У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді - Бисага Т.Ю.,

суддів - Фазикош Г.В., Собослой Г.Г.,

секретарі - Шукаль О.Я.,

за участю представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення користування належним майном,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням ОСОБА_3, оскаржила вказану ухвалу, просила її скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши представників, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 14.06.2017 року про відмову у задоволенні вимоги про забезпечення позову, суд вірно виходив із того, що вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_3 не співмірний та не відповідає заявленим позовним вимогам у даній справі.

Фактичні обставини цивільної справи полягають у тому, що ОСОБА_3 належить 3/10 частини будівлі (фізкультурно - оздоровчого центру) в АДРЕСА_1. Інші 7/10 частин вказаної будівлі належать ОСОБА_4

Предметом судового розгляду у цивільній справі є заявлена ОСОБА_3 вимога про встановлення користування належним майном.

ОСОБА_3 заявила вимогу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження належної їй частки в розмірі 7/10 в нерухомому майні - будівлі фізкультурно - оздоровчому комплексі з кафе та перукарнею в АДРЕСА_1, а також вчиняти будь-які інші дії у відповідності до технічного паспорту, що виконаний КП «БТІ м.Ужгород», інвентаризаційний номер №7184, реєстровий №389.

У межах даної справи відсутній спір з приводу права власності на майно, не заявлено вимоги про витребування майна власником. Відповідно судом першої інстанції вірно встановлено відсутність підстав для накладення заборони розпорядження часткою нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 і право на яке ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить обгрунтованих доводів в чому полягатиме неможливість або утрудненість виконання рішення суду у зв'язку з чим є необхідним забезпечення позову. Доводи апелянта про те. що справа розглядається тривалий час та те, що власник майна ОСОБА_4, право якої не оспорюється, може розпорядитися власним майном не є обставинами з якими законодавство пов'язує можливість вжиття заходів забезпечення позову.

В свою чергу вимога заборонити відповідачу як власнику частки розміром 7/10 в нерухомому майні, порядок користування щодо якого є предметом спору, вчиняти будь-які інші дії у відповідності до технічного паспорту, що виконаний КП «БТІ м.Ужгород», інвентаризаційний номер №7184, реєстровий №389 є абстрактною та не чіткою, і не дає можливість визначити які саме дії слід заборонити відповідачу за первісним позовом. Тому такі заходи забезпечення позову є необгрунтованими та безпідставними, а тому правильно не були застосовані судом.

Щодо посилання апелянта на п.20 постанови №5 від 07.02.2014р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ слід виходити з того, що суди мають право та повинні забезпечувати позов, однак не в силу існування інституту забезпечення позову, а з урахуванням мети та умов за яких може бути вжито заходи забезпечення позову.

Задоволення вимоги ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову щодо частки майна належного ОСОБА_4 було б обмеженням права власника майна розпоряджатися майном. Таке обмеження не є співмірним та не відповідає заявленими позовним вимогам у справі.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 роз'яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: