АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого судді Кулянди М. І.,

суддів: Одинака О.О., Яремка В.В.,

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 липня 2017 року,

встановила:

13 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3, аліменти в твердій грошовій сумі 4000 гривень на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_6П, ІНФОРМАЦІЯ_3, доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття в розмірі 1/2 частки його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Справа №22-ц/794/912/17 Головуючий у 1-й інстанції Телешман О.В.

Категорія50 Доповідач Кулянда М.І.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі 3 378 гривень 50 коп., в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить рішення суду в частині розміру стягуваних аліментів змінити, зменшивши цей розмір до твердої грошової суми, в розмірі 2000 гривень на місяць, на чотирьох дітей до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки його заробіток на місяць не перевищує 500 гривень, тому він немає можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому у виконавчому комітеті Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області 22 вересня 2002 року, від якого є четверо дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, на даний час вони знаходяться на утриманні позивачки.

Згідно ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум.

Доводи відповідача про неврахування судом першої інстанції його майнового стану є необґрунтованими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, відповідач визнає, що спроможний сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень щомісяця.

Його доводи про те, що він на даний час не спроможний виконувати присуджений судом обов'язок сплачувати аліменти у розмірі, не ґрунтуються на наявних у справах доказах.

Судом встановлено, що відповідач є настоятелем парафії села Перківці Кельменецького благочиння Чернівецько-Буковинської єпархії, має регулярний щомісячний дохід, який менший від мінімальної заробітної плати, проте є стабільним.

За характером своєї роботи відповідач має й інші доходи, які повязані з наданням обрядів хрещення дитини, одруження, а також похоронних та поминальних обрядів, про що позивачкою стверджувалось в суді апеляційної інстанції і вказані обставини є загальновідомими.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, визначивши розмір аліментів, відповідно до правил статті 183 СК України.

Разом з тим, задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд першої інстанції не врахував дію Закону України від 17 травня 2017 року № 2037 в часі, який опубліковано 08 червня 2017 року та набрав чинності з 08 липня 2017 року щодо внесення змін до Сімейного кодексу України про збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість - 30%.

Відповідно до ч.ч.1.2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як вбачається з матеріалі справи позов предявлено позивачкою до суду 13 червня 2017 року, тобто до набрання вказаним Законом сили, а рішення суду першої інстанції ухвалено після набрання згаданим Законом сили

Тому, із врахуванням принципу дії Закону в часі, аліменти підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, за період з 13 червня 2017 року по 07 липня 2017 року, в розмірі 1/2 частки його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а після 07 липня 2017 року - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведене, рішення суду частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, за період з 13 червня 2017 року по 07 липня 2017 року підлягає зміні, в частині визначення мінімального розміру на кожну дитину, з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права, оскільки в резолютивній частині рішення суд визначив ? частку від заробітку, яка буде стягуватися з відповідача до досягнення дітьми повноліття, а не до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Проте, вказане формулювання не вплинуло на правильність вирішення спору в цій частині.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 липня 2017 року змінити в частині визначення мінімального розміру аліментів на кожну дитину, які підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, за період з 13 червня 2017 року по 07 липня 2017 року, з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

Судді (підписи) О.О.Одинак

ОСОБА_8

З оригіналом згідно: