АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-7884 Головуючий у1-й інстанції - Коробенко С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Борисової О.В.

Усика Г.І.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4, заінтересовані особи: ПАТ "Фідобанк", ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у справі за позовом ПАТ "Ерсте Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Не погодившись з таким вирішенням питання, ОСОБА_4через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення ОСОБА_4 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю, районний суд виходив з того, що списання банком заборгованості ОСОБА_4 не свідчить про припинення її зобов'язань за кредитним договором, оскільки відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості. Крім того, районним судом було встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №10 від 29 квітня 2014 року ПАТ "Фідобанк" передав права вимоги за кредитним договором № 014/0398/2/24167 ТОВ "Грифон Капітал". За таких обставин районний суд відхилив надану ОСОБА_4 на підтвердження своїх вимог довідку ПАТ "Фідобанк" від 04 квітня 2017 року про те, що заборгованість ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором станом на 28 березня 2017 року відсутня.

Оспорюючи такі висновки районного суду, ОСОБА_4 посилається на те, що 28 лютого 2014 року на рахунок банку нею було внесено кошти в сумі 65 000 доларів США від добровільної реалізації квартири, тому банк не мав права 26 березня 2014 року звертатися до Державної виконавчої служби із заявою про примусове стягнення всієї заборгованості на підставі виконавчого листа від 23.05.2011, оскільки решта заборгованості є прощеною банком, а тому зобов'язання є припиненим внаслідок прощення боргу, що підтверджується рішенням кредитного комітету ПАТ "Фідобанк" від 23 січня 2014 року.

Указані доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті у якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на ту обставину, що відповідно до наявних у розпорядженні суду письмових доказів 29 квітня 2014 року, тобто після рішення кредитного комітету ПАТ "Фідобанк" від 23 січня 2014 року, ПАТ "Фідобанк"за договором №10 відступив своє право вимоги за кредитним договором № 014/0398/2/24167 ТОВ "Грифон Капітал" (а.с.178-189).

Ураховуючи цю обставину у контексті положень п. 7 "Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок регресу", затвердженого Постановою Правління Національного банку України №172 від 01.06.2011, у суду немає підстав вважати, що в даному випадку має місце припинення зобов'язання внаслідок прощення боргу.

Таким чином, висновки районного суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва № 2-5413/11 від 23 травня 2012 року таким, що не підлягає виконанню повністю з 26 березня 2014 року, є правильними і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: О.В. Борисова

Г.І. Усик