Справа № 495/2753/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 серпня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Боярського О.О.

при секретарі: Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей із батьком.

В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що спільні з відповідчем малолітні діти мають проживати саме з позивачем, оскільки відповідач не може створити дітям належні умови для проживання.

Позивач, його адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, наголошувала на тому, що діти не хочуть проживати разом із батьком, крім того вона має належні умови для проживання дітей.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації надав до суду письмову заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо.

Від шлюбу стороним мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12 року; дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

На теперішній час діти проживають разом із матір'ю ОСОБА_2 у будинку батьків відповідача по АДРЕСА_1.

Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства та з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою Козацької сільської ради від 22.03.2017 р. № 153 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 р. н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

Згідно з довідкою Козацької сільської ради від 22.03.2017 р. № 154 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає один.

Згідно характеристики Козацької сільської ради від 22.03.2017 р. № 103/02-19 ОСОБА_1 постійно проживає в с. Козацьке, Білгород-Дністровського району, Одеської області. Має повну вищу освіту, одружений, має трьох малолітніх дітей. З 2015 року працює вчителем біології та хімії в Старокозацькому НВК «ЗОНІ І-ІІІ ступенів - гімназія». За час проживання в селі виявив себе з позитивного боку. За характером спокійний, врівноважений, турботливий батько, працьовитий, до роботи ставиться з відповідальністю. Займається спортом, користується повагою серед мешканців села, шанобливо ставиться до людей старшого покоління. У побуті та в суспільних місцях поводиться гідно. З сусідами та членами родини відносини добрі. Судимості не має, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідго характеристики Старокозацького НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназія» ОСОБА_1 працює вчителем біології та хімії в Старокозацькому НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназія» з 2015 року. Має достатню фахову підготовку, відповідально ставиться до виконання своїх обов'язків, враховує індивідуальні особливості учнів, сприяє створенню сприятливого психологічного клімату на уроці, відзначається тактовністю у стосунках з колегами, дослухається до порад педагогів - наставників, підвищує, свій фаховий рівень. До інциденту зі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 конфліктів з учнями чи їхніми батьками не мав.

Згідно довідки про доходи виданою Старокозацьким НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназія» від 23.03.2017 року заробітна плата за 6 місяців складає 27 тисяч чотири гривни 62 копійки.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеним спеціалістом Козацької сільської ради, фахівцем із соціальної роботи районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді та сільським головою від 13.03.2017 р., житлово-побутові умови добрі, відповідають санітарно-гігієнічним нормам. В будинку чисто та охайно. Є все необхідне для проживання дітей - окрема кімната, два ліжка з чистою постільною білизною, журнальний стіл, телевізор, шафи для дитячих іграшок, книжок, канцелярських приладів, розвиваючих ігор та дитячого одягу. Для дітей створені комфортні умови для повноцінного всебічного розвитку та виховання. В наявності всі комунальні послуги, побутова техніка (пральна машина, холодильник) та інші речі побуту.

Згідно висновку акта обстеження за всіма показниками в майбутньому та на даний час потреби дітей цілком будуть забезпечені.

Акт обстеження житлово-побутових умов складений спеціалістами служби у справах дітей та секретарем Козацької сільської ради від 30.03.2017 р. підтверджує дійсність інформації викладеної в акті Козацької сільської ради від 13.03.2017 р..

Згідно з довідкою ДНЗ «Зірочка» Козацької сільської ради від 26.02.2017 р. діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідували дитячий садок з серпня 2016 року. Діти проживали з батьком, ОСОБА_1. За сім місяців відвідування дітьми садочка мати з'явилася два рази перед тим як їх забрати. Батько та бабуся ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, опікувались дітьми, цікавились життям дітей в садочку, своєчасно сплачували батьківську плату. Діти ходили чисті, охайні, життєрадісні. У випадку, коли діти хворіли, відносилися до цього серйозно: попереджали вихователів, звертались до медиків.

Відповідно протоколу бесіди від 30 березня 2017 року: ОСОБА_1 пояснив, що брат його дружини 11.08.2016 року привів дітей до бабусі ОСОБА_10 та залишив їх. Дружина виїхала до своїх батьків у с. Старокозаче та приїзджала до с. Козацьке на роботу в магазин. При цьому до місця проживання своїх дітей не заходила, спілкувалася з дітьми тільки коли чоловік приводив їх на місце її роботи. За час роботи в продуктовому магазині була виявлена нестача у розмірі 5641 грн, яку покрив чоловік. Також ОСОБА_1 надав кошти на її лікування у розмірі 6000 грн, що свідчить про його високі моральні якості та дбайливе ставлення до матері своїх дітей.

24.02.2017 року ОСОБА_2 разом зі своїми батьками силоміць (при цьому нанесли тілесні ушкодження його матері ОСОБА_10 (за даним фактом Білгород-Дністровським ВП ГУНП В Одеській Області розпочато кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України) забрали дітей та вивезли їх до с. Старокозаче, де діти знаходяться по теперішній час. При цьому вчиняються перешкоди батькові щодо його спілкування зі своїми дітьми.

На ім'я тимчасово виконуючого обов'язки голови районної державної адміністрації ОСОБА_12 поступило 11 заяв від мешканців с. Козацьке з характеризуючими даними сім'ї ОСОБА_1, його матері та безпосередньо його дружини - ОСОБА_2, та проханням повернути дітей та залишити у їх батька.

Мати дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, (паспорт НОМЕР_1 виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 23 серпня 2012 року) мешканка АДРЕСА_4.

Згідно з довідкою Старокозацької сільської ради від 30.03.2017 р. № 546, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає по АДРЕСА_4 з дітьми ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_12 р. н., ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_13 р. н., ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_14 р. н..

Згідно характеристики Старокозацької сільської ради від 30.03.2017 р. № 328 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає по АДРЕСА_4 веде догляд за дітьми. На території Старокозацької сільської ради виявляє себе посередньо. Раніше притягалась до адміністративної відповідальності.

Відповідно до акту обстеження, складеним спеціалістами служби у справах дітей та Старокозацької сільської ради від 30.03.2017 р., ОСОБА_2 разом з дітьми проживає у будинку своїх батьків разом з батьками: ОСОБА_17, 1961 р.н., (на пенсії, працює) ОСОБА_18, 1962 р.н.,(на пенсії) та рідними братами, які згідно характеристики Старокозацької сільської ради від 22.02.2017 року за №198 та №197 на території сільської ради виявили себе з негативної сторони, схильні до скоєння злочину та перебувають на профілактичному обліку за вчинення правопорушення: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10.

Житлова площа будинку становить приблизно 30 кв.м.. Будинок складається із трьох кімнат, ванної кімнати та кухні, коридору. Ольга Ігорівна разом з дітьми займає кімнату не більше як 5 кв.м.. Внаслідок чого належних умов не створено, двоє старших дітей сплять разом на одному ліжку, мати з новонародженою дитиною разом на другому. Також немає шафи для дитячого одягу, якого взагалі обмаль, відсутнє місце для розваг. Санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення задовільний: чисто, прибрано, в кімнатах охайно.

В приміщенні кухні відсутнє вікно та немає вентиляції, внаслідок чого стеля та стіни вкрити пліснявою. Необхідно провести негайний ремонт. В наявності всі комунальні послуги, побутова техніка та інші речі побуту.

Спеціалісти служби у справах дітей районної державної адміністрації 30.03.2017 року провели бесіду з ОСОБА_2, та склали відповідний протокол. В ході бесіди вияснилось наступне - внаслідок сімейних сварок на побутовому рівні ОСОБА_2 11.08.2016 року залишила чоловіка з дітьми та переїхала жити до своїх батьків в с. Старокозаче. До кінця серпня 2016 року їздила до с. Козацьке працювати у продуктовому магазині. За час проживання окремо чоловік надав їй допомогу у розмірі 6000 грн. Обмаль дитячого одягу пояснила тим, що речі залишились у с. Козацькому. На запитання чому діти не відвідують дошкільний заклад пояснила, що не хоче віддавати дітей до садка, бо діти не бажають ходити до дитячого садочка. Матері було вказано, що відповідно до п.1. ст. 4. ЗУ «Про дошкільну освіту» дошкільна освіта є обов'язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні.

Відповідно до ст.19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як встановлено судом, на підставі звернення позивача ОСОБА_19 районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування здійснювалася перевірка та розгляд питання про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_2, за наслідками якої надано висновок, відповідно до якого орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_12 року та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_13 року біля батька ОСОБА_20, за адресою: АДРЕСА_5.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації неможна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Вирішуючи заявлений позов, суд враховує практику Європейського суду з приводу виниклих між сторонами правовідносин. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому було встановлено порушення Україною статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція). Вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Суд зазначає про те, що у даній справі батько має належні житлово-побутові умови для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, має стабільний дохід, має можливість утримувати малолітніх дітей матеріально, позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання.

Натомість мати дітей не створила належних умов для проживання дітей, оскільки, як встановлено актом обстеження проживає із дітьми в кімнаті не більше 5 кв.м., двоє старших дітей сплять разом на одному ліжку, мати з новонародженою дитиною разом на другому, приміщення кімнати потребує ремонту, на теперішній час не працює.

З огляду на викладене, позивач створює належні умови для гармонійного розвитку, проживання, навчання та виховання дітей, у зв'язку із чим, суд приходить до переконання про те, що на даний час існують виняткові обставини для визначення місця проживання дітей з батьком, а не з матір'ю, і що таке відповідатиме інтересам дітей, сприятиме належним умовам їх проживання, гармонійному розвитку та вихованню, належному матеріальному забезпеченню. У зв'язку з чим позов слід задоволити .

Керуючись ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. 3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_12 року; ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_13 року із батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, за адресою: 67733, АДРЕСА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: