Справа № 369/4361/16-ц
Провадження № 2/369/48/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01.08.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області х даним позовом, мотивуючи його тим, що з 14 червня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року шлюб було розірвано та змінене прізвище позивача ОСОБА_3 на дівоче прізвище Савченко.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із позивачем.

03 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання доньок починаючи з 25 травня 2015 року. Проте, відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, не допомагає в утриманні та вихованні дітей.

26 квітня 2015 року позивач вдруге вийшла заміж та змінила своє дівоче прізвище Савченко на прізвище чоловіка ОСОБА_1.

За весь час спільного подружнього життя вона та ОСОБА_6 за спільні кошти придбали майно, яке є їх спільним сумісним. Правовстановлюючі документи на спільне майно залишилися у ОСОБА_6, оскільки майно оформлялося на його імя. На даний час, спір між ними щодо поділу майна в позасудовому порядку не вирішений та згоди не досягнуто, у звязку з чим, спільне сумісне майно підлягає поділу в судовому порядку.

В шлюбі, 09.04.2013 року сторонами було придбано автомобіль Volkswagen Т5 TRANSPORTER 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору.

Ринкова вартість вказаного автомобіля складає 388 200 грн.

З метою уникнення поділу автомобіля, ОСОБА_6 таємно без згоди розпорядився вказаним автомобілем 07.11.2014 р., в період коли тривав судовий процес по розірванню шлюбу. Таким чином, відповідач зобовязаний компенсувати частину вартості відчуженого автомобіля.

Крім вказаного автомобіля, сторонами було проінвестовано однокімнатну квартиру № 200 загальною площею 47,0 кв. м., житловою площею 18,3 кв.м. по вул. Юності, буд. 3 в смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області в Житловому комплексі «Юність». Вказаний будинок будувався ТОВ «Чабаниміськбуд». Всі документи на квартиру були оформлені на імя ОСОБА_6 всі кошти, що були накопичені за час сімейного життя, сторони вклали в інвестування вказаної квартири.

В 2011 році на квартиру було видане свідоцтво про право власності. Сторонами були закуплені всі будівельні матеріали та повністю було зроблене оздоблення квартири необхідне для проживання. На даний час, ОСОБА_6 здає в оренду квартиру.

Ринкова вартість вказаної квартири на даний час складає 1 749 000 грн. (згідно витягу з Інтернет ресурсу сайту 100realty.ua станом на 31.03.2016 р.).

Ураховуючи, що спірна квартира не може бути поділена в натурі відповідно до часток подружжя, тому є підстави для визнання за подружжям права власності на ідеальні частки в квартирі без її реального поділу та залишення спірної квартири у спільній частковій власності сторін.

Частинами другою та третьою ст. 70 СК України передбачено право суду при вирішенні спору про поділ майна подружжя відступити від засад рівності часток подружжя та збільшити частку майна дружини, зокрема, якщо з нею, проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Враховуючи, що неповнолітні діти проживають із позивачем і відповідач з 2014 року не утримує взагалі своїх дітей, позивач вважала, що дана обставина є підставою для відступу від рівності часток при поділі майна сторін.

У звязку з наведеним, остання вважала що її частка в спільно нажитому майні подружжя підлягає збільшенню на 1/3 частку від загальної вартості спільно нажитого майна та в порядку поділу майна спільно нажитого подружжям їй підлягає виділенню в особисту приватну власність 2/3 частки квартири та стягнення з відповідача 2/3 частки вартості автомобіля, що складає - 258 800 грн.

Тому позивач просила суд, поділити спільне сумісне майно подружжя, що складається з квартири АДРЕСА_1 та автомобіля Volkswagen TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору.Виділити ОСОБА_1 із спільного майна подружжя та визнати за нею право особистої приватної власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 іншу 1/3 частку квартири виділити ОСОБА_2. Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні в розмірі 258 800 (двісті пятдесят вісім тисяч вісімсот) грн. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір.

В подальшому позивачем було зменшено позовні вимоги, згідно яких вона просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя, що складається з квартири АДРЕСА_1 та автомобіля Volkswagen TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору.

Виділити ОСОБА_1 із спільного майна подружжя та визнати за нею право особистої приватної власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1. Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні в розмірі 204 500 (двісті чотири тисячі пятсот) гривень 00 коп. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір та витрати за проведення експертизи в розмірі 6 300 (шість тисяч триста) гривень 00 грн.

Не погоджуючись із первісним позовом, відповідачем ОСОБА_6 було подано до суду зустрічну позовну заяву, яку він мотивував тим, що 3 14 червня 2003 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

09 грудня 2014 року Святошинським районним судом м. Києва було прийнято рішення № 759/19191/14-ц, яким шлюб між сторонами було розірвано.

За час спільного подружнього життя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за спільні кошти придбали майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме меблі на загальну суму 91 868,00 грн. та техніку на загальну суму 11 675,00 грн.

Таким чином за час подружнього життя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за спільні кошти придбали майно на загальну вартість 103 543,00 грн.

Враховуючи приписи ст. 70 СК України, ОСОБА_6 має право 50 % від вартості придбаного майна, а саме на 51 771,50 грн.

Тому позивач за зустрічним позовом просив з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості його частки у спільному майні в розмірі 51 771,50 грн. Стягнута з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 судові витрати.

Представник позивача за первісним позовом вимоги позову ОСОБА_1 підтримав та просив їх задоволити у повному обсязі, у вимогах зустрічного позову просив відмовити.

Представник ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги первісного позову визнав частково, зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив його задоволити.

Третя особа в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у вимогах зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 червня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві,. актовий запис № 639.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із позивачем.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Прізвище позивача було змінено на дівоче «Савченко».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В подальшому, на підставі реєстрації шлюбу позивачем за первісним позовом було змінено прізвище на «Криворота».

Під час шлюбу, а саме 09.04.2013 р., сторонами було набуто у власність транспортний засіб автомобіль Volkswagen TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова рами), WV1ZZZ7HZ9H110834, який був зареєстрований за ОСОБА_6.

В подальшому даний автомобіль був відчужений ОСОБА_6 на підставі довідки-рахунок серії ВІА № 806449 від 07.11.2014 року на користь ОСОБА_3 за 147 000 грн.

Власником спірної квартири за адресою смт. Чабани, вул. Кірова, буд. 3, Києво-Святошинський район, Київська область є третя особа по справі ОСОБА_3, на підставі рішення виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 17.11.2011 р. № 225. Право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності та від. 01.12.2011 р. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно висновку судового експерта № 8701 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 02 листопада 2016 року, було визначено що ринкова вартість автомобіля Volkswagen Т5 TRANSPORTER, 2009 року випуску станом на 07.11.2014 р., складає 248 751,33 грн. Ринкова вартість автомобіля Volkswagen Т5 TRANSPORTER, 2009 року випуску, станом на дату проведення експертизи: 02.11.2016 р. складає 306 750,00 грн.

В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто у власність спірний транспортний засіб. В силу ст. 60 СК України дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. А отже кожному з них належить по 1/2 автомобіля Volkswagen TRANSPORTER, однак оскільки даний транспортний засіб був відчужений ОСОБА_6 на користь третьої особи, то на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ОСОБА_6 компенсація вартості даного автомобіля в розмірі 1/2 частини від суми продажу що становила 147 00 грн., що складає 73 500,00 грн.

Суд, не вбачає підстав для стягнення компенсації виходячи з розміру ринкової вартості автомобіля Volkswagen Т5 TRANSPORTER, 2009 року випуску, станом на дату проведення експертизи, оскільки відповідно до приписів ЦК України сторони є вільними щодо визначення умов договору, в тому числі щодо ціни такого договору, і стягнення з відповідача ОСОБА_6 більшої вартості автомобіля, чим та за яку ним було його відчужено, суперечить положенню Сімейного кодексу України щодо поділу майна подружжя.

Підстав для відступлення від рівності часток сторін у спільній сумісній власності, визначених ч. 2, 3 ст. 70 СК України не встановлено, оскільки позивачем за первісним позовом не доведено що розмірі аліментів які вона отримує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Із відповідного розрахунку наданого Соломянським районним відділом ДВС м. Києва від 30.06.2017 р. вбачається, що при наявній заборгованості по сплаті аліментів, відповідач ОСОБА_6 сплачує відповідно розміри аліментів.

У вимогах первісного позову щодо поділу спірної квартири суд відмовляє, оскільки згідно правовстановлюючих документів власником даного майна є третя особа ОСОБА_3, і належних та допустимих доказів того що дане майно, є спільним сумісним майном подружжя надано не було.

А тому, суд визначає, що вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню.

У вимогах зустрічного позову, суд відмовляє в повному обсязі, оскільки позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_6 не підтвердженого того факту що відповідне рухоме мано було набуто сторонами під час шлюбу, оскільки надані копії рахунків-фактур та товарних чеків не містять інформації про одержувача товару.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову, та відмові у вимогах зустрічного позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує судовий збір з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених вимог за первісним позовом.

Відповідно до 60, 69, 70, 72 СК України, та керуючись статтями 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3) в порядку поділу майна подружжя компенсацію вартості автомобіля Volkswagen T5 Transporter в розмірі 73 500,00 грн. (сімдесят три тисячі пятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3) судовий збір в розмірі 735,00 грн. (сімсот тридцять пять гривень).

В решті вимог позову відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності та стягнення компенсації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.