Провадження № 2 /522/3801/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Бойчук А.Ю.,

при секретарі Іскрич В.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги», ОСОБА_2 про стягнення боргу.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ТОВ «Центр правової допомоги», по якому просить стягнути з ТОВ «Центр правової допомоги» борг за договором про надання правової допомоги у розмірі 3200 (три тисячі двісті), три проценти річних від простроченої суми в розмірі 205 грн. 68 копійок, суму індексу інфляції за весь час прострочення з травня 2014 року по червень 2016 року в розмірі 2458 грн. 76 копійок, та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у листопада 2005 року між позивачем та «Адвокатською компанією ОСОБА_2», в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги. Як аванс позивачем було сплачено 800 грн.

Протягом наступних пяти років жодного позову в судах всіх інстанцій виграно не було.

15 березня 2011 року в присутності свідка позивач передав ОСОБА_2Г готівкою 300 доларів США, що еквівалентно 2400 грн. Оскільки судом було відмовлено позивачу в задоволенні позову, позивач звернувся до відповідача про повернення отриманих від нього коштів. Відповідач повинен був повернути 3200 грн (800 грн. сплачених при підписанні договору та 2400 грн. сплачених 15 березня 2011 року) до 3 травня 2014 року. Враховуючи період прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання станом на 22 червня 2016 року в кількості 782 дні, позивач вважає що на його користь з відповідача підлягає стягненню також три проценти річних від простроченої суми, що становить 205 грн. 68 копійок. Згідно таблиці індексу інфляції, індекс інфляції за період з травня 2014 року по червень 2016 року складає із суми боргу 3200 грн. 2453 грн.11 копійок.

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1В до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце був повідомлений, поважних причин неявки суду не надав.

Представник ТОВ «Центр правової допомоги» у судове засідання не зявився, про час і місце був повідомлений, до суду надав заперечення на позовну заяву в яких зазначив що в підписаних договорах на яких посилається позивач не передбачено повернення замовнику отриманих від нього на виконання договору 800 грн, тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Cудом встановлено, що 05 січня 2010 року між позивачем, як замовником та ТОВ «Центром правової допомоги» як виконавцем в особі його директора ОСОБА_2, було укладено договір про надання правової допомоги згідно умов якого виконавець зобовязався надати позивачу правову допомогу та представляти права і законні інтереси у взаємовідносинах з державними органами України та в судах України в спорі з органами Пенсійного фонду України з питання про перерахунок пенсії як військовослужбовцю розвідувальних органів України.

Згідно пункту 4.1. Договору, вартість послуг Виконавця визначались в розмірі 50% суми, фактично отриманої замовником в якості погашення заборгованості по виплаті пенсії на виконання рішення суду. При цьому, зазначена вартість послуг зменшувалась на 800 грн., які були сплачені замовником.

Відповідно до п. 2.1.4. зазначеного Договору, виконавець зобовязаний підготувати на направити у встановленому порядку необхідні для виконання отриманого завдання правові документи: позовні заяви, заяви, скарги, клопотання, інше.

П. 5.3 вказаного договору передбачено, що у разі невиконання виконавцем взятих на себе зобовязань, передбачених пунктом 2.1.4. даного договору, Замовник вправі в односторонньому розірвати договір з отриманням повернення сплаченої суми послуг.

Також в матеріалах справи наявна копія розписки від 15 березня 2011 року, відповідно до якої ОСОБА_1 передав ОСОБА_2Г грошові кошти у сумі 2 400 гривень (що еквівалентно 300 доларів США), що підтверджується розпискою наявну в матеріалах справи. Відповідно до змісту розписки вищевказані зазначені кошти підлягають витраті виключно в інтересах позивача, в іншому випадку, за першою вимогою. ОСОБА_2 зобовязується повернути отримані кошти. Отримані ОСОБА_2 кошти підлягають заліку при здійсненні майбутніх взаєморозрахунків.

Згідно зі ст. 509 ЦК України. зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем не було виконано конкретну задачу, на виконання якої передавалися гроші.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана розписка складена до договору про надання правової допомоги від 05 січня 2010 року та не зазначено в яких саме інтересах підлягають витратам кошти у сумі 2 400 грн.

Виходячи з вищевказаного суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів які підтверджували, що розписка від 15 березня 2011 року згідно якої позивач передав відповідачу кошти у сумі 2 400 грн. були сплачені саме на виконання договору про надання правової допомоги від 05 січня 2010 року.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, дослідивши матеріали цивільної справи, поданні судом докази суд дійшов висновку, що в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 803 ЦК України, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги», ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається, сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: А. Ю. Бойчук

21.08.2017