АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупублічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №K2V4AN04183436, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у сумі 9 702,77 доларів США зі сплатою 12 процентів річних з кінцевим терміном повернення 16 лютого 2012 року. Кредит надавався на придбання автомобіля DAEWOO, модель NEXIA, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан, № кузова XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З метою забезпечення виконання умов за кредитним договором, 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір застави, за умовами якого ОСОБА_2 передав в заставу банку автомобіль марки DAEWOO, модель NEXIA, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан, № кузова XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У звязку із невиконанням ОСОБА_2 належним чином зобовязання, утворилась заборгованість, яка станом на 20 березня 2013 року складає 5 671,51 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 45 332,38 грн.

З урахуванням вищевикладеного, просить суд передати в заклад банку шляхом опису предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля; та стягнути солідарно з усіх відповідачів 10 000 грн., вирішити питання про судові витрати.

Рішеням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.112-115).

Не погодившись із рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Проте вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із наявності у Святошинському районному суді м. Києва цивільної справи про стягнення заборгованості із відповідача, що унеможливлює встановлення розміру заборгованості за кредитним договором № K2V4AN04183436 від 19 лютого 2007 року та визначитися щодо співмірності заявлених позовних вимог, з урахуванням навмисного затягування ПАТ КБ «ПриватБанк» розгляду справи і перешкоджанню у проведенні судово - бухгалтерської експертизи, суд дійшов до висновку про передчасність позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Судом встановлено, що 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №K2V4AN04183436, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у сумі 9 702,77 доларів США зі сплатою 12 процентів річних з кінцевим терміном повернення 16 лютого 2012 року. Кредит надавався на придбання автомобіля.

З метою забезпечення виконання умов за кредитним договором, 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір застави, за умовами якого ОСОБА_2 передав в заставу банку придбаний автомобіль марки DAEWOO, модель NEXIA, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан, № кузова XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У звязку із невиконанням ОСОБА_2 належним чином зобовязання утворилась заборгованість, яка станом на 20 березня 2013 року складає 5 671,51 доларів, що еквівалентно за курсом НБУ 45 332,38 грн., з яких: 3 167,36 доларів США заборгованість за кредитом; 1 784,76 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 26,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 639,19 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», «Філія розрахунковий Центр» про зобов'язання виконати умови договору, залишена без розгляду (а.с.195)

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічне право позивача прописане в умовах договору застави, яким передбачено, що заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобовязань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.

У відповідності до положень ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Зі змісту п. 34.5 договору застави вбачається, що сторони визначили вартість предмету застави у 48 460 грн.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Як вбачається зі змісту ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Положеннями ст.ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

На вказані вище норми матеріального права та фактичні обставини справи, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України уваги не звернув.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» слід закрити з підстав визначених положеннями ст. ст. 205, 310 ЦПК України, повідомивши позивача про те, що розгляд зазначених вимог віднесено до юрисдикції господарських судів.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, така позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для передачі в заклад банку предмет застави, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення, в зазначений спосіб.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 951, 87 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення - задовольнити частково.

Передати в заклад публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави, а саме належний на праві власності ОСОБА_2 автомобіль DAEWOO, модель NEXIA, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан, № кузова XWB3L31UD6A223880, реєстраційний номер НОМЕР_1, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K2V4AN04183436 від 19 лютого 2007 року в сумі 5 671, 51 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 45 332, 28 грн.

Звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, за початковою ціною реалізації заставного автомобіля в сумі 48 460 грн., зі зняттям вищевказаного автомобіля з обліку органу УДАІ ГУМВС України, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційного банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 951, 87 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4