АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/528/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/4181/17 Головуючий І інстанції: Зяброва О.Г.
Категорія: спадкові Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним та недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати недійсним заповіт від 10.10.2013 року, вчинений ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О., реєстровий номер 2841.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що його батько - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент вчинення заповіту був інвалідом 1 групи внаслідок перенесених операцій по трепанації черепа, хворів на епілепсію, переніс інсульт та був паралізований, також переніс в цей час інфаркт. Крім того, під час відвідувань батько марив та перебував у стані галюцинацій, мав сплутану свідомість. Отже, є підстави вважати, що заповіт був вчинений ОСОБА_3 в той момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Крім того, дана обставина не є суто формальною, оскільки таке порушення могло потягнути за собою і порушення процесуальних вимог щодо порядку посвідчення та форми заповіту.

В судовому засіданні позивач та його представник збільшили позовні вимоги та просили визнати недійсним заповіт від 10.10.2013 року та застосувати наслідки нікчемного правочину щодо даного заповіту, встановивши що даний заповіт відсутній. При цьому змінили також обґрунтування своїх позовних вимог та посилались на те, що ОСОБА_3 під час підписання заповіту не міг його підписати через стан свого здоров`я, отже, нотаріусу слід було застосувати вимоги ст. 207 ЦК України. Крім того, сам текст заповіту надрукований, а не записаний власноручно нотаріусом, отже, є сумніви щодо виготовлення його заздалегідь. Також, в заповіті зазначено, що він прочитаний ОСОБА_3 уголос, проте, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_5, ОСОБА_3 заповіт уголос не читав, а лише продивився. Таким чином, заповіт складений з порушенням процесуальних вимог щодо вчинення правочину і його слід визнати нікчемним, застосувавши відповідні наслідки у вигляді визнання даного заповіту відсутнім.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22.05.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Зазначає, що текст заповіту ОСОБА_3 уголос прочитаний не був, що є підставою для визнання заповіту нікчемним.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання заповіту нікчемним.

Судова колегія з таким висновком суду погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_3, який є батьком позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6)

10.10.2013 року ОСОБА_3 було складено заповіт на ім`я ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим номером 2841 (а.с.4)

За змістом до ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Законом імперативно визначаються вимоги щодо форми заповіту.

Так, в порядку ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Нотаріальна форма заповіту передбачає гарантії закріплення справжньої волі заповідача і таємниця заповіту до смерті заповідача, усунення можливості стороннього впливу на заповідача, можливість скласти заповіт (проект заповіту) юридично грамотно та відповідно до вимог закону, що в майбутньому забезпечує виконання останньої волі заповідача в межах, визначених законом, тощо.

В порядку ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем особисто або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Крім того, нотаріус вправі за заявою особи, яка до нього звернулася, на підставі ст. 4 Закону України "Про нотаріат" скласти проект заповіту.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що на час посвідчення заповіту у ОСОБА_3 мало місце тремтіння рук, через що він не міг власноручно підписати заповіт.

Про фізичні вади заповідача свідчить і медична документація, що знаходиться в матеріалах справи.

У зв`язку з цим, згідно вимог цивільного закону, нотаріусом було запрошено свідків, у присутності яких складався, підписувався та посвідчувався заповіт, про що зроблено відповідні застереження у документі.

Підпис від імені заповідача поставила свідок ОСОБА_5, про що також зазначено у заповіті.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання заповіту нікчемним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 заповіт уголос не читав, судовою колегією не приймаються.

У суді першої інстанції ОСОБА_5, допитана у якості свідка, пояснила, що нотаріус сам прочитав заповіт, потім дав прочитати заповідачу та свідкам (а.с.142-144).

Крім того, до суду апеляційної інстанції представником відповідача була надана нотаріально посвідчена заява ОСОБА_5, в якій вона підтвердила, що ОСОБА_3 читав заповіт уголос.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних доказів того, що ОСОБА_3 не читав або не міг прочитати текст заповіту, відповідачем не надано.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З інших підстав рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді