АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 2-3/11 Головуючий в І інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження №22-ц/791/1405/17 Доповідач: Склярська І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоСклярської І.В.
суддів:Пузанової Л.В.,
Фурман Т.Г.
секретарЧертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні справу за поданням відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення та господарських будівель належних ОСОБА_5, боржник ОСОБА_6, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 червня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення та господарських будівель належних ОСОБА_5, зазначаючи, що на виконання до ВДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області надійшов виконавчий документ № 2-3/11 виданий 08.02.2011р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 боргу в сумі 71785,83 грн.

03.03.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50391233 та направлено боржнику для виконання та іншим сторонам виконавчого провадження для відома.

09.11.16р. державним виконавцем відділу здійснено вихід за місцем реєстрації боржника АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_8 відмовляється допускати державного виконавця для перевірки майнового стану та виявлення майна належного боржникові на праві власності. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами за вказаною вище адресою належить ОСОБА_5. На підставі викладеного, державний виконавець просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду від 22 червня 2017 року подання задоволено.

Надано дозвіл Великоолександрівському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на примусове входження до житлового приміщення та господарських будівель належних ОСОБА_5 для проведення перевірки майнового стану боржника, а також проведення опису та арешту майна боржника ОСОБА_6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 для виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначаючи, що державним виконавцем не було надано до суду в якості доказу акт перешкоджання державному виконавцю виконання рішення суду чи будь-який інший документ про неможливість входження до його житлового будинку. Крім того судом не встановлено, чи є в його житловому будинку, будь-яке майно яке б належало на праві власності його сину боржнику, на яке можливо накласти стягнення методом опису і арешту майна.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_5, ОСОБА_9, боржника ОСОБА_6, перевіривши законність оскарженої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебувають виконавче провадження, відкрите 03.03.2016 року за виконавчим листом, виданим 08 лютого 2011 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області у цивільній справі про стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 69 168,15 грн.

В процесі примусового виконання наведеного виконавчого документу, державним виконавцем було встановлено, що боржник пенсії не отримує, у нього відсутні рахунки відкриті у банках та інших фінансових установах, офіційно не працевлаштований, нерухоме, рухоме майно за ним не зареєстровано.

Для забезпечення реального виконання судового рішення у державного виконавця виникла необхідність у здійсненні опису та арешту майна боржника, ОСОБА_6, яке перебуває у інших осіб за місцем реєстрації боржника, а саме в будинку по АДРЕСА_1, якій належить ОСОБА_5.

Згідно із ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому суду необхідно встановити наявність у державного виконавця підстав для проникнення до житла боржника, якими у спірних правовідносинах є перебування на примусовому виконанні у останнього судового рішення про стягнення із ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 69 168 грн.15 коп. та передбачений Законом України "Про виконавче провадження" такий спосіб примусового виконання як звернення стягнення на майно боржника, який потребує вирішення питання щодо арешту та опису цього майна.

Враховуючи, що ОСОБА_5 не спростував обґрунтованість вимог державного виконавця по суті вчинених ним виконавчих дій, а лише заперечував свою обізнаність щодо необхідності забезпечити державному виконавцю доступ до належного йому на праві власності житлового приміщення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення подання до житла ОСОБА_5, особи, у якій знаходиться майно боржника ОСОБА_6.

Висновки суду є вмотивованими і відповідають обставинам справи та положенням діючого в Україні законодавства, в тому числі щодо обов'язковості судових рішень, що набрали законної сили, та необхідності їх виконання.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зі змісту ст. 376 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника, в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника чи особи у якій знаходиться майно боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Таким чином, посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на не встановлення судом будь якого майна , належного боржникові у житловому будинку заявника, колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що суперечать змісту норми ст. 376 ЦПК України, меті проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника - для його встановлення, а за наявності такого опису та арешту.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів перешкоджання державному виконавцю у проникненні до житла, оскільки в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_8 про не допуск у житловий будинок, як у належний її, так і у належній іі чоловікові, ОСОБА_5 (а.с.11), а також відповідний акт державного виконавця від 09.06.2017 року ( а.с.12).

Зазначене, на думку колегії, свідчить, що батьки боржника перешкоджають державному виконавцю у виявленні майна, яке належить саме боржнику ОСОБА_6

Як пояснив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції боржник ОСОБА_6, він дійсно має невиконані боргові зобов'язання з 2011 року, але не бажає, щоб в будинках його батьків виявляли майно, належне йому, оскільки такого він не має. Саме з цих підстав його батько ОСОБА_5 не вважає за необхідне дозволяти державному виконавцю входження в житлове приміщення належне йому. Доводи боржника, що він знявся з реєстрації в будинку батька по АДРЕСА_1 не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки на час звернення до суду з поданням та постановлення ухвали боржник був зареєстрований (до 29.06.2017 року) за вказаною адресою.

Враховуючи, що судовим рішенням ухвалено про надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення та господарських будівель, належних ОСОБА_5 саме з метою проведення перевірки майнового стану боржника ОСОБА_6 та проведення опису та арешту майна саме боржника, колегія суддів відхиляє заперечення ОСОБА_6 щодо дій відносно опису та арешту майна інших осіб.

Також, посилання заявника на нібито допущені державним виконавцем порушення положень Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону №606-XIV від 21.04.1999 року щодо дотримання встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не впливають на висновки суду стосовно наявності підстав для примусового проникнення до житла як боржника у виконавчому провадженні і не підлягали встановленню та перевірці судом при розгляді відповідного подання державного виконавця, а могли бути підставою для звернення до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 383-385 ЦПК України.

На такі звернення та їх правові наслідки заявник не посилається, а навпаки боржник ОСОБА_6 пояснив, що з такими зверненнями не звертався.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні, ухваленому 31 травня 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України (справа №1-18/2011), гарантування кожному прав на повагу та недоторканість житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року (995 015), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (995 004), Міжнародного пакту про громадські та політичні права 1966 року (995 043). Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України (254К/96-ВР) є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року (995 015), статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (995 004), пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року (995 043) ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункти 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року (995 015), стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (995 004).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, як визначено в Конституції України (254К/96-ВР) і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

З метою гарантування виконання судового рішення та забезпечення прав стягувачів у виконавчому провадженні Законом України "Про виконавче провадження" передбачено як спосіб примусового виконання рішення про стягнення грошових коштів звернення стягнення на майно боржника, його опис та арешт, що здійснюються, в тому числі, за допомогою примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника або особи, у якої знаходиться майно боржника відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Виконавче провадження щодо ОСОБА_6 тривалий час перебуває на примусовому виконанні у державній виконавчій службі однак останній не вжив заходів до самостійного виконання рішення суду і не посилається на інший можливий спосіб їх виконання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону і підстави для її скасування та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Фурман