Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Справа153/601/17

Провадження2/153/216/17-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих моральних збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути зОСОБА_3 на його користь як відшкодування завданих моральних збитків у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 23 травня 2016 року близько 18 години 00 хвилин на закриту та режимну територію Ямпільської рятувальної станції, яка розташована за адресою вул. Дністрянська,2 в місті Ямпіль без дозволу увійшов відповідач. Проявляючи пяну зухвалість, грубо порушив режим роботи служби Ямпільської рятувальної станції. Дані хуліганські дії були тривалі, коли він почав заспокоювати ОСОБА_2, останній довго не думаючи почав бити по різних частинах тіла на очах у всього колективу Ямпільської рятувальної станції. Своїми хуліганськими діями, які тривали близько 35-40 хвилин, ОСОБА_2 зірвав робочий процес всього особового складу Ямпільської рятувальної станції. 02 грудня 2016 року вироком Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і було призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень. Своїми діями ОСОБА_2 публічного його принизив перед його підлеглими. За місцем проживання позивача всі знають яка поважну людину, керівника, пенсіонера МВС України, яка може постояти та захистити себе від хуліганських дій. Позивач вказує, що його стали зневажати за дане побиття, це відкрито в очі йому говорять жителі міста Ямпіль, Вінницької області. Тепер він відчуває себе не повноцінно по відношенню до інших жителів громади. Він є людиною поважного та похилого віку, інвалід 3 групи, добросовісно виконує покладені на нього посадові обовязки. Співпрацює з усіма структурними підрозділами районної державної адміністрації, а також підрозділами Ямпільської районної ради Вінницької області та прикордонною службою Його як керівника знають багато посадовців, з якими він тісно співпрацює. Вказує,що в нього погіршився душевний стан, спричинений вчиненням злочину. Став багато хвилюватись, змінив спосіб свого життя, спілкування. На даний час ОСОБА_2 не звернувся до нього навіть з усним вибаченням. Вважає, що своїми діями ОСОБА_2 здійснив приниження його честі та ділової гідності, а тому він змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просить суд їх задоволити. Вказав, що своїми діями ОСОБА_2 здійснив приниження його честі. А внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 у нього погіршився стан здоровя.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що перед суспільством та ОСОБА_1 він поніс покарання, сплатив призначений вироком Ямпільського районного суду штраф. Просить вибачення перед ОСОБА_1 за те, що брутально висловлювався в його адресу.

Із показів свідка ОСОБА_4 встановлено, що він бачив, як ОСОБА_1 був схвильований після заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_2, в результаті чого потрапив до лікарні.

Із показів свідка ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 висловлювався словами нецензурної лайки на адресу ОСОБА_1 та працівників рятувальної станції. Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_1 потрапив до лікарні.

Із показів свідка ОСОБА_6 встановлено, що він чув, як ОСОБА_2 висловлювався словами нецензурної лайки на адресу ОСОБА_1. Після інциденту на території Ямпільської рятувальної станції ОСОБА_1 був схвильований та потрапив до лікарні.

Із досліджених судом письмових матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України (копія пенсійного посвідчення №080162 виданого 06 травня 2003 року(а.с.7).

Із копії трудової книжки серії БТ-І № 4038393 встановлено, що ОСОБА_1 працював в системі МВС України з 1986 року по 2003 рік. На даний час працює начальником Ямпільської районної комунальної рятувально-водолазної служби(а.с.16-22)

Із копії розпорядження № 14-к від 14 травня 2009 року Ямпільської районної державної адміністрації встановлено, що ОСОБА_1 було призначено начальником Ямпільської районної комунальної рятувально-водолазної служби(а.с.9).

Із службової характеристики на ОСОБА_1 встановлено, що як начальник Ямпільської районної комунальної рятувально-водолазної служби він характеризується позитивно (а.с.8).

02 грудня 2016 року вироком Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень. (а.с.10-15).

Із копії висновку експерта №51 від 25 травня 2016 року встановлено, що ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості (а.с.23).

Із довідки виданої начальником Ямпільського районного сектору з питань пробації встановлено, що ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та відбув адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

Із копії трудової книжки серії БТ-ІІ № 6436108 встановлено, що ОСОБА_2 працював з 1995 року по 2010 рік працював військовим по контракту в Державній прикордонній службі України. Із службової характеристики ОСОБА_2 встановлено, що за час проходження служби на посаді інспектора прикордонної служби інструктора кінологічного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури характеризується позитивно. Із копії пенсійного посвідчення № встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за вислугою років.

Із довідки про доходи пенсіонера №859/03-26/8 встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 1703 гривні 81 копійка щомісячно.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч. 1 ст.ст. 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь- яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

З матеріалів справи та в судовому засіданні суд встановив, що позивач є особою похилого віку та внаслідок злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, вчиненого відповідачем, йому завдано моральних страждань, які позначили негативні зміни у його житті. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень, позивач відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації, відношення родини та близьких до скоєння. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, і вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Таким чином, позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, він оцінює в 60 000 9шістдесят тисяч) гривень. Аналізуючи викладене, суд вважає встановленим заподіяння позивачу моральної шкоди, через ушкодження його здоров'я відповідачем, зміну нормального перебігу його життя та перенесені вказані вище психологічні переживання, відповідальність за які суд покладає на відповідача. Разом з цим суд враховує матеріальне становище відповідача, а саме ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 1703 гривні 81 копійка щомісячно, яка є єдиним джерелом його доходу. Таким чином із урахуванням розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача в сумі 5 000,00 грн. Факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві на суму 60 000,00 грн. суд не встановив, а тому позовна вимога підлягає до часткового задоволення

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166-1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И РІ Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих моральних збитків - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 - 5 000 (пять тисяч) гривень моральної шкоди та судові витрати по справі в сумі 909 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Дзерин