У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Імпрекс» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою приватного підприємства «Імпрекс» на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що на підставі наказу від 10 вересня 2013 року № 54 його звільнено з посади директора приватного підприємства «Імпрекс» (далі - ПП «Імпрекс») у зв'язку з виходом на пенсію. При звільненні відповідачем не було виплачено 14 604 гривні 72 копійки компенсації за невикористану відпустку, яка стягнута на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 вересня 2014 року.

Посилаючись на те, що остаточний розрахунок проведено лише 15 липня

2015 року, просив суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 10 вересня 2013 року

по 15 липня 2015 рік в розмірі 60 875 гривень 05 копійок.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області

від 02 лютого 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПП «Імпрекс» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.09.2013 року по

15.07.2015 року в сумі 60 875,05 грн.

Стягнуто з ПП «Імпрекс» на користь держави 608,75 грн. судового збору.

У касаційній скарзі ПП «Імпрекс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині розміру стягнення середнього заробітку та судового збору, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору .

Встановивши, що відповідач не виплатив позивачу при звільненні компенсацію за невикористану відпустку, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня його звільнення до дня остаточного розрахунку.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Імпрекс» відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 лютого

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович