Пров. №2/766/3683/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.

секретар Кована В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в якому просив визнати недійсним кредитний договір №0 від 06.11.2007 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що при укладенні вказаного кредитного договору керівництвом відповідача введено в оману позивача, оскільки ПАТ "УкрСиббанк" на момент укладення спірного договору не мало дозволу на укладання з резидентами кредитних договорів в іноземній валюті, про що не було проінформовано належним чином позивача, а тому вважає, що це є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях. В останнє судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату місце і час судових засідань, а також наявність в матеріалах справи письмових заперечень та заяви про застосування наслідків строків позовної давності, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 06.11.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за яким позивач отримала споживчий кредит у розмірі 71700 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 06.11.2036 року. Сторонами було погоджено всі істотні умови договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Як вбачається зі змісту спірного договору кредиту в ньому передбачено всі істотні умови такого виду договорів відповідно до вимог чинного на час його підписання цивільного законодавства.

Таким чином, укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладання відповідно до викладених в ньому умов, а відтак, з власної ініціативи, з власної волі та на свій розсуд визначили для себе правила подальшої поведінки, зокрема, щодо усіх ризиків, пов'язаних з невиконанням боржником своїх обов'язків щодо погашення кредитної заборгованості.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Не можуть бути врахованими доводи позивача відносно того, що на час укладення договору відповідач не мав дозволу на укладення кредитних договорів в іноземній валюті з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 04.05.2016 року та ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07.09.2016 року встановлено наявність відповідного дозволу у ПАТ "УкрСиббанк" на укладання валютних кредитів, в тому числі на момент укладання між сторонами договору про надання споживчого кредиту від 06.11.2007 року.

Щодо доводів позивача про неналежне надання відповідачем повної, необхідної, своєчасної інформації щодо свого права на укладання правочину в іноземній валюті, а також про порушення відповідачем вимог ст. ст. 11,18 ЗУ "Про захист прав споживачів", останні спростовуються змістом договору про надання споживчого кредиту від 06.11.2017 року підписаним позивачем.

Так, відповідно до п. 10.13. зазначеного договору, підписання зазначеного договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього, перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Відповідно до змісту вказаного інформаційного листа, наданого АТ "УкрСиббанк" та підписаного 06.11.2007 року ОСОБА_1, вбачається, що відповідачем проінформовано позивача про можливість виникнення валютних ризиків під час виконання зобов'язання за договором, які покладаються на позичальника. У листі також зазначено, що АТ "УкрСиббанк" здійснює надання фінансових послуг на підставі ліцензії Національного банку України від 24.12.2001 року №75.

Таким чином, суд вважає, що договір №0 від 06.11.2007 року відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", ЦК України та інших актів цивільного законодавства, тому підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України не вбачається.

Представник відповідача подав до суду письмову заяву з проханням застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Про існування спірного договору позивач довідалась в момент його укладення, тобто 06.11.2007 року, зважаючи на це, строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсним договору сплинув 06.11.2010 року.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 217, 253, 256, 257. 261, 267, 627-629, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 209, 213-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяД. В. Гаврилов