Провадження № 22-ц/780/3421/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 29 19.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів: Приходька К.П., Сліпченка О.І.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2017 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 де і проживають однією сім'єю.

15 листопада 2016 року їх квартира була затоплена, внаслідок розгерметизації електронагрівача в квартирі № 124, який встановлений власними силами відповідача, що спричинило позивачам матеріальні збитки.

Згідно кошторису вартість відновлюваних робіт по ремонту квартири склала 41 269 грн. Відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовляється відшкодувати позивачам матеріальну шкоду, а тому позивачі просили суд стягнути з відповідача 41 269 грн. матеріальної шкоди, та 10 000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі в розмірі 551 грн.20 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 34 391 грн. (тридцять чотири тисячі триста дев'яносто одна гривня) та судові витрати по справі в розмірі 551 грн.20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 22 лютого 2017 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що в рішенні суд першої інстанції не надав належної оцінки всім обставинам справи та не прийняв до увагу ту обставину, що відповідач неодноразово пропонувала відремонтувати квартиру позивачів за власний рахунок, однак позивачі відмовлялися.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що відповідач не була ознайомлена з актом про залиття квартири. Окрім того, суд не перевірив співмірність завданої шкоди згідно з актом про залиття квартири та кошторисом на будівельні роботи, а також не перевірив повноважень та наявність ліцензії юридичної особи на розробку такого кошторису.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судове засіданні ОСОБА_2 не з»явилась. Про дату, час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила.

Позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши обставини справи, заслухавши доповідь головуючого судді у справі, пояснення сторін по справі, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_3, згідно договору купівлі-продажу № 1-4552 від 09 вересня 2004 року (а.с.11-14).

15 листопада 2016 року квартира позивачів була затоплена, внаслідок розгерметизації електронагрівача в квартирі № 124 . Факт затоплення квартири позивачів в судовому засіданні визнала відповідач.

Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого, холодного водопостачання (або залиття з покрівлі) від 16 листопада 2016 року, складеного комісією в складі головного інженера виконавця послуг, інженера з технічного нагляду, майстра дільниці, слюсаря сантехніка, було проведено обстеження квартири №120 і зазначено, що причиною залиття є розгерметизації електронагрівача в квартирі № 124, який встановлений власними силами (а.с.15).

Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 від 26 грудня 2016 року вартість ремонту кватири АДРЕСА_1 становить 41 269 грн. 00 коп.(а.с.16-18).

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачами в наданий суду кошторис було включено не лише вартість матеріалів та ремонтних робіт, але і заробітна плата працівників та кошторисна трудомісткість. Вимоги про стягнення моральної шкоди не були доведені позивачами, а тому судом першої інстанції в цій частині було відмовлено в задоволенні позову.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є (в тому числі) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (майна), а також витрати, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вище викладені норми права та обставини справи і докази на які посилається позивач, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення грошової суми в меншому розмірі враховуючи витрати на матеріали та ремонтні роботи.

Разом з тим, зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що відповідачем визнається позов в частині залиття квартири та не визнається в частині стягнення грошової суми, однак відповідач не заявляла в суді першої інстанції про проведення експертизи для визначення завданої залиттям квартири шкоди, а тому суд першої інстанції виходив з наданих позивачами доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позивач надала суду належним чином посвідчені копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Біо-Альянс» та ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України видану ТОВ «Біо-Альянс», відповідно до яких вони мають право проводити будівельні та монтажні роботи. Вказане товариство складало локальний кошторис на ремонті роботи квартири позивачів, який суд поклав в основу рішення, визначаючи розмір майнової шкоди. Судова колегія прийняла ці докази, оскільки вони досліджувались судом першої інстанції. Але питання про їх приєднання до матеріалів справи в суді першої інстанції не вирішувалось внаслідок відсутності заперечень відповідача щодо наявності у даної організації такої ліцензії. Про такі свої заперечення відповідач заявила лише в апеляційній скарзі.

Таким чином, предметом апеляційного скарження є рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової суми, а тому законність рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні моральної шкоди не переглядалася.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді