Справа № 454/2191/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/3330/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: прокурора Заяць І.Є., представника

Мурованської сільської ради - Василишина І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до Мурованської сільської ради Сокальського району Львівської області, треті особи: управління Державної казначейської служби в Сокальському районі Львівської області, Реєстраційна служба Сокальського районного управління юстиції, за участі Червоноградської місцевої прокуратури, про стягнення пені за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов'язання, що випливає з цього договору,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи (а.с.2-4, 136, 210), в якому остаточно просила стягнути з Мурованської сільської ради Сокальського району Львівської області в користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 10227 грн. 77 коп., інфляційні втрати в розмірі 10305 грн. 18 коп. та 3% річних в розмірі 2132 грн. 14 коп. за прострочення виконання Мурованською сільською радою зобов'язання по сплаті ОСОБА_3 грошових коштів у повному обсязі в термін до 31.12.2013 року за придбане у нього нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 24.05.2013 року між ОСОБА_3 та Мурованською сільською радою Сокальського району Львівської області.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що суд не застосував до спірних правовідносин норми матеріального закону, які підлягали застосуванню, не дав належної правової оцінки доказам (платіжним дорученням) на підтвердження прострочення Мурованською сільською радою виконання перед ОСОБА_3 грошового зобов'язання щодо остаточного розрахунку за придбане у нього нежиле приміщення, які вказують на те, що оплата була проведена після спливу вказаного в договорі строку виконання цього зобов'язання. Зазначає, що посилання відповідача на те, що управління Державної казначейської служби України в Сокальському районі Львівської області затримало перерахування коштів з рахунку сільської ради на рахунок позивача є безпідставними, оскільки це не звільняє сільську раду від відповідальності перед позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники судового розгляду, окрім прокурора та представника Мурованської сільської ради, не з'явились, про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.81-85 т.2), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника Мурованської сільської ради на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що 24.05.2013 року між ОСОБА_3 (продавець) та територіальною громадою Мурованської сільської ради Сокальського району Львівської області (покупець) в особі сільського голови Василишина І.І. укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення площею 499,3 кв.м., яке знаходиться у АДРЕСА_1. Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. (а.с.9-11 т.1).

Відповідно до п.2.1 договору, сторони погодили, що ціна продажу вказаного нежилого приміщення становить 220830 грн. без урахування ПДВ.

Згідно з п.2.2 договору, покупець зобов'язався сплатити грошові кошти у вказаній вище сумі на рахунок продавця до 31.12.2013 року, що має бути підтверджено нотаріально посвідченою заявою продавця про повний розрахунок, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що передача об'єкта здійснюється продавцем покупцеві на протязі трьох днів після проведення повного розрахунку.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством (п.6.1 договору).

З досліджених в судовому засідання письмових документів (а.с.28-38, 40-45, 94-95 т.1), а також додатково наданих апеляційному суду документів - копії виписки по рахунку від 21.05.2013 року (а.с.86 т.2) встановлено, що Мурованська сільська рада вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, оскільки вказана в договорі сума грошових коштів - 220830 грн. була виділена нею для перерахування позивачеві ще 21.05.2013 року і знаходилась весь час на її рахунку, однак, фактичне перерахування бюджетних коштів, як видатків з подальшим їх зарахуванням на картковий рахунок позивача, розпорядником рахунку сільської ради - управлінням ДКСУ в Сокальському районі Львівської області, яке здійснювало розрахунково-касове обслуговування рахунку, відбулось в декілька етапів, у тому числі й після спливу вказаного в договорі строку, після опрацювання платіжних доручень в територіальному органі Казначейства області (а.с.87 т.2), а тому з урахуванням наведених вище норм закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність вини Мурованської сільської ради у простроченні виконання передбаченого пунктом 2.2. договору зобов'язання.

Правильним є й висновок суду про безпідставність вимоги позивача щодо стягнення пені, оскільки договором такого виду відповідальності не передбачено.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.