МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа №521/4183/14-ц
Пр.№6/521/377/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Тищенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

18 липня 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі ПАТ «Укрсиббанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №521/4183/14-ц).

В обґрунтування заяви представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зазначав, що 28 травня 2014р. Малиновським районним судом м.Одеси були ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначав, що 20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 18.06.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Посилаючись на вищевикладене ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просило суд замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі за №521/4183/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 18.06.2007 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси знаходилася цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2014року позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені (а.с. 82-85).

Зазначене рішення набрало законної сили.

Судом встановлено, що 20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 18.06.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.89-90,91)

При цьому, із матеріалів справи та із заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» встановлено, що виконавчі листи по справі №521/4183/14-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 0 від 18.06.2007 р. в розмірі 155920,81 грн., судового збору в розмірі 1673 грн. станом на час розгляду заяви не видавались та, відповідно, на виконання до виконавчої служби не предявлялись.

Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У заяві ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як на підставу вимог посилається на положення ст. 378 ЦПК України, відповідно до якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд зазначає, що пунктом 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року розяснено, що під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обовязків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК).

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах, тому не завжди є можливою.

Суди під час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження мають також враховувати правові висновки ВСУ.

Так, відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, керуючись змістом статей 512, 514 ЦК, ст. 378 ЦПК, ст. 8 Закону № 606-XIV, заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім того, положеннями п. 11 вказаного пленуму звернуто увагу на те, що суди повинні перевіряти наявність відкритого виконавчого провадження.

З проаналізованих матеріалів справи не вбачається наявність відкритого виконавчого провадження із примусового виконання рішення суду у справі №521/4183/14-ц.

Окрім того, суд зазначає, що остаточне рішення по справі набрало чинності 10.06.2014 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа, виконавчі листи можуть бути предявлені протягом одного року з наступного після набрання чинності рішення суду

Таким чином, виконавчі листи у справі №521/4183/14-ц можливо було предявити до виконання у термін до 10.06.2015року.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі листи у справі жодного разу не предявлялися до виконання, не виконувалися боржниками та не встановлювалися розстрочки та відстрочки виконання рішення суду. У звязку із чим, строк на предявлення виконавчого листа закінчився ще 10.06.2015року.

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, суд приходить до висновку, що заява ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена.

Зважаючи на те, що виконавче провадження за рішенням суду від 28 травня 2014року по справі №521/4183/14-ц не розпочате, а виконавчі листиані позивачем, ані ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не отримані, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача його правонаступником.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 37, 208, 210, 378 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти дні з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.М.Сегеда