АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1254/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального закладу «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про зобовязання укласти трудовий договір, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що відповідно до наказу № 159-к від 02 серпня 1985 року вона працювала в «Уманській міській лікарні» на посаді дільничного терапевта з 01.08.1985 року. Згідно з наказом № 55-кл від 20.04.2007 року переведена на посаду лікаря загальної практики-сімейної медицини. Наказом № 22-кл від 03.02.2010 року переведена на посаду завідувача ІІ відділення загальної практики-сімейної медицини.

В звязку з реорганізацією поліклінічного відділення КП «Уманська міська лікарня» наказом № 60-кл від 25.03.2016 року з 01 червня 2016 року вивільнені деякі посади та виключені зі штатного розпису відповідно до Додатку №1, в тому числі посада завідувача ІІ відділення загальної практики-сімейної медицини, яку позивач обіймала з 2010 року до цього часу.

У відповідності з наказом № 66 кл від 01.04.2016 року про попередження працівників КП «Уманська міська лікарня» про звільнення з роботи у звязку із вивільненням посад та скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України по переведенню на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України до КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» позивач була попереджена про майбутнє звільнення та наказом №103-кл від 31.05.2016 року її було звільнено із займаної посади на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у звязку із переведенням до КЗ «Уманський міський ЦПМСД» зі збереженням чергової відпустки.

Вказує, що переведення до КЗ «Уманський міський ЦПМСД» та прийняття її на посаду завідувача ІІ відділення ЗПСМ було погоджено між керівниками підприємств та нею, однак відповідачем ОСОБА_6 не була прийнята на роботу в порядку переведення на посаду завідувача, так як на цю посаду була прийнята інша особа.

ОСОБА_6 зазначила, що такі дії відповідача є незаконним, такими що не відповідають вимогам чинного законодавства, в зв'язку із чим і звернулася до суду з даним позовом та з врахуванням уточнених позовних вимог, які викладені в заявах від 01.03.2017 року та 03.04.2017 року, просила суд зобовязати КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» укласти з нею трудовий договір в порядку переведення на посаду завідуючої амбулаторії №2 з 01.06.2016 року; стягнути з КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» на її користь середній заробіток з 01.06.2016 року по день ухвалення судом рішення в розмірі 76 638 грн.; стягнути з КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; стягнути з КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» на її користь витрати за надання правової допомоги у розмірі 4000 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у суду відсутні докази того, що позивач була запрошена відповідачем на роботу у порядку переведення на аналогічну посаду при наявності погодження між керівниками КП «Уманська міська лікарня» і КЗ «Уманський міський ЦПМСД», а тому до спірних правовідносин не можна застосувати вимоги п. 5 ст. 36 КЗпП України. Крім того, не підтверджено доказами, що позивач зверталась до КЗ «Уманський міський ЦПМСД» з проханням про працевлаштування на посаду, яка відповідає кваліфікаційному рівню позивача, і позивачеві в такому зверненні було безпідставно відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до рішення Уманської міської ради №3.12-37/6 від 20.08.2013 року було створено КЗ «Уманський міський ЦПМСД» як юридичну особу шляхом виділу частини майна за розподільчим балансом, прав та обовязків від комунального підприємства «Уманська міська лікарня» та Уманської дитячої міської лікарні до новоствореної особи КЗ «Уманський міський ЦПМСД» (а.с. 18).

Розпорядженням Уманської міської ради №16рк від 06.02.2014 року ОСОБА_7 призначено на посаду головного лікаря КЗ «Уманський міський ЦПМСД» на умовах контракту, укладеного 06.02.2014 року, з 06.02.2014 року по 05.02.2017 року (а.с. 141).

Наказом Відділу охорони здоровя Уманської міської ради №36-А від 27.05.2016 року було вирішено розпочати роботу КЗ «Уманський міський ЦПМСД», як юридичної особи, з 01.06.2016 року.

Відповідно до витягу з наказу КП «Уманська міська лікарня» №104-кл від 31.05.2016 року ОСОБА_7, який до 31.05.2016 року (включно) виконував обовязки заступника головного лікаря КП «Уманська міська лікарня», був звільнений з посади заступника головного лікаря з поліклінічної роботи 31.05.2016 року згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу, у звязку з призначенням головним лікарем в КЗ «Уманський міський ЦПМСД» зі збереженням чергової відпустки на підставі особистої заяви.

Відповідно до наказу КЗ «Уманський міський ЦПМСД» №1-кл від 01.06.2016 року ОСОБА_7 приступив до виконання обовязків головного лікаря КЗ «Уманський міський ЦПМСД» з 01.06.2016 року.

Відповідно до наказу №159-к від 02.08.1985 року ОСОБА_6 була прийнята на посаду дільничного терапевта Уманської міської лікарні з 01.08.1985 року. Згідно з наказом №55-кл від 20.04.2007 року переведена на посаду лікаря загальної практики сімейної медицини. Наказом №22-кл від 30.02.2010 року переведена на посаду завідувача ІІ відділення загальної практики сімейної медицини Уманської міської лікарні.

Згідно наказу КП «Уманська міська лікарня» №60-кл від 25.03.2016 року з 01 червня 2016 року вивільнено посади і виключено їх зі штатного розпису відповідно до Додатку № 1, зокрема вивільнено посаду завідувача ІІ відділення загальної практики сімейної медицини, яку займала позивач.

Наказом № 66-кл від 01.04.2016 року КП «Уманська міська лікарня» позивача та інших працівників було попереджено про звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України по переведенню на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України до КЗ «Уманський міський ЦПМСД».

Як видно із заяви ОСОБА_6 від 30.05.2016 року, яка адресована головному лікарю КП «Уманська міська лікарня» ОСОБА_8, позивач просила звільнити її з займаної посади 31.05.2016 року по переводу до КЗ «Центр медико-санітарної допомоги» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с. 26). Проте вказана заява завізована не ОСОБА_8, якому вона адресована, а ОСОБА_7 із зазначенням ним «не заперечую на працевлаштування шляхом переводу на 01.06.2016 р.».

31 травня 2016 року ОСОБА_6 подала заяву на імя головного лікаря КП «Уманська міська лікарня» ОСОБА_8 в якій просила її звільнити з посади завідувача відділення загальної практики сімейної медицини 31.05.2016 року по переводу на аналогічну посаду завідувача відділення амбулаторії до КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с. 27).

На вказаній заяві було проставлено резолюцію головного лікаря КП «Уманська міська лікарня» ОСОБА_8 (а.с.172) та на її підставі видано наказ від 31.05.2016 року №103-кл про звільнення ОСОБА_6 31.05.2016 року з займаної посади згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України у звязку з переведенням до КЗ «Уманський міський ЦПМСД» зі збереженням чергової відпустки (а.с. 24).

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 32 КЗпП встановлено, що переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію допускається тільки за згодою працівника.

Відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду є підставою припинення трудового договору.

Особливістю переведення працівника на інше підприємство є те, що працівник припиняє трудові відносини з одним роботодавцем і укладає трудовий договір з іншим. Ініціатором переведення може бути як сам працівник, так і роботодавець, заінтересований у переведенні працівника.

Після звільнення працівника, у звязку з переведенням його на роботу на інше підприємство (п. 5 ст. 36 КЗпП) такий працівник має бути прийнятий на роботу на підприємство, на яке його запрошено, не пізніше наступного дня після звільнення з попереднього підприємства, якщо не було обумовлено іншої дати.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Відповідно до розяснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при обґрунтованості позову суд рішенням зобов'язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення - з першого робочого дня наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи (якщо була обумовлена інша дата - з цієї дати), з іншими особами з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу. Якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул, його оплата провадиться стосовно до правил ч. 2 ст. 235 КЗпП про оплату вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові.

Так, виходячи з аналізу вказаних правових норм для припинення трудового договору в порядку переведення та захисту прав працівника власник або уповноважений ним орган підприємства, куди переводиться працівник, повинен подати відповідний лист-запит власнику або уповноваженому ним органу підприємства, на якому працює працівник, з проханням звільнити його з роботи на підставі переведення згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України.

У листі Міністерства соціальної політики України від 25.09.2013 року №175/06/186-13 вказано, що у разі згоди власника або уповноваженого ним органу підприємства, на якому працює працівник, на припинення з останнім трудового договору за п. 5 ст. 36 КЗпП України на підставі переведення працівнику необхідно подати відповідну заяву з проханням звільнити його з роботи. Прийняття на іншу роботу здійснюється теж на підставі відповідної заяви працівника з проханням прийняти на роботу переведення. Припинення трудового договору і прийняття на роботу мають бути оформлені наказами чи розпорядженнями відповідних власників підприємств або уповноважених ними органів про звільнення працівника з попереднього місця роботи та про прийняття його на нове місце роботи в порядку переведення з посиланням на п. 5 ст. 36 КЗпП України у погоджений сторонами строк.

Крім того, за правилами ч. 5 ст. 22 КЗпП України особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Зі змісту зазначеної норми закону вбачається, що переведення працівника до іншого підприємства можливе за погодженням як підприємства, з яким працівник бажає припинити трудовий договір так і підприємства, яке бажає укласти трудовий договір з працівником.

З огляду на наведені норми закону колегія суддів вважає, що порядок звільнення позивача у звязку з переведенням на роботу на інше підприємство не був порушений.

Так, судом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_6 з КП «Уманська міська лікарня» стала її особиста заява від 31.05.2016 року, а не заява від 30.05.2016 року завізована ОСОБА_7, як про це стверджує позивач.

Позивач також вказує, що нею подавалися заяви від 30.05.2016 року та 31.05.2016 року головному лікарю КЗ «Центр медико-санітарної допомоги» ОСОБА_7 про переведення її на посаду завідувача відділення амбулаторії в КЗ «Уманський міський ЦПМСД» (а.с. 25, 28). Проте вказані заяви залишилися без реагування у звязку з чим вона звернулася із заявою за Вх.№2 від 10.06.2016 року про надання їй інформації щодо розгляду її заяви від 31.05.2016 року про переведення (а.с.29).

На дану заяву КЗ «Уманський міський ЦПМСД» надало відповідь №36 від 15.06.2016 року у якій зазначено, що за наявною документацією її заява від 31.05.2016 року не була зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції, а тому не могла бути розглянута по суті (а.с. 30).

Як було вже зазначено, прийняття на іншу роботу здійснюється на підставі відповідної заяви працівника з проханням прийняти на роботу в порядку переведення.

Про те, що позивач звертався до відповідача з заявою про прийняття на роботу матеріали справи не містять та працівником таких відомостей суду не надано.

Підтвердженням відсутності погодження між КП «Уманська міська лікарня» та КЗ «Уманський міський ЦПМСД» є лист №244 від 06.06.2016 року в якому головний лікар КП «Уманська міська лікарня» ОСОБА_8 зазначає про відсутність погодження відповідача на заяві про працевлаштування ОСОБА_6 та відсутність відомостей про прийняття її на роботу по переводу та просить повідомити його про її працевлаштування (а.с.121).

Так, в матеріалах справи містяться розпорядження №1 від 01.06.2016 року та № 2 від 06.06.2016 року головного лікаря КЗ «Уманський міський ЦПМСД» для повідомлення про можливість працевлаштування ОСОБА_6 у відповідності до якого було створено спеціальну комісію для повідомлення про можливість працевлаштування останньої на посаду лікаря загальної практики сімейного-лікаря у відповідності до її кваліфікації (а.с.159, 162).

Як слідує із актів № 1 від 01.06.2016 року та № 2 від 06.06.2016 року складених комісією КЗ «Уманський міський центр ПМСД», ОСОБА_6 відмовилася від працевлаштування на посаду лікаря загальної практики сімейного медицини (а.с.160, 161).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з 2010 року позивач займала посаду завідувача ІІ відділення загальної практики сімейної медицини Уманської міської лікарні.

Однак, при поданні ОСОБА_9 заяви про звільнення від 31.05.2016 року, на підставі якої було видано наказ про звільнення, вона просила звільнити її з посади завідувача відділення загальної практики сімейної медицини по переводу на посаду завідувача відділення амбулаторії КЗ «Уманський міський ЦПМСД», при цьому зазначивши, що ця посада є аналогічною.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком позивача, оскільки вказані дві посади являються різними, а не тотожними як про це стверджує апелянт.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не надала суду беззаперечних та достовірних доказів того, що вона була запрошена відповідачем на роботу в порядку переведення на аналогічну посаду при наявності погодження між керівниками КП «Уманська міська лікарня» і КЗ «Уманський міський ЦПМСД».

Отже, суд першої інстанції вирішив спір на підставі наданих доказів в межах позовних вимог, рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :