Справа № 463/345/16-ц
Провадження № 2/463/169/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі судових засідань Козак О.В.

за участю представника позивача Петришин О.І.

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ЛРА Лотоцької О.П.

представника третьої особи будинок дитини Тинського В.В.

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третьої особи: Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, КЗ ЛОР «Будинок дитини № 1», ОСОБА_6 про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, стягнення аліментів, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, остаточно просив відібрати малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_3, без позбавлення її батьківських прав. Стягнути з ОСОБА_3 на користь КЗ ЛОР «Будинок дитини № 1» на утримання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Позов мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, зловживає спиртними напоями, про що свідчить випадок, який мав місце 18.01.2016 року. А саме у вказаний час згідно телефонного повідомлення бригади швидкої допомоги встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, громадянка, як було встановлено пізніше ОСОБА_3, перебувала в стані сильного алкогольного сп'яніння, вимагала термінової госпіталізації, а її двоє малолітніх дітей перебували без відповідного батьківського догляду. А відтак вказана поведінка відповідача створює загрозу для життя та здоров'я дітей. Тому дітей необхідно відібрати від матері, без позбавлення останньої батьківських прав та стягнути з неї аліментів на утримання дітей.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Додатково пояснила, що 18.01.2016 року нею було викликано бригаду швидкої допомоги у зв'язку з погіршенням самопочуття, в стані алкогольного сп'яніння, як зазначає позивач у позовній заяві, не перебувала. Малолітніх дітей дуже любить та сумує, оскільки уже більше року перебувають КЗ ЛОР «Будинок дитини № 1». Намагається кілька разів на місяць відвідувати їх.

Представники третіх осіб ЛРА та КЗ ЛОР «Будинок дитини № 1» в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що наявні підстави для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком відповідачки ОСОБА_3, з якою 27.05.2016 року зареєстрував шлюб. Додав, що має намір оформити батьківські права на малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та разом з дружиною виховувати дітей, забезпечити їх належним духовним та матеріальним рівнем життя. Так як офіційно працевлаштований та отримує достойну заробітну плату, на підтвердження чого представив суду відповідні документи, вважає, що відсутні підстави для відібрання дітей у відповідача. Просив дітей повернути матері.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до нього письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст.170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Позивач орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради звертаючись до суду з відповідним позовом про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовував необхідність задоволення такого неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх материнських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яке проявилось в тому, що 18.01.2016 року перебувала в стані сильного алкогольного сп'яніння, що зумовило виклик бригади швидкої допомоги.

Оцінюючи вказані покликання на предмет підставності для задоволення пред'явленого позову суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи жодних медичних документів на підтвердження факту перебування 18.01.2016 року відповідача ОСОБА_3 в стані сильного алкогольного сп'яніння стороною позивача суду не представлено. Лише здійснено покликання на це в акті обстеження житлово-побутових умов проживання від 18.01.2016 року сім'ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9), розпорядженні №5 від 18.01.2016 року про негайне відібрання дітей (а.с.10), висновку №2 від 22.01.2016 року про відібрання дітей (а.с.11).

З пояснень відповідача, даних в судовому засіданні встановлено, що останньою 18.01.2016 року було викликано бригаду швидкої допомоги у зв'язку з погіршенням самопочуття.

Будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків з виховання дітей (незабезпечення фізичного і духовного розвитку дитини), жорстокого поводження з дітьми (фізичне або психологічне насильство зі сторони матері), хронічного алкоголізму відповідача ОСОБА_3, або інших обставин, які б зумовлювали необхідність відібрання дітей, суду не представлено.

Покликання сторони позивача на подію, яка мала місце 18.01.2016 року, як на підставу в обгрунтування своїх вимог, суд вважає необгрунтованими, оскільки випадок мав місце лише один раз, що не свідчить про його систематичний характер.

Будь-яких доказів про те, що діти були відібрані від матері в поганому стані здоров'я суду не представлено.

Суд вважає, що сам по собі матеріальний стан матері не є підставою для відібрання у неї дітей.

Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що позивачем не розкрито суті ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків, а надання їй допомоги не свідчить про таке ухилення, а свідчить лише про те, що остання такої потребувала, так як надання такої передбачено та забезпечується державою.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні у відповідача ОСОБА_3 є повноцінна сім'я, чоловік, який підтвердив, що має намір разом із відповідачкою виховувати дітей, має відповідну заробітну плату. На день закінчення розгляду справи встановлено, що відповідачка теж отримує дохід.

Враховуючи положення національного законодавства та практики ЄСПЛ, а також зважаючи на обставини справи, суд вважає, що відібрання дітей від біологічної матері у даному випадку та встановлення над ними державної опіки не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров'ю дітей.

Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.60 ЦПК України, стороною позивача недоведено ті обставини, на які він покликався як на підставу своїх вимог.

А тому відібрання малолітніх дітей від біологічної матері без належного доказового обґрунтування неналежного виконання нею своїх батьківських обов'язків є прямим порушенням права дитини на проживання в сім'ї поряд з батьками, закріпленого ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У зв'язку з чим в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 212-214 ЦПК України, ст.170 СК України суд, -

вирішив:

В позові - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.