Справа № 177/121/17
Провадження № 2/177/554/17
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

09 серпня 2017 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.01.2017 звернувся до Криворізького районного суду та в обґрунтування позовних вимог вказував, що 10.12.2011 між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а відповідач ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 30800,00 грн., факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою написаною власноручно ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 взяла на себе на добровільних засадах, зобовязання перед позивачем відповідати за зобовязання відповідача ОСОБА_2, які виникають з умов договору позики від 10.12.2011, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 У звязку з чим 10.12.2011 між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки.

10.09.2013 рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з відповідачів солідарно стягнуто на користь позивача суму заборгованості за договором позики від 10.12.2011 у розмірі 30600,00 грн., а також достроково розірвано договір позики у звязку з істотним порушенням умов договору.

З моменту ухвалення зазначеного рішення, його виконання у добровільному та примусовому порядку не здійснено, що позбавляє позивача можливості користуватися своїми коштами та отримувати економічну вигоду, тому просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь суму в розмірі 2962,75 грн. розмір 3% річних від суми позики та 31059,00 грн. - проценти індексу інфляції, а всього 34021,75 грн. за період з 15.10.2013 (день набрання рішенням законної сили) по 04.01.2017 (день направлення позовної заяви до суду), а також судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.53).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать розписка ОСОБА_3 про явку до суду та її особистий підпис у поштовому повідомленні, яке направлялося за її зареєстрованим місцем проживання (а.с.46,48), а також поштові повідомлення, які направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але повернулися на адресу суду (а.с.49,50,54,55).

Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, 10.12.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, згідно п.1.2 якого позивач ОСОБА_1 передав, а відповідач ОСОБА_2 прийняла у власність 30800,00 грн., строком до 10.12.2014 (а.с.4-5), факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою написаною власноруч ОСОБА_2 (а.с.6).

У забезпечення зобовязань відповідача ОСОБА_2 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 10.12.2011 укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати за зобовязанням позичальника, відповідача ОСОБА_2, які виникають з умов договору позики від 10.12.2011, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та згідно з яким позичальник отримав позику в розмірі 30800,00 грн. строком до 10.12.2014, в повному обсязі цих зобовязань (а.с.7-8).

У звязку з невиконання зобовязань за договором позики, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2013 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Ковбасні вироби «Словянські» про дострокове розірвання договору позики та стягнення суми боргу за договором позики задоволені, договір позики від 10.12.2011, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, та з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно стягнуто на користь ОСОБА_1 сума заборгованості за договором позики 10.12.2011 у розмірі 30600 грн. (а.с.9-12). Рішення набрало законної сили 14.10.2013, про що зазначено у виконавчих листах, виданих Дніпровським районним судом Дніпропетровської області 10.09.2013 (а.с.14-15).

Проте з моменту винесення рішення його виконання у добровільному та примусовому порядку не здійснено, що підтверджується постановами про повернення виконавчого документа стягувачу, а також листом Криворізького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.12.2016 № 03-14/2476, в яких зазначено, що згідно з актом державного виконавця та відповідей реєструючих інстанцій, у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (а.с.13,16).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі, встановлених договором або законом.

Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість свого зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Отже, оскільки з моменту винесення судом рішення про примусове виконання боржником грошового зобов'язання до його фактичного виконання договірні відносини між сторонами не припиняються, позикодавець має право на стягнення з позичальника та поручителя додаткових санкцій за весь цей період. Підсумовуючи викладене, можливо зробити висновок, що діюче законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з наявністю судового рішення чи відкриття провадження по його примусовому виконанню, а стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих окремо на встановлену в судовому рішенні суму боргу за період невиконання відповідного судового рішення, є цілком правомірним і обґрунтованим.

Відтак, сума інфляційних витрат та трьох процентів річних за період з 15.10.2013 (набрання рішенням суду законної сили) до 04.01.2017 (день направлення позовної заяви до суду), яка підлягає стягненню з відповідача, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, складає відповідно 31059,00 грн. та 2 962,75 грн.

При цьому суд зробив наступний розрахунок щодо індексу інфляції: 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1.038 х 1.010 х 1.004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,004 х 0,990 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,020 х 1,007 х 1,009 х 0,996 х 1,010 х 1,035 х 1,001 х 0,998 х 0,999 х 0,997 х 1,018 х 1,028 х 1,018 = 2,015.

Таким чином, індекс інфляції становить - (2,015), що в грошовому значенні становить 31059,00 грн.: (30600 грн. х 2,015 30600).

Щодо розрахунку трьох відсотків річних, то він здійснюється за кожен день прострочення за формулою - сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) * кількість днів прострочення.

Відтак, 3 % річних від простроченої суми, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача за договором від 10.12.2011 становить 2962,75 грн., виходячи з наступного розрахунку: 30600 грн. х 3 % / 365 днів х 1178 дні (з 15.10.2013 по 04.01.2017).

Враховуючи вищевикладене, з відповідачів солідарно підлягає стягненню 3% річних від суми позики в розмірі 2962,75 грн. та інфляційні витрати в розмірі 31059,00 грн., а всього 34021, 75 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640, 00 грн. (а.с.32), тому суд в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 640,00 грн., в рівних частках, тобто по 320,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 208 ч.1 п.2, 213,215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Валове), вул. Підлісна, 1б, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Валове), вул. Комарова, 19, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, 3% річних від суми позики за договором позики від 10.12.2011 в розмірі 2962 (дві тисячі девятсот шістдесят дві) гривні 75 копійок та інфляційні витрати в розмірі 31059 (тридцять одна тисяча пятдесят девять) гривень 00 копійок, а всього 34021 (тридцять чотири тисячі двадцять одна) гривня 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Валове), вул. Підлісна, 1б, та на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Валове), вул. Комарова, 19, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана відповідачами протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: