Справа № 572/362/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Слободянюк Б. К.

при секретарі Кудіній А.Р., за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Сарненської РДА Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка проживає з відповідачкою, а він у за рішенням суду сплачує аліменти на її утримання. У їх відносинах мають непоодинокі випадки перешкоджання матері дитини у його участі у вихованні дочки та спілкуванні з нею, а тому просить зобовязати її не перешкоджати йому брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, й встановити години участі у вихованні та спілкуванні з дочкою за наступним графіком: щотижня з 16.00 пятниці до 18.00 неділі, під час осінніх, зимових, весняних канікул протягом пяти днів, протягом пятдесяти днів на час літніх канікул.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, а відповідач та її представник ОСОБА_4, їх не визнали повністю, заперечили та просили відмовити повністю.

Представник третьої особи начальник служби у справах дітей Сарненської РДА Рівненської області в судове засідання надав висновок Сарненської РДА Рівненської області від 23 травня 2017 року за №15/05-506, яким запропоновано встановити позивачу години участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5, за наступним графіком: щотижня в один з вихідних днів (субота або неділя) почергово в світлу пору доби за місцем проживання позивача, в учбовий період під час осінніх, зимніх, весінніх канікул протягом 2 діб та під час літніх канікул протягом 3 тижнів.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, висновок представника третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 22 вересня 2005 р.н, яка проживає з відповідачкою, а позивач за рішенням суду сплачує аліменти на її утримання.

Сторони проживають за різними адресами, у їх відносинах мають непоодинокі випадки перешкоджання мамою дитини в участі батька дитини у її вихованні та спілкуванні з нею, що визнається частково відповідачкою, при цьому не погоджується встановити батьку дитини години участі у вихованні та спілкуванні з дочкою за графіком, визначеним органом опіки та піклування Сарненської РДА.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141,157, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядкуст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідачка категорично відмовляється в наданні можливостей позивачу у спілкуванні з дитиною і перешкоджає їх спілкуванню. Між сторонами склалися такі стосунки, що привело до спору у суді.

Згідно зі ст. 159 СК України,якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів.

Сторони не змогли знайти порозуміння щодо участі батька у вихованні дитини.

Суд вважає, що спілкування з батьком не перешкоджає нормальному розвитку та вихованню дитини, а навпаки є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сімя визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення участі у вихованні дитини та встановленню порядку систематичних побачень з дитиною є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Проте, зважаючи на досліджені матеріали справи в частині ставлення дочки до батька, які з різних джерел свідчать про те, що дочка не має психологічної привязаності до батька, не висловлює бажання бачитись з ним суд ставить під сумнів, що безпосередня участь батька у вихованні дочки та регулярне спілкування з нею буде повністю відповідати інтересам дитини.

Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, має бажання приймати активну участь у вихованні дитини, допомагати матеріально, враховуючи його особисту прихильність до дитини і бажання бути батьком, а спілкування між позивачем та дитиною в цілому не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими склались неприязні відносини, що призводить до конфліктних ситуацій та може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з деяким корегуванням згідно запропонованого органом опіки й піклування, з урахуванням інтересів дитини, її зайнятості, стану здоровя та віку.

Суд вважає, що мати дитини не повинна чинити перешкоди у спілкуванні батьку з дитиною, а тому необхідно зобовязати відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні дочки та у спілкуванні з нею.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ч.2 ст.159, ч.ч.1-3 ст.157 СК України, керуючисьст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58,59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 години участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, за наступним графіком:

- щотижня в один із вихідних днів, за погодженням з ОСОБА_3 (субота чи неділя), з 11.00 год. до 20.00 год.;

- в учбовий період під час шкільних канікул (осінніх, зимових, весняних) протягом 2 діб

- щороку оздоровчий відпочинок з дитиною під час літніх канікул протягом 21 дня.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні батьківських прав ОСОБА_1 щодо спілкування з донькою ОСОБА_6

Зобовязати ОСОБА_1 дотримуватися режиму харчування та відпочинку дитини під час перебування з ним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640грн. 00коп

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя