АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/625/17Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/789/1033/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника Зборівського районного відділу ДВС - Непрілого М.Є., заявниці ОСОБА_2, представника стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 20.07.2017 р. за скаргою ОСОБА_2 до Зборівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на дії державних виконавців,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 р. ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаною заявою, посилаючись на те, що згідно рішення суду з колишнього чоловіка ОСОБА_5 в її користь на утримання сина ОСОБА_6 стягуються аліменти.

Заявниця вказала, що боржник перераховує кошти на її картковий рахунок № НОМЕР_2 у філії Тернопільського управління АТ "Державний Ощадний Банк України" та станом на 13.03.2017 р. на вказаному рахунку знаходилася сума коштів у розмірі 7933,50 грн., однак згідно постанови державного виконавця вказані кошти були списані з її рахунку та перераховані ОСОБА_3

11.07.2017 р. ОСОБА_2 уточнила вимоги та просила визнати неправомірними дії державних виконавців Моравель В.Я., Тарновського Р.В., Бідось Г.С. Зборівського районного відділу ДВС, зняти арешт з поточного карткового рахунку № 7919 та повернути грошові кошти на вказаний рахунок в сумі 7933,50 грн., призначені на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, які є його власністю.

Ухвалою Зборівського районного суду від 20.07.2017 р. скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії державних виконавців Моравель В.Я., Тарнавського Р.В., Бідось Г.С. Зборівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Тернопільській області про накладення арешту та стягнення 07.03.2017 р. грошових коштів на загальну суму 7933,50 грн. з поточного карткового рахунку № НОМЕР_2 у філії Тернопільського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк України" - аліментів на утримання дитини. Скасовано постанову державного виконавця Моравель В.Я. Відділу ДВС Зборівського РУЮ про арешт коштів боржника ОСОБА_2 на рахунку № НОМЕР_3 МФО 338545, р/р НОМЕР_1 у Філії Тернопільського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк України" від 11.06.2015 р. Знято арешт з поточного карткового рахунку № НОМЕР_2, МФО 338545, р/р НОМЕР_1 у філії Тернопільського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк України", накладений державним виконавцем Моравель В.Я. Зборівського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області та повернуто грошові кошти на вказаний рахунок в сумі 7933,50 грн., призначені на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі Зборівський районний відділ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області просить ухвалу Зборівського районного суду від 20.07.2017 р. скасувати, відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що Зборівському відділу ДВС не було відомо про те, що кошти на арештованому рахунку призначалися для сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_6, а скаржник не надала будь - яких повідомлень відділу ДВС про те, що вказані кошти їй перераховувалися, як аліменти на утримання сина.

Також, апелянт зазначає про те, що повернення стягнутих грошей в сумі 7933, 50 грн. є неможливим, оскільки на рахунку відділу ДВС відсутні будь - які кошти, належні боржнику ОСОБА_2, гроші перераховані стягувачу за іншим виконавчим провадженням - ОСОБА_3

Крім того, апелянт вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги його клопотання про застосування наслідків закінчення процесуальних строків на оскарження дій державного виконавця.

Апелянт також вказав, що судом безпідставно розглянуто заяву в порядку ст. 383 розділу VII ЦПК України, яким передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень, а не в порядку позовного провадження, оскільки ОСОБА_8 звернулася до суду із скаргою, у які йде мова про право цивільне, пов'язане з належністю майна - грошових коштів, на які накладено арешт.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_2 про визнання дій державних виконавців неправомірними, скасування постанови державного виконавця про арешт коштів ОСОБА_2 та про зняття арешту з рахунку, суд виходив з того, що арешт накладений на кошти, що повинні використовуватись для утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і не належать ОСОБА_2 тобто дії державного виконавця є неправомірними та порушують права заявниці.

З таким висновку суду слід погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що згідно рішення Зборівського районного суду від 20.11.2014 р. з ОСОБА_5 в користь заявниці - ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Боржник перераховує кошти на картковий рахунок стягувача № НОМЕР_2 у філії Тернопільського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк Укарїни". Станом на 13.03.2017 р. на рахунку знаходилося 7933,50 грн., про що ОСОБА_2 повідомила державного виконавця (а.с. 37).

В той же час, на виконанні в Зборівському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавчий лист щодо виконання рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 - батька ОСОБА_5 83768.40 грн. боргу.

З метою виконання вказаного рішення держаним виконавцем 11 червня 2015 року накладено арешт на банківські рахунки боржника ОСОБА_2, в тому числі на рахунок № НОМЕР_2.

13 березня 2017 року, згідно вимоги державного виконавця, кошти з рахунку списано та частково, в сумі 7111,87 грн., перераховано ОСОБА_3 Також стягнуто 711.19 грн. виконавчого збору, які перераховані на рахунок ГУДКСУ в Тернопільській області, як кошти державного бюджету, та 110.44 грн. витрат виконавчого провадження, які перераховані Головному територіальному управлінню юстиції в Тернопільській області.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 вказаного закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Отже, вказаним законом передбачено, що заходами примусового виконання рішення суду є в.т.ч. звернення стягнення на грошові кошти, інше майно, належні боржникові.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 вказаного закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

Згідно ч. 1 ст. 179 СК України, в редакції чинній на дату ухвалення судового рішення апеляційним судом, яка діє з 08.07.2017 р., аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини

Враховуючи вказані вимоги законодавства, колегія суддів вважає, що накладаючи арешт на кошти, які були розміщені на картковому рахунку № НОМЕР_2 у філії Тернопільського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк України" та перераховуючи їх ОСОБА_3,державним виконавцем залишено поза увагою те, що ці кошти були аліментами, які перераховувались ОСОБА_5 на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а не особистими коштами боржника, чим порушено право заявниці на розпорядження коштами в інтересах дитини. Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця про накладення арешту на кошти в сумі 7933,50 грн., та їх списання із наступним перерахуванням ОСОБА_3 є неправомірними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про скасування постанови про накладення арешту на кошти в розмірі 7933,50 грн. та зняття арешту з рахунку № НОМЕР_2 в філії Тернопільського управління АТ "Державний Ощадний Банк України".

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками суду про повернення грошових коштів в сумі 7933, 50 грн.

Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна ", у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Із змісту скарги ОСОБА_2, із врахуванням уточнень, видно, що вона звернулася до суду із скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України, у якій просила визнати дії державних виконавців Зборівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Тернопільській області неправомірними, зняти арешт із карткового рахунку № НОМЕР_2 у філії Тернопільського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк України" та повернути грошові кошти на вказаний рахунок в сумі 7933,50 грн.

Враховуючи те, що вимога про повернення коштів в сумі 7933,50 грн. є такою, що пов'язана з належністю майна, на яке накладено арешт, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції в частині повернення грошових коштів в сумі 7933,50 грн. слід скасувати, відмовивши в задоволенні скарги ОСОБА_2 в цій частині.

Доводи апелянта про те, що суд не врахував тієї обставини, що строк на оскарження постанови про арешт коштів боржника пропущено, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи із наступного.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, який поновив вказаний процесуальний строк, взявши до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що вона дізналась про порушення права 13.03.2017 р. після списання коштів з її рахунку. Після цього ОСОБА_2 неодноразово зверталась до державного виконавця та керівників ДВС за захистом порушених прав.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що скаргу Зборівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Тернопільській області слід задовольнити частково, скасувавши оскаржувану ухвалу суду в частині повернення грошових коштів 7933,50 грн. та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 в цій частині. В решті ухвалу Зборівського районного суду від 20.07.2017 р. слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області - задовольнити частково.

Ухвалу Зборівського районного суду від 20.07.2017 р. в частині повернення грошових коштів в сумі 7933,50 грн. - скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 в частині повернення грошових коштів в сумі 7933,50 грн. - відмовити.

В решті ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 20.07.2017 р. за скаргою ОСОБА_2 на дії державних виконавців Зборівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій