У Х В А Л А

"21" серпня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 21 заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПУАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до кредитного договору недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

Представником позивача надано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проводити 31.08.2017 року та наступні відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги за кредитним договором №014/1388/2/11049 від 04.03.2008 р, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав і обовязків якого є ПУАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до ст.. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити , передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У частині 3 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 від 22 грудня 2006 року, у п. 4, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв'язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у п. 20, зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Крім того, згідно ч. 6 ст. 152 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обовязку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПУАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до кредитного договору недійсною відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з отримання ухвали.

Суддя: В.К. Кисельов