Справа № 682/888/17
Провадження № 2/682/461/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Зеленської В.І., при секретарі Козир О.П., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі сду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, третя особа - ПрАТ "Страхова компанія "Провідна",

в с т а н о в и в:

30.03.2017 р ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення 17353 грн 86 коп матеріальної, 200 000 грн моральної шкоди та 7680 грн витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 грудня 2015 р о 17 год 40 хв в м. Славута Хмельницької області по вулиці Кузовкова поблизу перехрестя вулиць Кузовкова-Лісна водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на пішоходному переході допустив наїзд на нього - пішохода ОСОБА_1, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, обширної рани голови, перелом потиличної кістки, перелом поперечних відростків С3-С7, забій правого стегна, забійно-саднені рани колінного суглобу, обличчя.

11.12.2015 р. відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000786, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Проте, до цього часу досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000786 не завершене.

Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження і вимушений був проходити стаціонарне та амбулаторне лікування і медичне обстеження. Понесені ним витрати на лікування становлять 17353 грн 86 коп.

Заподіяння тілесних ушкоджень стало важкою психологічною травмою для нього, чим завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях з приводу ушкодження здоров"я. Як наслідок, його турбує безсоння, порушено нормальний спосіб його життя, у звязку з чим він докладає додаткові зусилля для налагодження та організації звичного способу життя. До цього часу він вимушений проходити реабілітацію; стан здоров"я погіршився, загострилися хвороби, пов"язані із станом серцево-судинної системи, гіпертонічна хвороба перейшла в хронічну форму, турбують постійні головні болі, головокружіння; ушкодження колінного суглобу внаслідок ДТП та забій правого стегна негативно вплинули на ендопротизування лівого кульшового суглобу; внаслідок ЧМТ, отриманої у 2015 р, у нього діагностовано епілепсію із генералізованими безсудомними приступами, він вимушений постійно звертатися за медичною допомогою та проходити курси лікування. Крім цього, він, як інвалід 3 групи, ветеран праці, дитина війни вимушений захищати свої права в судовому порядку, так як відповідач відшкодував лише 6590,00 грн на лікування.

Враховуючи зазначені вище обставини, позивач та його представник - адвокат ОСОБА_2 просять позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 17353,86 грн майнової шкоди, 200 000 грн моральної шкоди та 7680 грн витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 18.05.2017 р пояснив, що 1 грудня 2015 р близько 17 год 40 хв в м. Славута Хмельницької області керував власним автомобілем "Nissan", д.р.н. ВХ 9010 ВІ. Рухаючись по вул. Кузовкова, на відстані 10 м за перехрестям з вулицею Лісна, відчув дотичний удар з якимось предметом. Коли зупинився і вийшов з автомобіля, побачив на проїзній частині дороги за декілька метрів від пішоходного перехорду ОСОБА_1, який сидів на дорозі. Він допоміг ОСОБА_1 підвестися, викликав швидку. Коли ОСОБА_1 перебував у лікарні, давав йому кошти на лікування в сумі 6590 грн. Вважає, що ОСОБА_1 сам винуватий в отриманні тілесних ушкоджень, так як переходив проїзну частину дороги не на пішоходному переході. Своєї вини у вчиненні ДТП не визнає, його вина у вчиненні ДТП не доведена у кримінальному провадженні, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрите у зв"язку з відсутністю події ДТП. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 проти позову заперечує, посилаючись на те, що винуватість ОСОБА_4 у спричиненні позивачу ОСОБА_1 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП не доведена в судовому порядку, розслідування кримінального провадження не завершене, підстави для задоволення позову відсутні.

Представник приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Провідна у судове засідання не зявився .

Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини:

з протоколу про адмінправопорушення серії АВ2 № 001018 від 04 грудня 2015 р вбачається, що 01 грудня 2015 р о 17 год 40 хв в м. Славута по вулиці Кузовкова, поблизу перехрестя вулиць Кузовкова-Лісна, ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки "Nissan", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, який переходив проїзну частину дороги по пішоходному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля.

Постановою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області провадження за матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закриті за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може свідчити про відсутність чи наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КУпАП.

Судом встановлено, що по означеному факту 11.01.2015 р відомості внесені до ЄРДР за № 0000786. Досудове розслідування не завершене.

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_4 визнав, що 1 грудня 2015 р близько 17 год 40 хв відбулось зіткнення його автомобіля з пішоходом ОСОБА_1, внаслідок чого ОСОБА_1 був госпіталізований в Славутську ЦРЛ, де проходив стаціонарне лікування.

Наведене стверджується також виписним Епікрізом про діагноз - ЧМТ, струс головного мозку, обширна забійна рана голови, перелом потиличної кістки, перелом поперечних відростків С3-С7, забій правого стегна, забійно-осаднені рани колінного суглобу і обличчя; термін лікування з 01.12.2015 р по 17.12.2015 р.

Судом також встановлено, що автомобіль Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_4, який має право керування транспортними засобами категорії В, що стверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Станом на 01.12.2015 р цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Провідна".

Згідно з узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках (30.03.2012 року), у ході проведеного узагальнення встановлено випадки безпідставного звільнення винних у ДТП осіб від цивільної відповідальності. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2009 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Л. до А., третя особа В., про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що вину відповідача у вчиненні ДТП належними доказами не доведено, а розгляд кримінальної справи ще не закінчено, тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. Ухвалою Верховного Суду України від 27 жовтня 2010 року судові рішення скасовано, справу передано на новий судовий розгляду до суду першої інстанції. Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції виходив із положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обовязку доказування своєї невинуватості. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобовязує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання про те, що доказами по справі стверджується факт ушкодження здоров"я позивача ОСОБА_1 саме внаслідок дій відповідача ОСОБА_4, які спричинили ДТП 1 грудня 2015 р.

З протоколу огляду транспортного засобу Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, від 01.12.2015 р вбачається, що о 18:20 на автомобілі виявлено тріщину передньої лівої фари, вм"ятину переднього капоту з лівої сторони.

З оглянутого в судовому засіданні протоколу огляду місця події, що міститься в матеріалах кримінального провадження № 0000786, а також із схеми місця події, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що проїзна частина дороги, на якій сталося ДТП, є прямою, з асфальтобетонним покриттям, без ям, вибоїн, напливів, забезпечує рух транспорту в двох напрямках та має по одній смузі для руху в кожному напрямку, позначена розміткою "пішоходний перехід". Зазначені параметри дають можливість зробити висновок, що у випадку однозначного і беззаперечного дотримання водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху та дозволеної швидкості на вказаній ділянці дороги, водій маючи досвід кермування з 2003 р. (рік видачі посвідчення водія), в тому числі в м. Славута, де він постійно проживає, міг уникнути наїзду на пішохода та зберегти життя і здоров"я людини, яке є найвищою суспільною цінністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно статей 22 ч. 1, 1166 ч. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

На підставі досліджених судом довідки Славутської ЦРЛ про призначені ліки під час стаціонарного лікування позивача в період з 01.12.2015 р по 17.12.2015 р, в тому числі з 22.02.2016 р по 11.03.2016 р в Хмельницькому обласному госпіталі ветеранів війни, та під час амбулаторного лікування, а також на підставі досліджених товарних чеків , рахунків і касових чеків з аптек встановлено, що на медичне обстеження внаслідок ДТП та на лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП ОСОБА_1 витрачено 15293,61 грн (а.с.4, 8, 9, 14-36).

Сторони визнали, що відповідач ОСОБА_4 відшкодував позивачу добровільно 6590 грн.

Отже, позивачем понесено матеріальні витрати на лікування в сумі 8703,61 грн., які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

При цьому слід врахувати, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-954цс16 потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково за наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до розяснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

На підставі викладеного, враховуючи характер та обсяг фізичних і душевних страждань позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв"язку з ушкодженням здоров"я внаслідок ДТП, погіршення стану його здоров"я внаслідок ДТП, про що свідчать лікарські епікризи за період стаціонарного лікування впродовж 2016-2017 років, тяжкість вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вимоги розумності і справедливості, суд знаходить за можливе задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 уклав угоду про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2 та оплатив за надання правової допомоги 7680,00 грн: (а.с.1, 37-38).

Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 640 грн за годину роботи.

Тому в користь позивача підлягає стягненню з відповідача 7680 грн компенсації витрат на правову допомогу: 4 год підготовка позову 640 х 4 = 2560 грн, участь в судових засіданнях 26.04.2017 р, 18.05.2017 р, 11.07.2017 р, 18.08.2017 р всього 8 годин, що становить 5120 грн.

Відповідно до п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи;

інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Відповідач є інвалідом ІІ групи.

А отже сторони звільнені від сплати судового збору.

Керуючись статями 8, 10, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд

в и р і ш и в.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 8703 грн 61 коп на відшкодування майнової шкоди та 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 7680 грн витрат по оплаті правової допомоги адвоката.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Зеленська В.І.