Справа № 752/3933/13-ц
Провадження по справі № 6/752/422/17
У Х В А Л А

01.08.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Мирошниченко О.В.

за участю секретаря Мархотко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Маріуца Тетяни Вадимівни про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань, покладених на неї згідно виконавчих листів виданих Голосіївським районним судом м. Києва -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Маріуца Т.В. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, до виконання ним своїх зобов'язань за рішеннями суду.

В обґрунтування подання, заявник зазначає, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/3933/13-ц від 05.12.2013 року виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 203 605, 96 грн., зща виконавчим листом 752/810015-ц від 24.11.2016 р. виданим Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 507,81 грн.; виконавчий лист 752/16276/14-ц від 26.07.2016 р. виданим Голосіївський районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 2 164 425,16 грн. ; виконавчий лист 752/8100/15-ц від 24.11.2016 р. виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 101 581,61 грн.; виконавчий лист 752/3933/13-ц від 05.12.2013 р. виданим Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. боргу у розмірі 1 16130,29 грн.

Зазначила, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, на неодноразові вимоги державного виконавця не з'являється.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої державною прикордонню службою України, боржник перетинає кордон України.

З метою забезпечення виконання виконавчих документів, державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду однак ОСОБА_2 на виклики не з'явилася, про причини неявки не повідомила.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на прав власності транспортний засіб «Ford transit», д.н.з. НОМЕР_1, який переданий на реалізацію, однак ОСОБА_2 рішення суду не виконує. Транспортний засіб «Ford transit», 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, реалізовано згідно протоколу № 264658 проведення електронних торгів від 18.04.2017 р. реєстраційний номер лота 208537. На депозитний рахунок відділу кошти від реалізації переможцем не перераховано.

ОСОБА_2 одержує доходи в розмірі 20% від заробітної плати боржника стягуються.

На підставі вищевикладеного, враховуючи рішення не виконано, у зв'язку з чим державний виконавець просила подання задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали подання, вислухавши думку головного державного виконавця, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 377-1 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/3933/13-ц від 05.12.2013 року виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 203 605, 96 грн., зща виконавчим листом 752/810015-ц від 24.11.2016 р. виданим Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 507,81 грн.; виконавчий лист 752/16276/14-ц від 26.07.2016 р. виданим Голосіївський районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 2 164 425,16 грн. ; виконавчий лист 752/8100/15-ц від 24.11.2016 р. виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 101 581,61 грн.; виконавчий лист 752/3933/13-ц від 05.12.2013 р. виданим Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. боргу у розмірі 1 16130,29 грн.

У відповідності до ст.ст. 2, 5, 11, 25, 90 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою повного своєчасного примусового виконання рішення суду направлено виклик з вимогою з'явитися на прийом до державного виконавця для сплати за вищевказаним виконавчим документом заборгованості або надати підтверджуючий документ про сплату заборгованості.

Проте, боржник до відділу не з'явився.

Встановлено, що державним виконавцем, зі свого боку, вживаються, передбачені чинним законодавством заходи примусового виконання рішення, однак, у зв'язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, та зобов'язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки, як для стягувача, так і держави в цілому, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Отже, боржник має невиконані зобов'язання на території України, та ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, боржник жодного разу до відділу державної виконавчої служби не з'являвся, будь-яких заяв, клопотань чи інших документів від неї не надходило.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (ч. 1, п. 18 ч. 3 статті 11 Закон України «Про виконавче провадження»).

Отже, наявність у ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом та в'їхати в Україну.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року №261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 року №25-32/463, № 25-5347, положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово : відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове обмеження у праві виїзду громадян України за кордон встановлюється на підставі рішення (ухвали) суду.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в України або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів.

Отже, із наведеного слідує, що наявність у боржника невиконаних зобов'язань, покладених на нього, є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного та відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», у взаємозв'язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 377 - 1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках:

якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»);

якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. - до виконання зобов'язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»).

В Листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» передбачено: на підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Керуючись роз'ясненнями Верховного Суду України суд приходить до висновку, що у боржника була і є реальна можливості виконувати обов'язок покладений на нього судовим рішенням і погашати борг перед стягувачем, адже у боржника є грошові кошти.

Проте, встановлено, що після видачі судом виконавчого документу, боржником не здійснювалось жодних проплат стягувачу на погашення боргу, у чому також простежується ухилення боржника від виконання рішення.

На підставі наведеного суд вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовими рішеннями так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, невжиття заходів пов'язаних з обмеженням у праві виїзду боржника за межі України призводить до неможливості майнового стягнення з боржника за рішенням суду, що завдає збитків стягувачу, адже сума, яка підлягає стягненню є значною.

Відповідно до роз'яснення, що містяться в листі Верховного суду України про узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірний відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах: своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

За таких обставин можна зробити висновок, що для виконання вказаного рішення суду та задля відновлення прав стягувана, порушення яких триває, є допустимим тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що боржник тривалий час злісно ухиляється від виконання рішення суду і державний виконавець обґрунтовано звернувся з поданням про обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки інші заходи впливу державного виконавця, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виявилися безрезультатними.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», статтями 11 Закону України «Про виконавче провадження», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», розділом 4 Наказу Держкомкордону України № 365 від 10 липня 2000 року «Про затвердження інструкції про порядок тимчасового затримання або вилучення паспортних документів посадовими особами Прикордонних військ України», ст. 293, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання - задовольнити.

Обмежити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання зобов'язань.

Копію ухвали для виконання направити до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя