АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/1560/16-ц
Провадження № 22-ц/792/630/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретарів: Лапка Ю.В., Кошельника В.М.

сторін: представника апелянта - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 23 грудня 2014 року у м. Волочиськ сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення автомобіль отримав пошкодження. Постановою СВ Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР за ч. 3 ст. 127 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 300 грн. Вказаний автомобіль було застраховано 5 листопада 2014 року у позивача згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №3111/229/001006. Після ДТП власник автомобіля ОСОБА_3 звернувся до позивача як до свого страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Товариством було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату на підставі звіту експерта та рахунку СТО страхового відшкодування у сумі 53 853 грн. на рахунок СТО, де було відремонтовано авто.

У звязку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 53 853 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» 53 853 грн. виплаченого страхового відшкодування та 1378 грн. судових витрат, а всього 55 231 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ СК «Універсальна» залишити без задоволення в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Вважає, що рішення є незаконним, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а саме рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом першої інстанції, не враховано, що лише винна особа має відшкодовувати заподіяну нею шкоду в порядку регресу. Місцевий суд, задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_2 суму сплаченого страхового відшкодування, повинен був встановити наявність його вини у вчиненні ДТП, під час якого було пошкоджено транспортний засіб. Однак, в ході розгляду даної справи не було досліджено судом доказів винуватості відповідача у вчиненні 23 грудня 2014 року будь-якої ДТП. Позивач, в обгрунтування вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, надав суду копію постанови про адміністративне правопорушення від 22 квітня 2015 року, якою відповідача було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 127 КУпАП про участь останнього в ДТП. За ст. 124 цього ж кодексу ОСОБА_2 до відповідальності не притягували, його вина у ДТП жодним документом не підтверджена.

На думку апелянта, посилання місцевого суду на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30 березня 2015 року як на документ, котрим встановлено вину відповідача, є помилковим, адже в силу ст. 61 ЦПК України дана постанова не має преюдиційного значення та не звільняє сторону позивача від обовязку доказування наявності вини особи. При цьому суд не досліджував більше жодного доказу, що стосувався обставин події ДТП та винуватості її учасників.

Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що страховиком при визначенні суми страхового відшкодування, до вартості відновлювального ремонту було включено вартість ремонтних робіт та запчастин, по відновленню частин застрахованого автомобіля, які не отримали жодних пошкоджень під час ДТП. Так, згідно довідки ДАІ, автомобіль НОМЕР_1, отримав наступні пошкодження: розбите лобове скло, вмятина на капоті з лівої сторони, вмятина лівої передньої стійки, розбита ліва протитуманка, вмятина на даху автомобіля, тріщина на передньому бампері. Однак, при огляді даного автомобіля субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 на замовлення страхової компанії, який відбувся без повідомлення відповідача про час та місце його проведення, до протоколу огляду було включено інші, не спричинені під час ДТП пошкодження, що призвело в кінцевому результаті до завищення суми відшкодування шкоди. Зокрема, безпідставно включено до калькуляції вартості відновлювального ремонту: вартість панелі приладів, робіт по її заміні, ремонтних робіт по відновленню рульового керма.

Апелянт вважає необґрунтованими посилання місцевого суду на фототаблиці, що долучені до звіту №7/15 від 26 січня 2015 року, як на підтвердження факту пошкодження панелі приладів та керма під час ДТП, адже з фотоматеріалів неможливо зробити висновки, що дані пошкодження виникли в результаті ДТП 23 грудня 2014 року і їх не існувало раніше до зіткнення. Апелянт звертає увагу Апеляційного суду, що автомобіль має значний пробіг 148 936 км.

На переконання апелянта, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що автоцентром «Ліга-2» проводились ремонтні роботи та було відновлено пошкоджений автомобіль НОМЕР_2.

Акту виконаних робіт до суду надано не було.

Доказом проведення ремонтних робіт на СТО «Ліга-2» були б передані страховій компанії пошкоджені деталі автомобіля, які були замінені під час ремонту, однак, позивач про їх наявність не вказав.

До того ж вказаний автомобіль до моменту ДТП та на момент її настання використовувався для надання послуг таксі, а відповідно до п. 3.1.11. Договору страхування, даний факт виключає даний випадок із числа страхових, а тому в позивача не було підстав для виплати страхового відшкодування, а відтак, позивач не має права вимагати від ОСОБА_2 сплати суми помилково виплаченого страхового відшкодування.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 23 грудня 2014 року у м. Волочиськ сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_2 Вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 19).

Згідно довідки ДАІ МВС внаслідок ДТП транспортний засіб Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження: розбите переднє лобове скло, вмятина на капоті з лівої сторони, вмятина лівої передньої стійки, розбита ліва протитуманна, вмятина на даху автомобіля, тріщина на передньому бампері (а.с. 12).

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 23 грудня 2014 року у м. Волочиськ по вул. Незалежності переходив дорогу у невстановленому місці, поза межами пішохідного переходу, при цьому перебував в стані алкогольного спяніння. Постановлено застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 150 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 127 КУпАП (а.с. 15).

Згідно постанови від 30 березня 2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрито у звязку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 16).

Внаслідок винних дій ОСОБА_2, ОСОБА_3 як власнику транспортного засобу „Ніссан, д.н.з. НОМЕР_3, було заподіяно матеріальних збитків у звязку з пошкодженням автомобіля.

Вказаний легковий автомобіль застраховано ПАТ „Страхова компанія „Універсальна згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №3111/229/001006 від 5 листопада 2014 року (а.с. 7-10, 11).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування ПАТ „Страхова компанія „Універсальна прийняло рішення про виплату на підставі звіту експерта та рахунку СТО страхового відшкодування у сумі 53 853 грн. на рахунок СТО (ПП Автоцентр Ліга-2), де було відремонтовано авто (а.с. 41-43).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що є вина у вчиненні ДТП ОСОБА_2, який порушив п. 4.7 ПДР України, що підтверджується наявними матеріалами, в незалежності від того, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 127 КУпАП, а не за ст. 124 КУпАП, враховуючи, що встановлення вини є необхідним для вирішення цієї цивільної справи. Внаслідок винних дій ОСОБА_2 ОСОБА_3 як власнику транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_4, було заподіяно матеріальних збитків у звязку з пошкодженням транспортного засобу. ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», в якій було застраховано автомобіль, визнала ДТП страховим випадком та на підставі звіту експерта та рахунку СТО здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 53 853 грн. за рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням.

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Посилання апелянта на те, що місцевим судом в ході розгляду даної справи не було досліджено доказів винуватості відповідача у вчиненні 23 грудня 2014 року будь-якої ДТП, і що суд повинен був встановити наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, однак, цього не зробив, спростовується матеріалами справи. Суд послався на постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховано, що страховиком при визначенні суми страхового відшкодування, до вартості відновлювального ремонту було включено вартість ремонтних робіт та запчастин, по відновленню частин застрахованого автомобіля, які не отримали жодних пошкоджень під час ДТП, є необґрунтованим. З доданих до справи доказів, звіту про оцінку автомобіля, протоколу огляду транспортного збору, висновку/калькуляції, фототаблиці (а.с. 21-38) вбачається, що всі перераховані у висновку деталі мають пошкодження. Апелянт доказів на спростування висновків суду не надав.

Помилковим є посилання апелянта, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30 березня 2015 року як на документ, котрим встановлено вину відповідача. На час розгляду справи дана постанова була чинною і підтверджувала відсутність вини водія. На час розгляду справи в апеляційному суді відсутнє рішення уповноваженого органу про обставин дорожньо-транспортної пригоди із визначенням вини водія.

Всупереч посилання апелянта, про відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що автоцентром «Ліга-2» проводились ремонтні роботи та було відновлено пошкоджений автомобіль, в матеріалах справи є довідка ПП Автоцентр «Ліга-ІІ» про те, що підприємство провело ремонт автомобіля НОМЕР_5. Страховою компанією оплачено ремонт автомобіля.

Страхова компанія, як слідує з відповіді, вих. №1319р від 13 липня 2017 року, не ставила питання про передачу їй пошкоджених деталей. Апелянт-відповідач не позбавлений можливості звернутись із заявою про повернення йому цих деталей.

Посилання апелянта, що пошкоджений автомобіль до моменту ДТП та на момент її настання використовувався для надання послуг таксі, а відповідно до п. 3.1.11. Договору страхування, зазначені обставини виключають даний випадок із числа страхових, а тому в позивача не було підстав для виплати страхового відшкодування є необґрунтованим. Доказів використання автомобіля для надання послуг таксі суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_5

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_5

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8 Категорія: 30, 34

Доповідач: Купельський А.В.