Провадження 22-ц/790/4953/17 Головуючий 1-ої інстанції - Нев'ядомський Д.В.
Справа № 640/6572/17 Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: захист прав споживачів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кружиліної О.А., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач із позовом про визнання його дій щодо демонтажу лічильника газу та складання акту про порушення незаконними.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2017 року провадження по справі відкрито.

03 травня 2017 року позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом накладання заборони ПАТ «Харківміськгаз» будь-яким чином припиняти чи обмежувати газопостачання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ПАТ «Харківміськгаз» будь-яким чином припиняти чи обмежувати газопостачання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ПАТ «Харківміськгаз» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову шляхом припинення чи обмеження газопостачання у житловому будинку, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду судова колегія погодитися не може, оскільки судом першої інстанції при вирішенні вказаного питання не в повному обсязі було з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції змінює або скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу з розглянутого питання, якщо це питання вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову визначені законодавцем у ст. 152 ЦПК України.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані й інші види забезпечення, які не передбачені цією процесуальною нормою, чи застосовано кілька видів забезпечення позову.

Проте, у будь-якому випадку види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обгрунтування клопотання позивач зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна від 23 грудня 2016 року зареєстрованого за № 3397 та є споживачем послуг з газопостачання, які надає ПАТ «Харківміськгаз».14 лютого 2017 року представниками ПАТ «Харківміськгаз» спільно з ДП «Харківстандартметрологія» були нібито виявлені порушення користування ним приладом обліку споживання газу, про що було складено акт № 128. В той же день працівники ПАТ «Харківміськгаз» зняли встановлений газовий лічильник для проведення експертизи. Зазначив, що вказані дії були проведені за його відсутності, що призвело до порушення його прав як споживача послуг, а тому він оскаржує це у суді.

Клопотання про забезпечення позову не містить обґрунтованих припущень, за яких можливо дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та спосіб забезпечення позову не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, ухвала Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2017 року не може бути визнана законною, обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому судова колегія вважає за необхідне скасувати цю ухвалу районного суду, відмовивши в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття судом заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2017 року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий:

Судді -