Гребінківський районний суд Полтавської області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 528/831/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Федорак Л.М., секретаря Форсюк Н.В., за участі в.о. начальника Гребінківського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду подання в.о. начальника Гребінківського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 26167385,

в с т а н о в и в:

21 серпня 2017 року в.о. начальника Гребінківського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1, звернувся до суду із вказаним поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. В обґрунтування подання посилається на те, що у Гребінківському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавчий лист № 2-475, виданий 05.12.2005 року Гребінківським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно. Боржник аліменти сплачує не у повному обємі, внаслідок чого утворилась заборгованість. З огляду на вказане, просить суд обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 2-475.

В судовому засіданні в.о. начальника Гребінківського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 подання підтримав з підстав, викладених у поданні. Пояснив, що боржник практично щомісячно сплачує аліменти, проте у невеликому розмірі. Внаслідок чого утворилась велика заборгованість. Підтвердив, що після надання пояснень у 2013 році боржником про неможливість сплачувати аліменти у повному обємі через незайнятість, боржник державним виконавцем не викликався та йому не розяснювався обовязок подачі декларації про доходи та майно боржника у звязку із набранням чиності 30.11.2016 року Законом України «Про виконавче провадження» у новій редакції.

Суд, дослідивши матеріали подання вважає, що подання не може бути задоволене, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-XII від 21 січня 1994 р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5).

З набранням чинності з 9 березня 2011 року Законом від 4 листопада 2010 р. № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. На підставі цього Закону, ЦПК України доповнено ст. 377-1, яка визначає порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Гребінківського управління юстиції Полтавської області 26.04.2011 року відкрито виконавче провадження № 26167385 згідно виконавчого листа № 2-475, виданого 05.12.2005 року Гребінківським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно.

Натомість частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначені обовязки боржника, а саме: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Однак, державний виконавець всупереч вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України не довів суду, що боржник не виконує покладені на нього обовязки у виконавчому провадженні умисно. Сама по собі обізнаність боржника про наявність у нього заборгованості та при цьому не виконання відповідного зобовязання у повному обємі не може бути доказом ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків по сплаті заборгованості, а пояснюватись лише відсутністю матеріальних можливостей до виконання зобовязань, адже заборгованість частково погашається. Натомість, саме ухилення передбачає свідоме невиконання обовязків із сплати заборгованості. Однак доказів вказаного державний виконавець суду не надав. Водночас, не подання боржником декларації про доходи та майно боржника згідно Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що набрала чинності 30.11.2016 року, не можна вважати способом ухилення від виконання рішення суду. Оскільки державним виконавцем відповідний обовязок боржнику не розяснювався.

Окрім цього, матеріалами справи не підтверджено і тих обставин, що перебування боржника на території України буде сприяти належному виконанню боргових зобовязань, а його відсутність буде перешкодою для їх своєчасного і належного виконання.

Посилання державного виконавця на ст. 377- 1 ЦПК України, як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

За таких підстав, суд вважає, що підстав для задоволення подання немає.

На підставі ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у задоволенні подання в.о. начальника Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 26167385.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4