28 липня 2017 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Кучина Н.Г.
участю секретаря судового засідання Мельничук В.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки і піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки і піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1, у позивача та відповідача без реєстрації шлюбу народилась спільна дитина - ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 видане 06.10.2003 року. ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. ОСОБА_3 проживає разом із позивачем, яка повністю матеріально утримує її, піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Протягом близько 9 останніх років відповідач життям дочки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її фізичному, моральному та духовному вихованні. На сьогоднішній день дочці вже майже 14 років, як виглядає її батько вона не пам'ятає. Батько не вітає свою дочку ні на свята, ні на день народження. Відповідач жодного разу не цікавився успіхами дитини у школі, не відвідував батьківські збори, не надає матеріальної допомоги дитині. На даний момент ОСОБА_1 перебуває в шлюбі із ОСОБА_4, при цьому більше шести років ОСОБА_3 називає своїм батьком ОСОБА_4 та у всіх шкільних зошитах пише своє по-батькові «ОСОБА_3», а не «ОСОБА_3». Позивач вважає, що є достатні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в частині позбавлення відповідача батьківських прав, а також заявила клопотання про залишення позову без розгляду в частині стягнення аліментів.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Позивач не заперечує щодо розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення.
Враховуючи думку позивача, на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дочки, ОСОБА_3, розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 26.07.2017 року. На комісії була присутня матір дитини, ОСОБА_1. Заслухавши пояснення матері, комісія прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На даний час дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 в м.Рівне, у будинку створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Не заперечила проти задоволення позову.
Суд, заслухавши пояснення позивача, думку малолітньої ОСОБА_3, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Рівне, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 06.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №1960 /а.с.4_/.
Згідно висновку органу опіки та піклування вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1. В даній сім'ї створені належні умови для проживання, виховання, фізичного та розумового розвитку дитини ОСОБА_3 навчається у комунальному закладі « Школа- інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Рівненський обласний ліцей» Рівненської обласної ради. Відповідно до довідки, виданої навчальним закладом, участь у шкільному житті дитини бере мама, ОСОБА_1. Тато, ОСОБА_2 навчального закладу не відвідує.Малолітня ОСОБА_3 надала службі у справах дітей письмове пояснення, в якому вказала, що свого рідного батька, ОСОБА_2, не бачила з 2008 року, майже не пам»ятає. Він їй не телефонує, місце його перебування їй не відоме. Родичів батька вона ніколи не бачила. Питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 26 липня 2017 року. Комісія, як консультативно- дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.20-21/.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, суд надає дитині висловити свою думку і придає цій думці належну увагу.
Згідно положення ч.3 ст. 171 СК України, суд має право постановити рішення всупереч думки дитини , якщо цього потребують її інтереси. Тобто думка дитини має бути вислухана і врахована настільки, наскільки це відповідає її найвищим інтересам.
В судовому засіданні була заслухана думка ОСОБА_3, яка суду повідомила, що свого тата ОСОБА_2 не бачила більше 9 років, жодних родичів зі сторони тата вона не знає. Тато їй ніколи не телефонував, не цікавився її життям, навчанням, інтересами.
В судове засідання відповідач не з'явився, своїх пояснень не надав. На комісію з питань захисту прав дітей відповідач ОСОБА_2 також не з»явився Такі дії відповідача свідчать про відсутність інтересу до дитини
Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
За змістом позовної заяви підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є її ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України").
Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітньої ОСОБА_3, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.
Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Як передбачено статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини.
Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов'язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не приймає участі у житті дочки, не відвідує її, не цікавиться її здоров'ям, не надає їй матеріального утримання, не приймає участі в навчально-виховному процесі дочки.
За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав.
Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини.
При вирішенні спору суд погоджується з висновком органу опіки та піклування від № 08-1197 від 26.07.2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.
Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ст.164, ст.169 СК України, ст.ст.60,213, 215, 218, 213 -215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки і піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуте Рівненським міським судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина