Справа № 139/644/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Пилипчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2011 року і мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 01 серпня 2017 року звернулася до суду.

У судове засідання позивач не з'явилася, разом із матеріалами позову подала суду заяву, у якій зазначила про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просила не надавати строк на примирення і після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1» та стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату судового збору та послуг адвоката (а.с. 11). Крім того, просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідач у справі ОСОБА_2 заявлений до нього позов визнав і не заперечив проти розірвання шлюбу, також подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 19).

Судом на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом з позовною заявою.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) слідує, що сторони з 06 листопада 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України.

Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, зокрема, заявила, що з 01.01.2017 року фактично подружні стосунки припинені, а відповідач визнав позов і не заперечив проти припинення шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до положень ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду із цим позовом позивачем було сплачено 640 гривень судового збору (а.с. 1), а тому саме така сума має бути компенсована ОСОБА_1 за рахунок відповідача.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Із договору про надання правової допомоги (а.с. 8), квитанції про оплату послуг адвоката (а.с. 19) вбачається, що позивач ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу в сумі 600 гривень за надання правової консультації та написання позовної заяви про розірвання шлюбу.

Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі.

Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Сама лише квитанція про внесення плати за оформлення позовної заяви чи договір про надання правової допомоги не може бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 10, 60, 74, 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб, укладений 06 листопада 2011 року у виконавчому комітету Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області за актовим записом № 16 між ОСОБА_2, 1980 року народження та ОСОБА_1, 1990 року народження.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

В частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ___________