У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним та відшкодування вартості майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та відшкодування вартості майна, просила визнати недійсною довіреність від 11 листопада 2011 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі якої ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 користуватись та розпоряджатись транспортним засобом та стягнути з відповідача на її користь у порядку відшкодування вартості автомобіля кошти у розмірі 199 469 грн 80 коп.

На обґрунтування вимог зазначає, що 07 березня 2008 року нею було надано довіреність ОСОБА_4 та її чоловіку - ОСОБА_6, якою вона уповноважила подружжя керувати своїм автомобілем. Надалі позивач дізналася про те, що від її імені оформлено нотаріально посвідчену довіреність від 11 листопада 2011 року на право розпорядження її автомобілем на ім'я ОСОБА_4, однак вказану довіреність вона не підписувала. У листопаді 2015 року вона дізналася, що її автомобіль був знятий з реєстраційного обліку для реалізації. Позивач зазначала, що відповідач неправомірно розпорядилася її транспортним засобом.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2015 року позов задоволено. Визнано недійсною довіреність від 11 листопада 2011 року за реєстровим № 164, текст викладений на спеціальному бланку № ВНР 79603, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_5, на підставі якої ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 користуватись та розпоряджатись транспортним засобом марки «Тоуоtа RAV4», 2002 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у порядку відшкодування вартості автомобіля кошти у сумі 199 469 грн 80 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Разом з тим, представник заявника подав касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте ним подано клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення першої інстанції про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову апеляційний суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та на підставі наданих сторонами доказів дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, будь-яких доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем не надано.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, строк на касаційне оскарженнярішення апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним та відшкодування вартості майна, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ