Справа № 161/7548/17
Провадження № 2/161/2624/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення неправильно виплаченої допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

Луцький міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неправильно виплаченої допомоги по безробіттю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10.10.2011 року у Луцькому міському центрі зайнятості на обліку перебувала ОСОБА_2, як така, що шукає роботу. На підставі ЗУ «Про зайнятість населення», згідно поданої заяви гр. ОСОБА_2 17.10.2011 року їй надано статус безробітної та призначена допомога по безробіттю.

При заповненні заяви щодо надання статусу безробітної, відповідач зазначила, що вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності. 11.11.2015 року фахівцями Луцького міського центру зайнятості встановлено, що при реєстрації в Луцькому міському центрі зайнятості ОСОБА_2 (з 26.06.1996 року) була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, а отже безпідставно отримала допомогу по безробіттю в сумі 7114 грн. 63 коп., яка підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Вказує, що відповідач в добровільному порядку повернула частину коштів в сумі 2870 грн., залишок боргу в сумі 4244 грн. 63 коп. ОСОБА_2 добровільно не повернула.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 в користь Луцького міського центру зайнятості кошти в сумі 4244грн. 63 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що вважала, що вона знята з обліку як субєкт підприємницької діяльності. Про те, що вона залишалась зареєстрованою як субєкт підприємницької діяльності вона дізналась в 2015 році. Просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно п. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» (Закону) зазначено, що в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі, члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно пп. «б» п. 3 ст. 1 Закону, який діяв до 31.12.2012 року, до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте фермерське господарство».

Судом встановлено, що з 10.10.2011 р. ОСОБА_2 була зареєстрована як така, що шукає роботу в Луцькому міському центрі зайнятості, а 17.10.2011 року їй було надано статус безробітної та призначена допомога по безробіттю, що підтверджується копіями витягів з наказів (а.с. 7).

Згідно копії заяви ОСОБА_2 до Луцького міського центру зайнятості про надання статусу безробітної та виплати допомоги по безробіттю від 17.10.2011 року ОСОБА_2 зазначила, що вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності (а.с. 12).

11.11.2015 року фахівцями Луцького міського центру зайнятості встановлено, що при реєстрації в Луцькому міському центрі зайнятості ОСОБА_2 (з 26.06.1996 року) була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, а отже безпідставно отримала допомогу по безробіттю, яка за період з 10.10.2011 року по 17.04.2012 року становить 7114 грн. 63 коп., що підтверджується копіями акту № 346 від 11.11.2015 року, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, персональної картки № 00033 на ОСОБА_2 (а.с. 8-11).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованою як субєкт підприємницької діяльності при реєстрації в Луцькому міському центрі зайнятості, не мала права на отримання допомоги по безробіттю, а тому допомога по безробіттю період з 10.10.2011 року по 17.04.2012 року в розмірі 7114 грн. 63 коп. отримана відповідачем незаконно.

Відповідно до «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.09 № 60/62, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України за №232/16248 (надалі - Порядок), начальником відділу організації працевлаштування населення Луцького міського центру зайнятості у складі комісії було прийнято рішення про повернення коштів відповідачем, згідно акту № 346 від 11.1.2015 року (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2015 року ОСОБА_2 була надіслана претензія з вимогою в 15 денний термін з дня її отримання повернути незаконно отриманні кошти у сумі 7114 грн. 63 коп. Відповідно до повідомлення про вручення, претензія отримана відповідачем 27.11.2015 року (а.с. 3, 4).

В добровільному порядку ОСОБА_2 повернула частину коштів в сумі 2870 грн. Залишок боргу в сумі 4244 грн. 63 коп. ОСОБА_2 не повернуто. Розмір боргу підтверджується розрахунком Луцького міського центру зайнятості (а.с. 5, 6).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п.6, 8 Порядку, у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітного до категорії зайнятих, така особа повинна повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. У разі неповернення коштів у встановлений строк, стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача 4244 грн. 63 коп. безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, п. 1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», пп. «б» п. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції до 31.12.2012 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Луцького міського центру зайнятості 4244 (чотири тисячі двісті сорок чотири) гривні 63 копійки безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк