УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про стягнення частини середнього заробітку у зв'язку з невірним визначенням (розрахунком) середньої заробітної плати працівника, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» ( далі - ДП «Криворізька теплоцентраль») недоплачену частину середнього заробітку в сумі 7 550 грн 40 коп. у зв'язку із затримкою термінів сплати заробітної плати.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що наказом № 188к від 05 серпня 2013 його було звільнено з ДП «Криворізька теплоцентраль» у зв'язку із скороченням штату, проте відповідач своєчасно не здійснив з ним остаточний розрахунок, а тому рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року у справі №214/7912/13-ц за його позовом з ДП «Криворізька теплоцентраль» було стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні протягом 66 днів.

ОСОБА_4 зазначав, що при ознайомленні із матеріалами справи № 214/6771/13-ц він дізнався, що у довідці ДП «Криворізька теплоцентраль» від 16 вересня 2014 року №292/06 зазначений розмір його середньої заробітної плати у сумі 315 грн 71 коп., а тому визначений довідкою від 08 серпня 2013 №222/06 розмір середньої заробітної плати у сумі 201 грн 31 коп., є невірним.

Таким чином позивач вважав, що при ухваленні рішення суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розрахунок було здійснено на підставі невірної довідки від 08 серпня 2013 №222/06 по середньому заробітку 201 грн 31 коп., а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_4 недоплачену частину середнього заробітку в сумі 7550 грн 40 коп. у зв'язку із затримкою термінів сплати заробітної плати.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого

2017 року апеляційну скаргу ДП «Криворізька теплоцентраль» задоволено, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ДП «Криворізька теплоцентраль» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні розміру компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату судом при попередньому розгляді справи було невірно визначено розмір середньоденної заробітної плати позивача, а тому, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 315 грн 71 коп., дійшов висновку про наявність підстав для стягнення недоплаченої суми у розмірі 7 550 грн 40 коп.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та виходив з того, що спір між сторонами, який виник стосовно вірного визначення розміру середнього заробітку працівника для визначення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, був предметом розгляду та доведення у справі № 214/7912/13-ц (а. с. 29-30, 31-32), дійшовши обґрунтованого висновку про те, що ухвалення нового рішення по суті між тими ж самими сторонами про той самий предмет позову за фактично новими обставинами, з урахуванням іншої довідки середнього заробітку, не може бути підставою для нового розгляду в іншій справі, а є підставою для перегляду справи, в якій постановлене остаточне рішення з приводу спірного питання між сторонами.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого

2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська