АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4099/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу державної влади,

В С Т А Н О В И Л А :

15.10.2015 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу державної влади. Після уточнення позову 01 листопада 2016 року просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду з держави, яка відповідає за свою діяльнсіть, шляхом стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську слуюбу України 328860 грн., завданих внасдіок неправомірний дій стосовно позивача з боку посадової особи Червнонозавдського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. В якості відповідачів замість Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області позивач вказав Головного Управління Національної поліції в Харківській області та Державну казначейську службу України і суд розглянув справу за участі визначених позивачем відповідачів.

Свої уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 07.04.2015 посадовою особою Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_4 щодо нього неправомірно було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, який разом з відповідними матеріалами було спрямовано до розгляду до Червонозаводського райсуду м. Харкова.

16.04.2015 постановою судді Червонозаводського райсуду м. Харкова, яка була залишена без змін постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 14.07.2015, провадження по зазначений адміністративній справі було закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Незаконним рішенням посадової особи, на той час Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, який є органом державної влади, з приводу незаконного складення протоколу про вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що з метою доведення факту своєї непричетності до скоєння інкримінованого йому адміністративного правопорушення він на протязі тривалого часу був вимушений звертатися та відвідувати суди різних рівнів. В результаті незаконних дій посадової особи відповідача, на теперішній час ці функції виконує ГУ НП в Харківської області, його стан здоров'я значно погіршав, у зв'язку з чим, він, як інвалід 2-ї групи, був вимушений проходити відповідне лікування. Крім того, внаслідок вказаних неправомірних дій відповідача, був порушений його звичайний розклад життя, що призвело до погіршання та позбавленню можливості в реалізації своїх звичок та бажань, погіршення взаємовідносин з родичами, принизило його честь, гідність та ділову репутацію, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В результаті вказаних дій відповідача, він на протязі тривалого часу, фізично та душевно страждає, тому вважає наявність достатніх підстав для встановлення такого факту, тому просить суд стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди в розмірі 328860 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень з єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Вказано, що судом не було встановлено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її було завдано позивачеві, причинний зв'язок між цими елементами, з яких міркувань визначено розмір такої шкоди.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.04.2015 посадовою особою Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_4 у відношенні позивача ОСОБА_3, який є інвалідом 2 групи, було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з відповідними матеріалами протокол було спрямовано до розгляду до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

16.04.2015 складені щодо позивача ОСОБА_3 матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, були розглянуті суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова. За результатами їх дослідження судом було винесено постанову про закриття провадження по адміністративній справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Зазначена постанова судді Червонозаводського райсуду м. Харкова від 16.04.2015 була залишена без змін постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 14.07.2015.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі вказаних обставин, які відповідають наявним у матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку про порушення конституційних прав позивача, що відбулося внаслідок безпідставного складення у відношенні нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, яке фактично ним вчинено не було, про що свідчать відповідні судові рішення, що завдало йому моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України є ознаками моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції, які відповідачами передбаченими у ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами належним чином не спростовані.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до правової позиції, яка при встановленні аналогічних обставин викладена Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки у справі, яка переглядається, з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлене чинною постановою суду порушення законного порядку притягнення правоохоронним органом відповідача до адміністративної відповідності, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого і законного висновку, який відповідає вказаній постанові Верховного Суду України, що у даному випадку застосовуються не спеціальні, передбачені у статті 1176 ЦК України, а визначені у статті 1174 ЦК України загальні підстави цивільно-правової відповідності за завдану фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень. Доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано на підставі вищезазначених доказів зроблений висновок про те, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у незаконному притягненні його до адміністративної відповідальності, і цей факт спричинив йому моральні страждання, що підтверджується встановленим постановою суду фактом незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилання у судовому засіданні представника Головного управління Національної поліції в Харківській області - Блудової О.В., на те, що ГУ НП в Харківській області не є належним відповідачем у даній справі колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Первісний позов ОСОБА_3 було пред'явлено до Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, оскільки на підставі ст. 11 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII до повноважень співробітників міліції належали повноваження у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення або передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд інших державних органів.

Після прийняття Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII ОСОБА_3 було подано уточнений позов, в якому відповідачем було визначено ГУ НП в Харківській області, оскільки вказаний орган функціонально замінив ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, який ліквідується.

Так, відповідно до ст. 23 вказаного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Вказане дає підстава дійти висновку, що новий правоохоронний орган був утворений на заміну і має компетенцію попереднього правоохоронного органу міліції, новим керівним територіальним органом поліції є ГУ НП в Харківській області, який обґрунтовано було притягнуто до участі у справі в якості відповідача. Крім того, колегія суддів в цьому питанні зважає на те, що у зв'язку з такою реформою правоохоронних органів не змінилося основне правило про відповідальність держави за неправомірні дії державної посадової особи, яка представлена у справі відповідачем - Державним казначейством України.

Проте, колегія суддів вважає розмір стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_3 необґрунтованим і надмірним, з огляду на наступне.

У п. 5 Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції всупереч вимог ст.. 213 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення не врахував незначну тривалість душевних страждань позивача з приводу неправомірних дій в його адресу, що має значення для визначення розміру завданої моральної шкоди. Так, після неправомірного складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача, 07.04.2015р., постановою судді від 16.04.2015р., тобто через 9 днів, це звинувачення було з нього знято. Через неповні три місяці постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 14.07.2015р. апеляційну скаргу на вказане рішення суду було відхилено. Тому колегія суддів вважає за необхідне, з урахуванням незначного часу, на протязі якого позивач перебував у невизначеному стані під тягарем безпідставного звинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, і це питання було остаточно вирішено на його користь на протязі неповних трьох місяців, з урахуванням характеру неправомірних дій відносно позивача, відповідно до загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності, визначених у п. 6 ч. 2 ст. 6 ЦК України, зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 1000 грн.

З огляду на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були додержані норми матеріального права, проте, не було належним чином визначено розмір стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційну скаргу задовольняє частково, з ухваленням нового рішення про зменшення розміру відшкодування з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3Ш моральної шкоди до розміру 1000 грн., В іншій частині рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року змінити.

Зменшити розмір стягнення.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з Державної казначейської служби України на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 ( однієї тисячі ) гривен, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -