Справа № 522/8001/17
Провадження № 2/522/7219/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 cерпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, скасувати постанову Першого відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції м. Одеси АА 128265 від 25.12.2004 року, якою було накладено арешт на квартиру № 25 у м. Одеса, пров. Пироговський, 6, яка належить ОСОБА_1

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира № 25 за адресою: м.Одеса пров. Пироговський, 6. Однак, позивач не може вільно користуватись та розпоряджатись майном, оскільки на вказану квартиру був накладений арешт постановою АА 128265 Першого ВДВС ОСОБА_2 РУЮ м. Одеси від 24.12.2004 року.

Також ,позивач, стверджує, що будь-яких вимог майнового характеру, які б могли бути забезпечені накладеним арештом, на даний час немає..

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1П підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира № 25, по пров. Пироговському в м. Одеса, відповідно до договору купівлі-продажу від 12.08.1995 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Однак, позивач не може вільно користуватись та розпоряджатись майном, оскільки на вказану квартиру був накладений арешт постановою АА 128265 Першого ВДВС ОСОБА_2 РУЮ м.Одеси від 24.12.2004 року, що вбачається з відповідного витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18 квітня 2017 року.

Судом встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру боржників станом на 18.04.2017 року відомості щодо наявності відносно ОСОБА_1 будь-яких невиконаних боргових зобовязань відсутні.

З відповіді ОСОБА_2 ВДВС ГТУЮ в Одеській області №32854 від 28 липня 2017 року вбачається, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений вищевказаний арешт було знищено відповідно до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Наявність вищевказаного арешту порушує право позивача на вільне користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тому, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання відповідача скасувати вищевказану постанову, обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України, ст. ст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, - задовольнити.

Скасувати постанову АА 128265 Першого ВДВС ОСОБА_2 РУЮ м.Одеси від 24.12.2004 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.