Номер провадження: 22-ц/785/4628/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року,-

встановила:

У листопаді 2009 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2009 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 01.12.2009 року застосовані заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 виїзд за межі території України до розгляду цивільної справи.

У серпні 2016 року представник відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того , що заява про скасування забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Проте, з такими висновками повністю погодитися неможна.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Частиною 6 статті 154 ЦПК України встановлено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається , що у листопаді 2009 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2009 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 01.12.2009 року застосовані заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 виїзд за межі території України до розгляду цивільної справи (а.с.7).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження виїзду відповідача може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак,з зазначеними висновками не можна погодитись з таких підстав.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову .

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення ст. 152 ЦПК України не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України " Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України ".

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у зв'язку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції застосував зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України виходячи за межі своїх процесуальних повноважень.

Порушення судом першої інстанції зазначених вимог є порушенням принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, оскільки ухвала про забезпечення позову прийнята судом поза межами його компетенції, тому в розумінні цих норм не можна визнати, що ухвала постановлена " судом, встановленим законом ".

Таким чином, оскільки ухвала щодо застосування способу забезпечення позову постановлена судом першої інстанції з перевищенням передбачених законом процесуальних повноважень, вона підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково відмовив у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову.

За таких підстав, відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись п.2 ч.1 ст.312, ст.ст.315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову - скасувати.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 01.12.2009 року про забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 виїзд за межі території України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова