Справа №403/4623/12
Провадження №2др/200/14/17
07 липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.
при секретарі - Южаковій В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, КП ДМБТІ про визнання договору дійсним та визнання права власності,-
В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вищевказана цивільна справа.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2012 року позовні вимоги задоволені.

22.06.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, відповідно якого просить доповнити рішення, зазначивши: перелік господарських споруд, які передаються у власність позивачеві та знаходяться на території домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; про припинення спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; що решта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: жилий будинок, загальною площею 63.2 кв.м. літ. А-1; гараж, загальною площею 19.2 кв.м. літ. В; сарай, загальною площею 5,5 кв.м. літ. Е; вбиральна літ. Д, огорожі споруди №№ 1, 2, 3, 4, 6; замощення № І, ІІ, III - залишається у власності ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2012 року визнано дійсним договір купівлі-продажу від 14 березня 2012 року 1/5 частини домоволодіння, а саме житлового будинку Б-1, житловою площею 24,1, загальною площею 33,3 кв.м., глинолит ( з урахуванням площі прибудованої кімнати 9,5), який входить до загального складу домоволодіння з житлового будинку А-1, шл/бет.; житловою площею 34, 2 кв.м., загальною площею 48, 3 кв.м.; житлового будинку Б-1, глинолит., житловою площею 23, 8 кв.м.; загальною площею 24, 1 кв.м., з прибудованою кімнатою площею 9, 5 кв.м.; гаражу В., шл/бл.; вбиральні Д, ДСП; сараю Е, цег; вбиральні З; дощат.; душу М., шл. бл., цег.; огорожі споруди, замощення № 1-11, І, ІІ, що розташовані на земельній ділянці 500 кв.м, та що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та зареєстрований товарною біржею «Центральна» від 14.03.2012 року за № 03/005; визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок Б-1, житловою площею 24,1 кв.м., загальною площею 33,3 кв.м. глинолит. (з урахуванням площі прибудованої кімнати 9, 5 кв.м.), з господарськими спорудами, виділивши частку в окремий об'єкт нерухомого майна, в натурі. Зазначеним рішенням суду встановлено, що інша частина домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 4/5 його частини, належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. Із системного аналізу ст.ст.358, 364 ЦК України випливає, що у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності та для такого співвласника спільна часткова власність припиняється. Враховуючи, що спірне домоволодіння належить тільки двом особам, то виділ позивачеві його частки майна в натурі, припиняє спільну часткову власність для всіх її учасників. Таким чином, припинення спільної часткової власності є правовим наслідком виділу співвласнику його частки у майні в натурі та невідривно пов'язано з вирішенням питання про такий виділ із спільної часткової власності. Проте суд, визнавши за позивачем право власності та виділивши його частку в окремий об'єкт нерухомого майна, в натурі, не вирішив питання про припинення спільної часткової власності. Відсутність рішення про припинення спільної часткової власності залишило за вищевказаним домоволодінням статус майна, яке перебуває у спільній частковій власності (згідно з правовстановлюючими документами), що в свою чергу, не відповідає положенням ст. ст. 358, 364 ЦК України, фактичним обставинам та порушує права власника заявника, у тому числі на вільне розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04.10.91р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Але у резолютивній частині рішення суд вказав про визнання права власності за позивачем на будинок з господарськими спорудами, не зазначивши, які саме господарчі споруди передаються у власність позивачеві. Однак, на території домоволодіння також знаходяться господарчі споруди, які заявник отримав у власність в порядку спадкування, тому не визначення судом господарських споруд, які передаються позивачеві, порушує його право власності.

Сторони в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомленні належним чином. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати заяву у відсутність сторін.

Суд, що ухвалив рішення, відповідно до ст. 220 ЦПК України, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.2 4 ст.215 ЦПК України, рішення суду складається в тому числі з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0383 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1999 року №3-4836 та державного акту від 30.11.1999 року НОМЕР_1.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, ОСОБА_3 є власником 4/5 частин домоволодіння, яке складається з: жилого будинку літ.А-1, що в свою чергу має такі обміри: житлова кімната поз.1, площею 7,6 кв.м., житлова кімната поз.2, площею 13,6 кв.м., житлова кімната поз.3, площею 7,4 кв.м., житлова кімната поз.4, площею 5,6 кв.м., санвузол поз.5, площею 2,7 кв.м., кухні поз.6 площею 8,0 кв.м., коридору поз.7, площею 3,4 кв.м., загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м.; гаражу літ.В, загальною площею 19.2 кв.м.; сараю літ.Е, загальною площею 5,5 кв.м., вбиральні літ. Д, огорожі №№ 1, 2, 3, 4, 6; замощення № І, ІІ, III.

Враховуючи, що судом не вирішено питання про припинення спільної часткової власності у зв'язку з виділом позивачу його частки у майна в натурі, заява ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Доповнити рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.04.2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, КП ДМБТІ про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно за адресою: . АДРЕСА_1, а саме житловий будинок А-1, що в свою чергу має такі обміри: житлова кімната поз.1, площею 7,6 кв.м., житлова кімната поз.2, площею 13,6 кв.м., житлова кімната поз.3, площею 7,4 кв.м., житлова кімната поз.4, площею 5,6 кв.м., санвузол поз.5, площею 2,7 кв.м., кухні поз.6 площею 8,0 кв.м., коридору поз.7, площею 3,4 кв.м., загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м.; гаражу літ.В, загальною площею 19.2 кв.м.; сараю літ.Е, загальною площею 5,5 кв.м., вбиральні літ. Д, огорожі №№ 1, 2, 3, 4, 6; замощення № І, ІІ, III.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Шевцова