пр. № 2-з/759/21/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред'явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, оскільки вважає, що відповідач продала земельну ділянку, та не погашає заборгованість по договорам позики, після часткового погашення заборгованості остання повідомила, що більше нічого повертати не збирається, а тому є підстави вважати, що протягом розгляду справи у суді, остання відчужить майно, яке їй належить та не розрахується з позивачами, що унеможливить виконання рішення суду.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд дослідивши заяву, прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні ді

Відповідно до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слід зазначити, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, не зазначено обставин та не надано доказів, що відповідач має намір ухилятись від виконання чи перешкоджати виконанню рішення суду.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що подана заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред'явлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів.

СУДДЯ: