Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 314/667/17 Головуючий у 1-й інстанції Капітонов Є.М.
Номер провадження 22-ц/778/2759/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

за участі секретаря Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 травня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.03.2017 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 травня 2017 року провадження у справі закрито на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаним ухвалою суду, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ( а.с. 68-69 ) до апеляційного суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Апеляційне провадження у справі відкрито 06 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Відкладення розгляду справи на невизначений термін суперечить вимогам ч. 1 статті 303-1 ЦПК України.

Виходячи з того, що законом передбачені скорочені строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду і відкладення розгляду справи в цих межах неможливо та зважаючи на те, що неявка належно повідомленої особи не перешкоджає розгляду справи за її відсутності, керуючись принципом ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи та ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності ПАТ КБ «Приватбанк» та інших учасників апеляційного розгляду.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 4 частини 1 статті 311 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки оспорюваний договір укладений між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем, тому справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо.

Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст.. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, що визначено ст.1 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно між ПАТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 23.02.2012 року було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви останній приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, які разом із Заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 23.02.2012 року та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору.

Позивач надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 12000.00 грн.

До вищезазначеного кредитного договору 12.11.2004 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт.

Відповідно до вказаної Генеральної угоди ОСОБА_3 прийняв на себе зобовязання по виконанні умов кредитного договору № б/н від 23.02.2012 року, а також приєднався до Умов і Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до п. 2.1 яких банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 11163.04 грн. на строк 24 місяці з 12.11.2014 року по 30.11.2016 рік з виплатою 1,5 % на рік.

З наданої угоди ( п.2.11) вбачається, що ОСОБА_3 погодився, що дана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір.

У звязку з порушенням зобовязань саме за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 12280.76 грн.,

Отже, судом першої інстанції не враховано, що ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яка склалася в результаті неналежного виконання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12.11.2014 року, яка була укладена з фізичною особою ОСОБА_3, а не фізичною особою підприємцем.

За таких обставин, суд першої інстанції, постановивши ухвалу про закриття провадження у справі, дійшов хибного висновку стосовно наявності спору між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції іншим суддею.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 травня 2017 року про закриття провадження у справі у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: