печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3239/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Чепізі Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Відповідача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач посилається на незаконну бездіяльність Відповідача, яка сприяла ОСОБА_2 уникнути відповідальності за порушення трудових прав позивача. Зазначає, що судові рішення про видачу ТОВ «Компанія «Інкомед» його трудової книжки та стягнення на його користь заборгованості зі заробітної плати, компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди до цього часу не виконані, що позбавило Позивача засобів на існування та конституційного права на працю. Також зазначає, що Відповідачем як органом досудового розслідування допускаються протиправні зволікання у виконанні судових рішень та здійснюється неналежне досудове слідство у кримінальних провадженнях за його заявами про вчинення злочину, що підтверджується численними судовими рішення про скасуванні постанов про їх закриття. Таким чином, Позивач вважає, що Відповідачем завдано йому матеріальної шкоди в сумі 194952,58 грн., яка на підставі ч. 1 ст. 1173, ч. 1 ст. 1174 ЦК України, підлягає стягненню на його користь. Крім того, зазначає, протягом останніх 13 років він вимушений був постійно звертатися за захистом своїх порушених прав до відповідних державних органів, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв'язків, професійних здібностей, ділової репутації та поваги в очах оточуючих, що принижує його честь, гідність, ділову репутацію; вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Протягом вказаного періоду він перебуває в стані морального пригнічення та дискомфорту; його фізичний стан значно погіршився та наразі вимагає оперативного втручання. Вказані обставини в сукупності завдають йому значних моральних, фізичних та душевних страждань, які Позивач оцінює в 13000000,00 грн. та просить стягнути з Відповідача на його користь.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заявленого позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, подав письмові пояснення, згідно яких звернув увагу суду на відсутність належних доказів заподіяння Позивачу матеріальної шкоди, протиправності поведінки Відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між такими. Вказує, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність моральної шкоди внаслідок, як він вважає, незаконних (протиправних) рішень, дій та бездіяльності прокуратури міста Києва (її посадових осіб), як і саму протиправність діяння відповідача. Також не доведено (а тому відсутній) причинний зв'язок між ніби то виниклою моральною шкодою і протиправними, на думку, позивача, діяннями прокуратури міста Києва (її посадових осіб), а також будь-яка вина в діях прокуратури міста (її посадових осіб) по відношенню до даної особи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився. Подав письмові пояснення, в яких заперечив проти позову. Зазначив, що в жодних правовідносинах із Позивачем не перебував, жодних дій (бездіяльності) відносно Позивача не вчиняв. Чинне законодавство не передбачає покладення на нього відповідальності за дії фізичних чи юридичних осіб, чи органів державної влади. Просив слухати справу у його відсутність.

Суд, заслухавши думку пояснення Позивача, Представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

В судовому засіданні встановлено, що судовими рішеннями зобов'язано ТОВ «Компанія «Інкомед» видати Позивачу трудову книжку та на користь Позивача стягнуто заборгованість зі заробітної плати, компенсація за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Виконавче провадження за вказаними судовими рішеннями триває.

Можливе неналежне примусове виконання судових рішень є підставою оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб виконавчої служби в порядку, визначеному положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи позову, що Відповідачем як органом досудового розслідування допускаються протиправні зволікання у виконанні судових рішень та здійснюється неналежне досудове слідство у кримінальних провадженнях за його заявами про вчинення злочину, що підтверджується численними судовими рішеннями про скасуванні постанов про їх закриття, що в свою чергу є підставою для відшкодування Відповідачем матеріальної шкоди, в розмірі невиконаного судового рішення, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1173 ЦК України є шкода, заподіяна незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Отже, з огляду на положення ст. 1173 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої матеріальної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Такого судовим розглядом не встановлено, Позивачем в належний спосіб не доведено.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 57 даного Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки органів прокуратури та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою.

З огляду на встановлене суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача внаслідок їх необґрунтованості та недоведеності.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 213- 215 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади,- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Х.А. Гладун