Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/260/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

05 липня 2017 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1, (далі по тексту Позивач), про визнання договору купівлі-продажу майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, який у порядку ст.31 ЦПК України уточнив та просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку, яка розташована на території Олевської міської ради, площею 2.1977 га., кадастровий номер: :03:000:0077.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач вказує на те, що у січні місяці 2007 року відповідач ОСОБА_2, (далі по тексту Відповідач), передав за винагороду йому земельну ділянку, яка розташована на території Олевської міської ради Житомирської області, що належала Відповідачу на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 06:17:18:01:0171. Витяг з Державного земельного кадастру Відповідачем був переданий Позивачу в грудні місяці 2016 року, де зазначеній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: :03:000:0077. На вказаній земельній ділянці ним та його сімєю здійснюється обробіток землі та ведеться городництво протягом всього часу з часу придбання. Вважає, що він з 04.01.2007 року по даний час на законних підставах відкрито і безперервно володіє та користується земельною ділянкою яка розташована на території Олевської міської ради, площею 2.1977 га., кадастровий номер: :03:000:0077, і має право набути право власності на вказану земельну ділянку на підставі набувальної давності, що передбачено ст.344 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1, заявлені позовні вимоги підтримав із підстав, що наведені у його позовній заяві, подавши до суду письмову заяву у якій просить суд розглянути його позов за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги до нього визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що власником земельної ділянки, яка розташована на території Олевської міської ради Житомирської області, площею 2.1977 га., кадастровий номер: :03:000:0077, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 06:17:18:01:0171 від 20.03.2003 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер: НВ-016 від 02.09.2016 року є ОСОБА_2 (а.с.4,6-7).

04.01.2007 року ОСОБА_2, за винагороду передав у власність ОСОБА_1, власну земельну ділянку, площею 2.1977 га., кадастровий номер: :03:000:0077, яка розташована на території Олевської міської (колишньої селищної) ради Житомирської області, (а.с.5).

В період з 2007 року по даний час Позивач здійснює відкрите володіння і безперервне користування вказаною земельною ділянкою, дана земельна ділянка огороджена парканом, на ній здійснюється обробіток землі та ведеться городництво протягом всього часу з часу придбання.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом зокрема визнання права та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Положеннями ст.344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є та що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що ураховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК України, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК України.

Пунктом 13 цієї ж постанови передбачено, що можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п.9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п.14 Постанови).

Відтак, позивач добросовісно володіє чужим майном і продовжує ним відкрито та безперервно користуватися, і на час заявлення ним вимог до суду термін такого користування складає десять років і сім місяців. Суд вважає, що ОСОБА_1 з урахуванням наведеного згідно з нормами матеріального закону має право за рішенням суду набути право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Олевської міської ради Житомирської області, площею 2.1977 га., кадастровий номер: :03:000:0077, за правилами набувальної давності, відповідно з положеннями ст.344 ЦК України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обовязок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі наведеного та керуючись ст.8, 21, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст.ст.15,16,25,344,335,387,391,396 ЦК України, ст.ст.3,10,11,15,57-61,88,158,179,197,212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 Петровича до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку, яка розташована на території Олевської міської ради Житомирської області, площею 2.1977 га., кадастровий номер: :03:000:0077.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4