Справа № 369/7787/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/2807/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 33 17.08.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Білоконь О.В., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1, біля будинку №84 по вул. Толстого у с. Софіївська Борщагівка допустив зіткнення з мотоциклом «Suzuki SV 650 S», д.н.з. НОМЕР_2 яким керував позивач, у наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року, яка змінена постановою апеляційного суду Київської області від 13 січня 2016 року в частині витрат, пов'язаних із залученням експерта, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Зазначав, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла «Suzuki SV 650 S», д.н.з. НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту мотоцикла складає 45 763 грн. 74 коп. Також позивач вказував, що внаслідок ДТП йому завдані тілесні ушкодження, у зв'язку з цим він лікувався на стаціонарі з 20 липня 2015 року по 29 липня 2015 року, а в період з 30 липня 2015 року по 12 серпня 2015 року продовжив лікування амбулаторно. За час лікування ним були понесені витрати на придбання ліків на суму 6 006 грн. 59 коп.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 52 370 грн. 33 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 24 267 грн. 59 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено належний позивачу мотоцикл, вартість відновлювального ремонту якого з урахуванням втрати товарної вартості становить 18 261 грн. Крім того, внаслідок ДТП позивачу завдано шкоди здоров`ю, у зв`язку з чим позивач знаходився на лікуванні в медичних закладах та поніс витрати на придбання ліків у розмірі 6 006 грн. 59 коп. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 24 267 грн. 59 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17 липня 2015 року біля будинку №84 по вул. Толстого у с. Софіївська Борщагівка відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1, допустив зіткнення з мотоциклом «Suzuki SV 650 S», д.н.з. НОМЕР_2 яким керував позивач ОСОБА_3, у наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивач - легкі тілесні ушкодження.

Згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні даної ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України (а.с.8).

Постановою апеляційного суду Київської області від 13 січня 2016 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року змінено, виключено з резолютивної частини посилання на стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов'язаних із залученням експерта. В решті постанову судді залишено без змін (а.с.10-14).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно критично оцінив пояснення представника відповідача про наявність вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, в тому числі через перевищення швидкості, оскільки ці обставини були предметом дослідження у суді першої та апеляційної інстанції. Судами у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності встановлено, що винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_2, а тому відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають. Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП. Тому доводи апеляційної скарги про те, що в діях позивача також є порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП, є необґрунтованими.

Відповідно до звіту № 101-16 суб'єкта оціночної діяльності про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Suzuki SV 650 S» д.н.з. НОМЕР_3 від 27 березня 2016 року, вартість відновлювального ремонту мотоциклу з урахуванням втрати товарної вартості становить 18 261 грн. (а.с. 18-39).

Також судом першої інстанції встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_3 завдано шкоди здоров'ю, а саме, забій правої бокової стінки живота, заочеревна гематома. У зв'язку з отриманими травмами позивач у період 20 липня 2015 року по 29 липня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №9, а з 30 липня по 12 серпня 2015 року перебував на амбулаторному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр». Вказані обставини підтверджуються довідкою травмпункту Святошинського району м. Києва від 18 липня 2015 року, виписками із медичної карти ОСОБА_3 (а.с. 48-52).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ушкодження здоров'я позивача перебуває у причинно-наслідковому зв'язку із ДТП, яка сталася з вини відповідача.

На підтвердження понесених витрат на придбання ліків позивачем надано суду товарний чек №ДЖ-Рз-003308 від 20 липня 2015 року на суму 521 грн. 67 коп. (а.с. 53), чек №12846 від 23 липня 2015 року на суму 346 грн. 94 коп. та товарний чек №15 від 21 липня 2015 року на суму 5 103 грн. 68 коп. (а.с.54), а всього на загальну суму 6 006 грн. 59 коп.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводи представника відповідача про те, що придбані позивачем ліки не мають відношення до отриманих позивачем травм внаслідок ДТП, оскільки відповідно до інструкцій з використання даних лікарських засобів, їх спектр застосування, фармакологічні властивості, показання до застосування є досить широким, а не лише ті, що вибірково зазначені відповідачем. Крім того, судом вірно враховано, що з урахуванням презумпції вини у справах про відшкодування шкоди саме відповідач має надати суду належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 ліки не купував, лікар їх не призначав, однак таких доказів відповідач суду не надав.

При цьому колегія суддів враховує, що дослідження необхідності застування придбаних позивачем лікарських засобів потребує спеціальних знань у галузі медицини, а відповідач у суді першої інстанції не скористався своїм процесуальним правом та не заявляв клопотання про призначення судово-медичної експертизи, хоча таке право йому судом було роз'яснено (а.с.88).

Отже, установивши наведені вище обставини, які свідчать про те, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено належний позивачу мотоцикл, вартість відновлювального ремонту якого з урахуванням втрати товарної вартості становить 18 261 грн. та позивачу завдано шкоди здоров`ю, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні в медичних закладах та поніс витрати на придбання ліків у розмірі 6 006 грн. 59 коп.,колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 24 267 грн. 59 коп.

Таким чином, рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував прохання відповідача повернути йому всі деталі, які були б замінені після ремонту належного позивачу мотоцикла, не заслуговують на увагу, з таких підстав.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 просив у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_3 одночасно вирішити питання про передачу йому пошкодженого майна, а саме, запчастин мотоцикла «Suzuki SV 650 S», д.н.з. НОМЕР_2 які підлягають заміні відповідно до акту технічного стану (а.с.78-81).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 не конкретизував, які саме деталі підлягають заміні при проведенні ремонту пошкодженого мотоцикла та мають бути йому передані.

Крім того, колегія суддів враховує, що з акту технічного стану пошкодженого мотоцикла (а.с.30), на який посилається позивач, неможливо встановити, які саме деталі підлягають заміні при проведенні ремонту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви відповідача про передачу йому запчастин мотоцикла, які підлягають заміні при проведенні його ремонту.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає зміні з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 553 грн. 71 коп. (а.с.5). Однак при поданні позовної заяви належний до сплати розмір судового збору становив 551 грн. 20 коп. Оскільки судом частково задоволено позов ОСОБА_3, то понесені ним витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, у розмірі 255 грн. 42 коп.

Рішення суду першої інстанції частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 не оскаржується, тому відповідно до положень ст.303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3судовий збір у розмірі 255 грн. 42 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді