УХВАЛА

24 липня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до департаменту праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім'єю та постійного догляду,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла вищевказана касаційна скарга на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року, яка подана заявником з пропуском передбаченого ч. 1 ст. 325 ЦПК України строку на касаційне оскарження. Заявник просила поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року визнано наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави пропущення вказаного строку неповажними та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в значений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На виконання вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року до суду касаційної інстанції заявник надала повторне клопотання про поновлення процесуального строку, в якому зазначила, що строк пропущено нею з поважних причин. Так, зокрема заявник вказувала, що її представники, які були присутніми у судовому засіданні апеляційного суду 22 червня 2016 року, не повідомили її про прийняте рішення, а апеляційний суд всупереч вимогам ст. 222 ЦПК України не направив їй копію рішення.

Вказані причини не можуть бути визнані поважними, оскільки заявник пропустила строк більше дев'яти місяців, крім того, вона була заявником апеляційної скарги, в судовому засідання апеляційного суду були присутні її уповноважені представники, тому ОСОБА_2 повинна була вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «resjudicata», особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на підставі ч. 3 ст. 328 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до департаменту праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім'єю та постійного догляду, за касаційною скаргою на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська