Номер провадження: 88-ц/785/36/17
Головуючий у першій інстанції Погрібний С.О.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М. Цюри Т.В.

при секретарі: Лопотанові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, визнання права особистої приватної власності, визнання особи такою, яка втратила право користування житловим будинком, усунення перешкод власнику, шляхом зняття з реєстрації за місцем проживання; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, виділення частини житлового будинку, стягнення компенсації вартості частини спільного майна, виділення зі спільного майна частини предметів домашнього побуту; за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання земельної ділянки спільною частковою власністю, визнання права власності на частину земельної ділянки, за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами, -

встановила:

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16 жовтня 2009 р. шлюб між сторонами розірвано.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року визнана укладена між сторонами мирова угода про поділ спільного майна подружжя, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2013 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року про затвердження мирової угоди скасована на підставі апеляційної скарги ОСОБА_4, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Здійснено поділ спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3:

-визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 507,0 кв.м., житловою площею 126,8 - кв.м.;

-визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль марки ««Lexus ES 350», кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

Визнано ОСОБА_3 такою, яка втратила право користування житловими приміщеннями в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Суд встановив порядок виконання цього рішення, визнавши, що воно є підставою для відповідного уповноваженого органу державної влади негайно з набранням цим рішенням законної сили для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0298 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, обраховуючи її розмір від загальної площі цієї ділянки розміром в 0,0894 га.

Суд роз'яснив це рішення, вказавши, що площі земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, підлягають зменшенню на 1/3 частину відповідно, та складатимуть після набрання чинності цим рішення по 0,0298 га в кожного.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення зі спільного майна подружжя частини предметів домашнього побуту задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на такі предмети домашнього побуту:

-спальний меблевий гарнітур «Мобила», виробництва Республіки Молдова, 1994 року випуску, з натуральної деревини, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостулкової шафи, трюмо із дзеркалом і пуфа, що разом складається з 6 предметів, вартістю 2000 грн.;

-столовий гарнітур, виробництва Республіка Румунія, 1997 року випуску, з натуральної деревини дубу, що складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни, разом з шести предметів, вартістю 8 450 грн.;

-диван-ліжко із замші, червоного кольору, 2008 року випуску, вартістю 4 000 грн.;

-холодильник «PHILIPS», білого кольору, 1995 року випуску, вартістю 1 700 грн.;

-кольоровий плазмовий телевізор марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 6800 грн.;

-домашній кінотеатр марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 3500 грн.;

-підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверцятами, 2006 рік випуску, вартістю 500 грн.;

-кольоровий телевізор марки «LG», 2004 року випуску, вартістю 1 000 грн.;

-тостер «PHILIPS», 1994 року випуску, вартістю 100 грн.;

-праску «Е11еnberg», 2007 року випуску, вартістю 100 грн.;

-фен «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 100 грн.;

-кухонний посуд, разом в кількості 120 предметів на загальну суму 500 грн.;

-телефонний апарат «Sоnу», 2004 року випуску, вартістю 250 грн.;

-швацьку машину марки «GANOME MUEXCEL», 2002 року випуску, вартістю 1000 грн.,

та зобов'язано ОСОБА_2 передати ці предмети ОСОБА_3

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, виділення частини житлового будинку, стягнення компенсації вартості частини спільного майна відмовлено в повному обсязі.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року скасовано.

Ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, визнання права особистої приватної власності, визнання особи такою, яка втратила право користування житловим будинком, усунення перешкод власнику, шляхом зняття з реєстрації за місцем проживання задоволено частково.

У порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_2 :

-1/3 (одну третю) частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 507,0 кв.м., житловою площею 126, 8 кв.м.;

-автомобіль марки «LEXUS ES 350», кузов кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, вартістю 302 417,50 грн.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, усунення перешкод власнику, шляхом зняття з реєстрації за місцем проживання відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, виділення частини житлового будинку, стягнення компенсації вартості частини спільного майна, виділення зі спільного майна частини предметів домашнього побуту задоволено частково.

У порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_3:

-1/3 (одну третю) частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 507,0 кв.м., житловою площею 126, 8 кв.м.;

-спальний меблевий гарнітур «Мобила», виробництва Республіки Молдова, 1994 року випуску, з натуральної деревини, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостулкової шафи, трюмо із дзеркалом і пуфа, що разом складається з 6 предметів, вартістю 2000,0 грн.;

-столовий гарнітур, виробництва Республіка Румунія, 1997 року випуску, з натуральної деревини дубу, що складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни, разом з шести предметів, вартістю 8 450,0 грн.;

-диван-ліжко із замші, червоного кольору, 2008 року випуску, вартістю 4000,0 грн.; холодильник «РНІLІРS», білого кольору, 1995 року випуску, вартістю 1 700,0 грн.; кольоровий плазмовий телевізор марки «РНІLІРS», 2007 року випуску, вартістю 6 800,0 грн.;

-пристрій домашній кінотеатр марки «РНІLІРS», 2007 року випуску, вартістю 3 500,0 грн.; підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверцятами, 2006 рік випуску, вартістю 500,0 грн.;

-кольоровий телевізор марки «LG», 2004 року випуску, вартістю 1 000,0 грн.;

-тостер «РНІLІРS», 1994 року випуску, вартістю 100,0 грн.;

-праску «Еllеnbегg», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.;

-фен «РНІLІРS», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.;

-кухонний посуд, разом в кількості 120 предметів на загальну суму 500,0 грн.;

-телефонний апарат «Sопу», 2004 року випуску, вартістю 250 грн.;

-швацьку машину марки «GАNОМЕ МUЕХСЕL», 2002 року випуску, вартістю 1 000,0 грн.,

зобов'язано ОСОБА_2 передати ці предмети ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 136 208,75 грн. доплати за різницю у вартості поділеного майна.

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання земельної ділянки спільною частковою власністю, визнання права власності на частину земельної ділянки відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року залишено без змін.

Вважаючи рішення апеляційного суду таким, що ухвалено без урахування усіх обставин, що мають значення для справи, 18 травня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подала до суду заяву про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами, з підстав передбачених ст.ст. 361-364 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 4, 6, 7 постанови № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При вирішення питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпаним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Як нововиявлену обставину, яка існувала на момент ухвалення судового рішення і не була та не могла бути відома заявникові, заявник вказує на довідку про результати бухгалтерської перевірки ВФК «ТСК» ТОВ, засновником якої є заявник, з якої вбачається, що кредитні кошти, отримані заявником від АТ «УкрсибБанк» за договорами кредитування від 7 вересня 2007 та 5 лютого 2008 року у діяльності підприємства не використовувалися. Однак, судова колегія приходить до висновку, що названа заявником обставина не є нововиявленою, оскільки була досліджена судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення по суті заявлених позовних вимог, у ході розгляду якої було ретельно досліджено і проаналізовано походження, обсяг та склад майна сторін у спорі.

Ухвалою колегії судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні касаційної скарги, рішення апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року залишено без змін.

За обставин, викладених у заяві представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами правових підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 немає.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Керуючись ст. ст. 304, 361 - 365 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра