Справа № 159/1590/17 Провадження № 22-ц/773/981/17 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Категорія: 32 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря - Губарик К.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду від 07 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 липня 2016 року ОСОБА_4, керуючи справним сідельним тягачем марки «DAF-95ХР», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки «KRONE» р.н.з. НОМЕР_2, на митному посту «Ягодин» Волинської митниці рухався заднім ходом в напрямку міста Ковель і здійснив наїзд на її сина, ОСОБА_5, внаслідок чого останній був смертельно травмований. Вироком Любомльського районного суду від 01 листопада 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2-х років іспитового строку не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов'язки. Транспортні засоби, якими керував ОСОБА_4 належать відповідачу ОСОБА_3, який є підприємцем, в якого працював ОСОБА_4 водієм. Зазначала, що у зв'язку з смертю сина у молоді роки вона перенесла великі моральні страждання, які привели до погіршення її стану здоров'я. Моральну шкоду вона оцінює в сумі 120 тисяч гривень, яку просила стягнути з ОСОБА_3, як володільця джерела підвищеної небезпеки, в свою користь.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 07 червня 2017 року позов задоволений частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, моральну шкоду, завдану внаслідок злочину в сумі 45000 (сорок п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду відповідній зміні з таких мотивів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції частково погодився з визначеною сумою завданої моральної шкоди з врахуванням тяжкості та тривалості моральних страждань, обставин заподіяння шкоди всіх обставин по справі та поведінки відповідача, а тому виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості прийшов до висновку про стягнення 45 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Однак, з такими висновками суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди повністю погодитися не можна, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що дійсно ОСОБА_4, 09 липня 2016 року, о 23 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним сідельним тягачем марки «DAF-95XF», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки «Krone», р.н.з. НОМЕР_2, та перебуваючи в черзі (колоні) транспортних засобів на митному посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС, на 502км + 700м автодороги «Київ-Ковель-Ягодин», рухаючись заднім ходом в напрямку м. Ковель, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, який перебував біля передньої частини іншого сідельного тягача марки «DAF-95XF 430», реєстраційний номерний знак АС0620AР, що стояв позаду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Причиною смерті ОСОБА_5 стала політравма, отримана під час дорожньо - транспортної пригоди, тобто сукупність тілесних ушкоджень, які ускладнились набряком головного мозку та легень.

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 01 листопада 2016 року Вовчика Тараса Васильовича визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено останнього від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів підтверджено, що сідельний тягач марки «DAF-95ХР», р.н.з. НОМЕР_1 та напівпричеп марки «KRONE» р.н.з. НОМЕР_2 дійсно належать ОСОБА_3.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 2 ст. 1168 цього Кодексу моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно є матір'ю ОСОБА_5.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 31.03.1995 року № 4 обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно із ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, що на момент скоєння злочину ОСОБА_4 працював водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а.с.3). Стороною відповідача не заперечується та обставина, що ДТП вчинено ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов'язків.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди в розмірі 45000 грн., суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував характер і глибину завданих позивачу моральних страждань, заподіяних вчиненням працівником відповідача злочину, внаслідок якого загинув син позивача, а тому враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 було завдано особливо глибоких та тривалих душевних страждань, пов'язаних із втратою сина, колегія суддів, виходячи з наведених обставин, вимог розумності і справедливості визначає розмір завданої позивачу моральної шкоди в сумі 100 000 грн..

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, рішення суду підлягає відповідній зміні на підставі ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 07 червня 2017 року в даній справі в частині розміру відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 100000(сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді