АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22-ц/793/1823/17
Уманський міськрайонний суд Черкаської області
УХВАЛА

про відмову у прийнятті апеляційної скарги

14 серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області Нерушак Л. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уманської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

19 квітня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що є спадкоємицею 1 черги за законом та згідно заповіту від 24 грудня 2002 року її матері ОСОБА_3, яка заповідала ОСОБА_4 належну їй квартиру АДРЕСА_1. Після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась спадщина, яку позивач прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву 5 березня 2013 року у встановлений законом шестимісячний строк . В даній спадковій квартирі був зареєстрований та проживав рідний брат позивача - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09 вересня 2014 року. Позивач, приїхавши в Україну на початку квітня 2017 року, звернулась до нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Однак вона отримала постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину від 06 квітня 2017 року в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкову квартиру, яким би було підтверджено право власності її матері ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1. За таких обставин, позивач ОСОБА_2 змушена була звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, тому подала до суду позов до Уманської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка залишилися після смерті ОСОБА_3, померлої 20 вересня 2012 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 01 серпня 2017 року ОСОБА_1, який не був стороною по даній справі в суді першої інстанції, участі у розгляді справи не приймав, вважаючи, що ухваленим рішенням суду першої інстанції порушено його права щодо стягнення боргу з ОСОБА_5 згідно боргової розписки від 16 квітня 2016 року подав апеляційну скаргу, посилаючись, що він дав у борг ОСОБА_5 20000 доларів США з поверненням боргу до 01.04. 2016 року без сплати відсотків. В разі невиплати боргу в забезпечення повернення коштів ОСОБА_1 згідно тексту розписки було передано оригінали документів належних ОСОБА_5 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Також в розписці зазначено, що у випадку неповернення взятих на себе зобов'язань по сплаті боргу ОСОБА_5 зобов'язується переоформити на ОСОБА_1 вищевказану квартиру.

Вивчивши матеріали справи та поданої апеляційної скарги, вбачаю, що відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, він не був стороною у справі, яка була розглянута судом та ухвалено рішення від 19 червня 2017 року, участі у розгляді даної цивільної справи апелянт не приймав. В самій апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 зазначає, що 16.04.2013 року його колишній товариш ОСОБА_5 позичив у нього кошти в розмірі 20 000 тисяч доларів США, з поверненням боргу до 01.04. 2016 року без сплати відсотків. В разі невиплати боргу в забезпечення повернення коштів ОСОБА_1 згідно тексту розписки було передано оригінали документів належних ОСОБА_5 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Також в розписці зазначено, що у випадку неповернення взятих на себе зобов'язань по сплаті боргу ОСОБА_5 зобов'язується переоформити на ОСОБА_1 вищевказану квартиру.

Згідно даних свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Апелянт додає до апеляційної скарги розписку про наявність боргових зобов'язань, посилаючись, що коштів не отримував і борг йому не повернуто на даний час, а тому вважає, що ухваленим рішенням порушено його права та інтереси, оскільки право власності на спірну квартиру згідно рішення суду від 19 червня 2017 року визнано за ОСОБА_2, хоча співвласником квартири згідно свідоцтва про право власності на житло є і його боржник ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва, яке є в наявності у апелянта.

Із матеріалів справи вбачається, що в даній справі вирішувалося питання про визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері позивача - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на належну їй квартиру за АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло № 1003 від 24 червня 1993 року, яку вона заповіла згідно заповіту від 24 грудня 2002 року своїй дочці ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно роз'яснень, наданих судам у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року зазначено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

За таких обставин, не вбачаю підстав для відкриття апеляційного провадження, оскільки між апелянтом ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 виникли інші правовідносини, що витікають із договору позики, тобто наявні правовідносини щодо стягнення коштів за борговими зобов'язаннями, які не дають автоматично підстав щодо переходу права власності на частку у квартирі, належній ОСОБА_5 , оскільки чинним законодавством передбачено підстави набуття права власності на квартиру та підстави для визнання спадкового майна власністю спадкоємців за законом чи заповітом.

Оскільки ОСОБА_1 не є співвласником чи власником даної квартири на час ухвалення рішення суду першої інстанції, тому не є особою, яка відповідно до ст. 292 ЦПК України має право звернутись із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, так як ним не доведено порушення його прав та інтересів ухваленим рішенням суду по даній справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що апелянт ОСОБА_1 не є учасником розгляду даної цивільної справи, та оскаржує в апеляційному порядку рішення суду, право на що у нього відсутнє відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження та прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду міста Черкаської області від 19.06.2017 року про відкриття апеляційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 292, 297 ЦПК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку».від 24.10 2088 року, -

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уманської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Л. В. Нерушак