Справа №295/3648/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Андрушко І.С., Слончак А.С., Зубрицької Т.Л., Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_7, про визнання довіреностей, угоди та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2005 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 38-05/1/111, згідно умов якого вона отримала кредитні кошти для купівлі автомобіля марки Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС, та в цей день було укладено договір застави зазначеного автомобіля. У 2007 році нею було погашено кредит в повному обсязі. У звязку з фінансовими проблемами 09.02.2014 рокувона уклала з ОСОБА_7 договір оренди автомобіля та передала транспортний засіб останньому, що підтверджується розпискою. ОСОБА_7 чотири рази сплатив кошти за оренду автомобіля всього в сумі 6000,00 грн. та сплатив за його заставу в сумі 5000,00 грн., після чого гроші не сплачував, на вимоги позивача повернути автомобіль не реагував, на телефонний та електронний зв'язок не виходив, у звязку з чим позивач звернулася до правоохоронних органів з заявою про незаконне позбавлення транспортного засобу. Через деякий час автомобіль було зупинено у м. Радомишль Житомирської області, за кермом якого знаходився ОСОБА_8 - чоловік відповідача ОСОБА_4, який пояснив, що автомобіль придбав законно. Згодом відповідач ОСОБА_4 також звернулася до правоохоронних органів та по факту її звернення розпочато досудове розслідування. На адвокатський запит 10.12.2014 року було отримано відповідь, що згідно бази НАІС ДДАІ України вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_1, однак транспортний засіб знято з обліку для реалізації 25.02.2014 року по дорученню уповноваженої особи ОСОБА_2 серії ВТР № 817197 від 24.02.2014 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Житомирське МРЕВ ДАІ ГУ МВС України у відповіді від 17.02.2015 року на адвокатський запит надав пакет документів, що стали підставою для реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_4, у тому числі інформацію про угоду щодо відчуження автомобіля № 312506 від 26.02.2014 року. Ірпінське МРЕВ ДАІ ГУ МВС України підтвердило інформацію щодо переходу права власності на автомобіль від позивача до ОСОБА_4, додатково зазначивши, що автомобілю НОМЕР_1. В уточнення до позовних вимог позивачем вказано про те, що ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 07.04.2015 року на спірний автомобіль, зареєстрований за ОСОБА_4, був накладений арешт. На запит суду УДАІ УМВС України в Житомирській області надало відповідь, з якої слідує, що станом на 29.06.2015 року вказаний автомобіль, однак з номерним знаком СВ 3115 ВЕ, зареєстрований за ОСОБА_5 Позивач зазначає, що довіреність від 24.02.2014 року, зареєстровану в реєстрі за № 106, не підписувала та не мала наміру відчужувати автомобіль, підпис на вказаній довіреності їй не належить, що також підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, та вказана довіреність підписана на підставі недійсного паспорта. Крім того, 25.02.2014 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було посвідчено довіреність в порядку передоручення, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 здійснювати усі дії, передбачені у довіреності від 24.02.2014 року, в тому числі продавати автомобіль, обмінювати, знімати та ставити його на облік, експлуатувати, передавати в безоплатне користування та оренду. Також позивач стверджує, що ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, які вказані у довіреностях від 24.02.2014 року та 25.02.2014 року, ніколи не знала, про вказаних осіб їй нічого невідомо.

У звязку з викладеним, уточнивши та доповнивши позовні вимоги, позивач просить: визнати недійсною довіреність від 24.02.2014 року, яка підписана від імені ОСОБА_1 та зареєстрована в реєстрі за № 106; визнати недійсною довіреність від 25.02.2014 року, яка підписана від імені ОСОБА_2 та зареєстрована в реєстрі за № 509; визнати угоду від 26.02.2014 року за № 312506, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до якої автомобіль марки Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС (д.н.з. у володінні ОСОБА_4 - АМ7553ВМ, д.н.з. у останнього володільця ОСОБА_5 СВ3115ВЕ) перейшов у власність від позивача до ОСОБА_4, недійсною з моменту укладення; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію САТ № 592077, видане ОСОБА_4 на автомобіль марки Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС (д.н.з. у володінні ОСОБА_4 - АМ7553ВМ, д.н.з. у останнього володільця ОСОБА_5 СВ3115ВЕ); витребувати автомобіль марки Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС (д.н.з. у володінні ОСОБА_4 - АМ7553ВМ, д.н.з. у останнього володільця ОСОБА_5 СВ3115ВЕ) з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача пояснив, що позивачу невідомо яким чином автомобіль вибув з володінння ОСОБА_7 та потрапив до ОСОБА_2, з яким вона не знайома. Позивач також пояснила, що її автомобілем заволоділи шахрайським способом, після того, як ОСОБА_7 перестав виходити на телефонний зв'язок, вона звернулася до Дніпровського РВ УМВС України в м. Києві, звідки дізналася, що його паспорт підроблений. 24.02.2014 року у нотаріуса ОСОБА_6 довіреність не підписувала і вперше побачила його у слідчого в м. Житомирі.

Представники відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнали. Пояснили, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем майна, оскільки не знала і не могла знати, що придбала майно в особи, яка не мала наміру відчужувати автомобіль. Даний автомобіль вибув з володіння позивача за її волею згідно укладеного нею договору оренди. На даний час відсутній вирок у кримінальній справі, за яким засуджено особу за викрадення спірного майна у позивача, тому твердження про те, що транспортний засіб був викрадений є необґрунтованим. Крім того, автомобіль був придбаний у ОСОБА_3, який і має відповідати за позовом.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили.

ОСОБА_5 особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що 24.02.2014 року ним була посвідчена довіреність від імені ОСОБА_1, яка особисто була присутня при видачі та посвідченні довіреності на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_10, за якою вона добровільно надала їм повноваження (незалежно одному від одного) знімати та ставити в органах ДАІ, продавати, обмінювати, експлуатувати, передавати в безоплатне користування, оренду автомобіль Scoda Octavia, 2005 року випуску, шасі № TМВ01_411135В015413, д.н.з. AI7870АС, що знаходився на обліку в Ірпінському МРЕВ ДАІ УМВС України з 20.05.2005 року.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на розсуду суду.

ОСОБА_5 особа ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

Суд, заслухавши позивача та її представника, представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2015 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір № 38-05/1/111 на купівлю автомобіля Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС, зареєстрований Ірпінським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВНС № 417967 від 20.05.2005 року, та згідно довідки Московського відділення КМФ АКБ «Укрсоцбанк» від 23.08.2007 року кредит позивачем погашено.

09.02.2014 року позивач уклала з ОСОБА_7 договір оренди зазначеного автомобіля та передала транспортний засіб останньому, що підтверджується розпискою. Втім зазначений договір є нікчемний, оскільки всупереч ч. 2 ст. 799 ЦК України не був нотаріально посвідчений.

Як вбачається з відповіді Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області від 10.12.2014 року, згідно бази НАІС ДДАІ України автомобіль Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС, був зареєстрований за ОСОБА_1 Даний транспортний засіб знято з обліку для реалізації 25.02.2014 року по дорученню серії ВТР № 817197 від 24.02.2014 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (уповноважуюча особа ОСОБА_2).

Згідно довіреності від 24.02.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та зареєстрованої в реєстрі за № 106, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2, ОСОБА_10, зокрема, знімати та ставити на облік в органах ДАІ, продавати, обмінювати, експлуатувати, передавати в безоплатне користування та оренду належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВНС 417967, виданого Ірпінським МРЕВ ДАІ УМВС України 20.05.2005 року, спірний автомобіль.

25.02.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 була посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 509 довіреність (в порядку передоручення), якою ОСОБА_2, який діє за довіреністю ОСОБА_1, уповноважив ОСОБА_3 вчиняти дії, які зазначені у довіреності від 24.02.2014 року, відносно вказаного вище автомобіля.

Згідно відповідей Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міст Буча та Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в Київській області від 09.10.2014 року та Центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів м.Житомира від 17.02.2015 року вказаний автомобіль 26.02.2014 року був зареєстрований за ОСОБА_4 з наданням права користування транспортним засобом ОСОБА_8 ОСОБА_10 свідоцтво про реєстрацію САТ № 592077 та автомобілю НОМЕР_2. Зазначене підтверджується заявою № 36046251 від 26.02.2014 року про проведення операції «Реєстрація ТЗ придбаного в торгівельній організації», довідкою-рахунком від 26.02.2014 року.

Згідно бази даних центра НП ПВТЗ 1801 м. Житомира вказаний транспортний засіб 27.03.2015 року був знятий з обліку для подальшої реалізації ОСОБА_8 згідно доручення серії НАН № 095222 від 20.03.2015 року.

Як убачається з відповіді Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирській області від 02.07.2015 року, станом на 29.06.2015 року спірний автомобіль з номерним знаком СВ 3115 ВЕ зареєстрований 15.04.2015 року за ОСОБА_5 згідно довідки-рахунку ААЕ 187467 від 01.04.2015 року ТОВ «Відар».

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України, існує вимога, яка міститься у частині 3 цієї статті та згідно якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Зокрема, у разі вчинення правочину представником, суду слід з'ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Згідно відповіді СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві заява ОСОБА_1 про вчинене відносно неї правопорушення зареєстрована до ЖЄО за №11943 від 19.03.2014 року, по даному факту 19.03.2014 року розпочато кримінальне провадження №0003203 за ч.1 ст. 190 КК України.

Як вбачається з висновку експерта № 269 від 12.12.2016 року, підпис та рукописний запис «ОСОБА_1О.» у довіреності від 24.02.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за № 106, виконано не ОСОБА_1, а іншою особою.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 не мала наміру відчужувати належний їй на праві власності автомобіль, таке відчуження не відповідало її волі, ОСОБА_2 діяв не в інтересах позивача та остання не схвалила в подальшому вчинений від її імені правочин, тому вимоги позивача щодо визнання недійсними довіреності від 24.02.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованої в реєстрі за № 106, та довіреності від 25.02.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованої в реєстрі за № 509 суд вважає обґрунтованими і такі правочини мають бути визнаний недійсним.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У зв'язку з тим, що спірний автомобіль був відчужений від імені ОСОБА_1 поза її волею, то вона має право домагатися відновлення свого права на нього.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_5 не знала і не могла знати, що попередній володілець спірного автомобіля не мав права його на відчуження, слід прийти до висновку, що ОСОБА_5 в розумінні вимог ст. 388 ЦК України є добросовісним набувачем спірного автомобіля, так як також до суду не надано доказів того, що цим автомобілем вона заволоділа незаконно без відповідної правової підстави.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

З роз'яснень, викладених в п. п. 26, 31, 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. У разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати, що добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (частина четверта статті 390 ЦК).

З врахуванням викладеного спірний автомобіль вибув з володіння власника ОСОБА_1 не з її волі на підставі підробленої довіреності, а тому позивач має право домагатися відновлення свого права на нього шляхом витребування від добросовісного набувача, яким є ОСОБА_5

Що стосується вимог позивача про визнання угоди від 26.02.2014 року за № 312506, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до якої автомобіль марки Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС (д.н.з. у володінні ОСОБА_4 - АМ7553ВМ, д.н.з. у останнього володільця ОСОБА_5 СВ3115ВЕ) перейшов у власність від позивача до ОСОБА_4, недійсною з моменту укладення та визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію САТ № 592077, видане ОСОБА_4 на автомобіль марки Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС (д.н.з. у володінні ОСОБА_4 - АМ7553ВМ, д.н.з. у останнього володільця ОСОБА_5 СВ3115ВЕ) суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388, довідка-рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Отже, довідка-рахунок за своєю правовою природою не є правочином, а є лише документом, який підтверджує факт укладання договору купівлі-продажу та правомірність придбання транспортного засобу.

Як встановлено судом, у матеріалах справи відсутня угода від 26.02.2014 року за № 312506, укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до якої автомобіль перейшов у власність ОСОБА_4, на яку позивач посилається як на доказ відчуження транспортного засобу, тому вимоги позивача про визнання недійсною угоди та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є безпідставними, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягує з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 487,20 грн. та 2500,00 грн. відповідно до заявлених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 203, 215, 216, 330, 388, 655 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсною довіреність від 24.02.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за № 106.

Визнати недійсною довіреність від 25.02.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровану в реєстрі за № 509.

Витребувати автомобіль марки Scoda Octavia Tour, 2005 року випуску, шасі № TMBDL41U35B015413, д.н.з. AI7870АС (СВ3115ВЕ) з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1487,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12500,00 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було поданро. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова