Справа №173/1016/17
Провадження №2/173/645/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову - приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Литвиненко І.В., комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначено, що 16 лютого 1996 року ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках та отримали свідоцтво про право власності на житло. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте 2 березня 2017 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю документа, який би підтверджував реєстрацію права власності на спадкове майно (квартиру). На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець, що прийняла спадщину, просила суд визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що окрім неї спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті її чоловіка не має.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні пояснила, що згідно з матеріалами архівної справи спірна квартира була дійсно приватизована п'ятьма особами в рівних частках, було видано свідоцтво про право власності, проте відомості про реєстрацію права власності відсутні. Ніяких інших звернень щодо цього майна до КП «Верхньодніпровське БТІ» не було.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. та ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

16 лютого 1996 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.38,73).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.25).

Після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина - ОСОБА_1, проте постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 2 березня 2017 року їй було відмовлено у вчиненні нот ареальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на спадкове майно не було зареєстровано (а.с.22).

Згідно з довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» № 26 від 15 січня 2017 року інформація про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру відсутня (а.с.19). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 липня 2017 року право власності на цю квартиру ні за ким не зареєстровано (а.с.40).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 N 56 було передбачено, що право власності на квартири в багатоквартирних будинках підлягало державній реєстрації. Державна реєстрація проводилась на підставі правовстановлюючих документів, в тому числі на підставі свідоцтва про право власності, виданим місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування, органами приватизації.

Чинне на час виникнення правовідносин законодавство виникнення права власності не було пов'язано з державною реєстрацією нерухомого майна. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 набув право власності на 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 з підстав не заборонених законом - в порядку приватизації, проте не зареєстрував право власності у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 набув право власності на 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 з підстав не заборонених законом, позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що до ОСОБА_1 перейшло право власності на частку вищевказаної квартири.

Матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_4 підтверджується, що його діти, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовилися, про що подали нотаріусу відповідні заяви (а.с.46,47,48). Згідно з довідкою «Житлово-будівельний кооператив» № 222 від 14 листопада 2016 року на момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований разом з матір'ю, ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.26), проте ОСОБА_3 також подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.47). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 6 січня 2017 року заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_4 не зареєстровані (а.с.63-64).

Таким чином, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом або заповітом після смерті ОСОБА_4, окрім позивача, не встановлено, так само як малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних, недієздатних, а також визнаних судом обмежено дієздатних осіб.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що до ОСОБА_1 перейшло право власності на 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, проте її право не визнається, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,11,60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ін.н.НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 (Петровського) м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко