У Х В А Л А

07 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Охрімчук Л.І.,Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ФольксБанк», третя особа - реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення договорів поруки, іпотеки,

встановила:

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано договір поруки від 15 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «ФольксБанк», припиненим.

Визнано договір поруки від 15 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «ФольксБанк», припиненим.

Визнано договір іпотеки квартири від 18 липня 2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5271, припиненим.

Визнано договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 липня 2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5273, припиненим.

Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18 липня 2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис від 18 липня 2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року, укладеного між ВАТ «Електрон БАНК» та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 5271, припиненим; визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 липня 2008 року, укладеного між ВАТ «Електрон БАНК» та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 5273 припиненим; виключення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18 липня 2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року; виключення з Державного реєстру іпотек запис від 18 липня 2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року - скасовано. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2015 року в частині позовних вимог про визнання договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року, припиненим; визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 липня 2008 року, укладеного між ВАТ «Електрон БАНК» та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 5273 припиненим; виключення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18 липня 2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року; виключення з Державного реєстру іпотек запис від 18 липня 2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2016 року рішення районного суду в частині визнання припиненим договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року, укладеного ВАТ «Електрон Банк» із ОСОБА_7, та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 липня 2008 року, укладеного ВАТ «Електрон Банк» із ОСОБА_7; а також в частині виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - запис від 18 липня 2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 внесеного на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року; та із Державного реєстру іпотек - запис від 18 липня 2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 внесеного на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року, скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів апеляційної, касаційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: статей 523, 607, 608, 1268-1270 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року припиненим; визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 липня 2008 року, укладеного ВАТ «Електрон Банк» із ОСОБА_7, припиненим; а також в частині виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - запис від 18 липня 2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 внесеного на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року; та із Державного реєстру іпотек - запис від 18 липня 2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 внесеного на підставі договору іпотеки квартири від 18 липня 2008 року задоволенню не підлягають і відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання договору іпотеки припиненим та виключенні записів з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, виходив з того, що позивач ОСОБА_4 набула право власності на предмет іпотеки, а отже до неї перейшли всі права іпотекодавця за договором іпотеки. При цьому спадкоємцями за законом після смерті померлого ОСОБА_7 є його неповнолітні діти, інтереси яких представляє позивач ОСОБА_4, та які у встановлений строк заяви про відмову від прийняття спадщини не подали, а подана від їх імені заява поза межами встановленого законом строку прийняття спадщини правового значення не має та не спростовує факт прийняття ними спадщини після смерті батька відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України.

Окрім того, набувши за рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 травня 2011 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 яка є предметом іпотеки, до ОСОБА_4 перейшли усі права та обов'язки первісного іпотекодавця. Оскільки спірна квартира була передана в іпотеку самим боржником - ОСОБА_7, то перехід усіх прав та обов'язків первісного іпотекодавця до ОСОБА_4 не свідчить про встановлення іпотеки (різновиду застави) іншою особою. Відтак, обов'язок погоджувати із ОСОБА_4 забезпечувати виконання зобов'язання новими боржниками (спадкоємцями ОСОБА_7.) відсутній.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 29 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що після відкриття спадщини у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, тобто спадкоємці боржника відсутні. Переданий в іпотеку ОСОБА_1 будинок належить їй на праві власності, тому зазначений будинок не міг бути успадкований не. Після смерті ОСОБА_2. Таким чином, вирішуючи справу, суди дійшли вірного висновку проте, що обов'язки позивачки за договором іпотеки припинилися у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором у зв'язку зі смертю боржника;

- від 14 грудня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що апеляційний суд, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, погодився з таким висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання договору іпотеки припиненим, однак водночас зробивши такий висновок, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до даної правової позиції іпотека припиняється лише після заміни боржника. При цьому апеляційний суд у порушення статей 213, 214, 303, 316 ЦПК України не з' ясував, чи відбулася така заміна, чи є у боржника спадкоємці чи прийняли вони спадщину після його смерті.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року суд виходив з того, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, у справі, яка переглядається, висновок суду касаційної інстанції про те, що у разі смерті боржника, який був стороною кредитного договору, не відбувається заміна боржника в зобов'язанні, оскільки має місце успадкування грошового обов'язку спадкоємцем, є помилковим.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року суд виходив з того, що на поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов'язанням. Таку згоду поручителів зафіксовано у пункті 4.5 договору поруки від 2 вересня 2011 року НОМЕР_2.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надані для порівняння постанови Верховного Суду України не можна вважати прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ФольксБанк», третя особа - реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення договорів поруки, іпотеки за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко