24.07.2017 Справа № 363/284/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - Рудюка О.Д.

при секретарі - Давидової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2. Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок, площею 78,3 кв. м., який знаходиться в АДРЕСА_1. Спадщину після смерті батька позивач прийняв. Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок.

Зважаючи на вказані вище обставини, позивач просить визнати за нимправо власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадкове майно: житловий будинок, площею 78,3 кв. м., який знаходиться в АДРЕСА_1.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 5410.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Печерським ЗАГСом, актовий запис № 345, батьками ОСОБА_3 являються ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_4 - мати.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, площею 78,3 кв. м., який знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до спадкової справи № 364/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, спадкоємцями є позивач - ОСОБА_1

ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом, після померлого батька ОСОБА_2, шляхом подання заяви № 364/2013 від 14 серпня 2013 року до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області.

Відповідно до довідки № 1477 виданої Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області 12 серпня 2013 року, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 з 24 листопада 1979 року по день смерті.

На день його смерті спільно з ним у будинку за вищевказаною адресою зареєстрованих та проживаючих не було. Від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області заповітів посвідчено не було.

Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, інвентаризаційна справа № 1214, виданий 20 травня 1988 року, даний житловий будинок був збудований у 1958 році.

Відповідно до Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 являється власником даного будинку з 1979 року.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1958 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний житловий будинок входить до спадкової маси.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Однак, оскільки будинок був збудований в 1958 році, значиться в господарській книзі сільської ради, діюче на час введення будинку в експлуатацію законодавство не вимагало реєстрації прав власності то на думку суду спірний будинок не є самочинним будівництвом, належав спадкодавцю і тому за позивачем слід визнати право власності на вказаний спірний будинок.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 58, 60,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, площею 78,3 кв. м., який знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк