виконавчим листом не є підставою для зняття арештів з рахунків підприємства. Крім того, зазначив, що у провадженні судді Генічеського районного суду Херсонської області Венглєвської Н.Б. перебуває подібна скарга з тими ж самими вимогами. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні заступника начальника відділу Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 перебуває виконавче провадження ВП за №53272256, щодо стягнення з КП «Генічеське БТІ» ХОР на користь ОСОБА_3 9903,15 грн. заборгованості по заробітній платі та 84115,66 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У рамках вказаного виконавчого провадження, 31 січня 2017р. та 01 лютого 2017р. заступником начальника Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 винесено постанови ВП за №53272256 про накладення арешту на кошти боржника, якими накладено арешт на рахунок 4629, 4629 в філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк», та на розрахунковий рахунок 1888 в Херсонській філії ПАТ КБ «Приватбанк», у межах суми стягнення 103560,69 грн.

Зазначені постанови були направлені на адресу боржника згідно супровідного листа від 01 лютого 2017р. за вих. 270, та отриманні останнім 07 лютого 2017р., що підтверджено також представником скаржника у судовому засіданні, та матеріалами виконавчого провадження.

21 лютого 2017р. КП «Генічеське БТІ» ХОР звернулось до Генічеського районного суду Херсонської області зі скаргою, в якій просило визнати незаконними та скасувати постанови заступника начальника Генічеського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 від 31 січня та від 01 лютого 2017р. по виконавчому провадженню ВП №53272256.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана скарга надійшла на розгляд судді Венглєвській Н.Б. (справа №653/1422/16-ц, провадження №6/653/11/17), та справа по суті ще не вирішена.

Представник скаржника у судовому засіданні зазначила, що дійсно у провадженні Генічеського районного суду Херсонської області перебуває така скарга, проте скаржник скористався своїм правом та змінив вимоги, у звязку з чим на даний час розглядається питання щодо зупинення вчинення виконавчих дій за постановами про арешт коштів боржника від 31 січня та від 01 лютого 2017р. до часу отримання копії ухвали суду касаційної інстанції про зупинення виконання судових рішень.

Надаючи оцінку доводам клопотання про поновлення строку на оскарження та вимог самої скарги, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 385 цього Кодексу встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

П.16 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

З пояснень представника скаржника та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що скаржник дізнався про прийняті постанови про накладення арешту на рахунки від 31 січня та від 01 лютого 2017р. ще 07 лютого 2017р., та скориставшись своїм правом на оскарження, подав до Генічеського районного суду Херсонської області 22 лютого 2017р. скаргу з вимогою про скасування вказаних постанов.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому ЦПК України, залишається без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду з вказаною скаргою в частині оскарження постанов заступника начальника відділу Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 від 31 січня та від 01 лютого 2017р. про накладення арешту на рахунки боржника пропущено, належних доказів поважності пропущення строку скаржником не надано, а тому скаргу у цій частині слід залишити без розгляду.

Посилання представника скаржника на те, що в ході розгляду скарги, що перебуває у судді Венглєвської Н.Б. змінено вимоги скарги, у звязку з чим є підстави для поновлення строку для оскарження вищевказаних постанов, суд не приймає до уваги, оскільки скаржник достеменно був обізнаний про наявність постанов про накладення арешту на кошти боржника, та з власної ініціативи змінив вимоги скарги, що у такому випадку не є достатньою підставою для поновлення строку для їх оскарження.

Що стосується решти вимог скарги про зобовязання Генічеського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зняти арешт з рахунків боржника, то суд вважає такі вимоги не обґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частина 4 вказаної статті передбачає, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 18 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобовязувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З аналізу вищенаведеного законодавства суд приходить до висновку, що арешт з майна може бути знятий або згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або на підставі рішення суду.

Враховуючи те, що рішення суду про зняття арешту з майна відсутнє, а винесення постанови начальником ДВС про зняття арешту з майна належить до виключних повноважень останнього, і суд не вправі зобовязувати його до вчинення таких дій, тому у задоволенні вимог скарги у цій частині слід відмовити, за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.210, 383-385 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні клопотання комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про поновлення строку на подання скарги - відмовити.

Скаргу комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради в частині скасування постанов про арешт коштів боржника від 31 січня 2017р. та від 01 лютого 2017р. по виконавчому провадженню ВП №53272256 залишити без розгляду.

У решті вимог скарги комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5