У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 Кулнар Расимівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, який зареєстрований 24.06.2006 року. Від даного шлюбу подружжя дітей не має.

Позовна заява не відповідає вимогам закону і підлягає залишенню без руху в силу наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

В позовній заяві відповідачем зазначений ОСОБА_2, в той час, як в свідоцтві про шлюб (копії) відповідач зазначений, як ОСОБА_2 Іон (без по-батькові), тому позивачу необхідно уточнити прізвище, імя, по-батькові відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

В позовній заяві зазначено, що зареєстроване місце проживання відповідача позивачу невідоме. Доказів того, що відповідач взагалі мав зареєстроване місце проживання на території України не зазначено.

З мотивувальної частини позовної заяви вбачається, що відповідач фактично проживає в республіці Молдова, точна адреса невідома.

Згідно ч. 1, 2 ст.2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України та Закону України "Про міжнародне приватне право" та нормами відповідних міжнародних договорів. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

13.12.1993 року підписаний договір між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який ратифікований 10.11.1994 року та набув чинності 24.04.1995 року. Згідно ч.1 ст.5 у справах, що охоплюються цим Договором, клопотання складаються державною мовою запитуючої договірної Сторони і до них додаються переклади на державну мову запитуваної Сторони або англійську чи російську.

Також питання надання правової допомоги між державами СНД врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яку було підписано 22 січня 1993 року у м. Мінську (набула чинності 8 серпня 1993 року, ратифікована Верховною Радою України 10 листопада 1994 року і набула чинності 14 квітня 1995 року). Дана конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Відповідно ст. 17 Конвенції при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Відповідно до ч.7 ст. 76 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких у порядку, встановленому ст.419 ЦПК України.

Відповідно до ст. 415 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, виконати окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України звертається з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги має відповідати вимогам наведеним у статті 416 ЦПК України, зокрема судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою, до якого додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

У разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою, використовується Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 (зі змінами).

Розділом VIII Інструкції визначені особливості виконання Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року здійснюється згідно з відповідними положеннями цієї Інструкції з урахуванням викладеного в пунктах 8.2 - 8.4.

З урахуванням статті 17 Конвенції 1993 року та п.2.3 Інструкції, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

За положеннями ст. 79 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року 296/5, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. При цьому, перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.

Таким чином, позивач у відповідності до вказаних норм не надала суду переклад позовної заяви і усіх долучених документів, що підлягають врученню відповідачу, на офіційну мову держави, органи якої виконуватимуть доручення про проведення процесуальних дій, або англійської чи російську мови.

Дані недоліки є суттєвими, такими, що унеможливлюють забезпечення судом прав відповідача і належне виконання міжнародного договору (Конвенції) відповідно до ст.76 та 127 ЦПК України.

На підставі викладеного,позовна заява відповідно до вимогст.121 ЦПК України має бути залишена без руху з наданням позивачу п'ятиденного строку для усунення недоліків з дня отримання позивачем копії ухвали, та роз'яснити останньому, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і йому повернута.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 Кулнар Расимівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: