Провадження 2/127/4838/17
УХВАЛА

04 серпня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою. Крім заявлених позовних вимог позивач просить відстрочити оплату судового збору до вирішення справи по суті та зменшити сплату судових витрат до розміру заробітної плати позивача, а саме 3200,00 грн.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленимст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Суд, дослідивши матеріали позову, вважає за необхідне відмовити в відстрочці сплати судового збору з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Європейський суд з прав людини у справахТолстой та Милославський проти Сполученого Королівства(Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В той же час. враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі"Креуз проти Польщі"(Kreuz v. Poland)),сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Як зазначено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Ці ж самі положення закріплені у статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Тобто, з аналізу вказаної статті вбачається, що основною умовою, за якою позивач може бути звільнений від сплати судового збору, або надання відстрочки або розстрочки - це його скрутний майновий стан, який повинен бути доведений достовірними доказами. На думку суду відстрочення сплати судового збору чи зменшення їх розміру можливо за наявністю достовірних та належних доказів того, що позивач наразі її сплати він не зможе забезпечити свої звичайні життєві потреби.

Оцінюючи докази у їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивачем не було доведено у встановленому законом порядку факту необхідності відстрочки позивачу від сплати судового збору, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні вимоги про відстрочку від сплати судового збору та зменшення розміру.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не більше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8000,00 грн.).

Згідно квитанції № 0.0.812213854.1 від 21.07.2017 року позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, позивачеві слід доплатити судовий збір та подати про це до суду відповідні документи.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених уст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладе та керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про відстрочення сплати судових витрат та зменшення їх розміру відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності залишити без руху та надати позивачу строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя