Справа № 766/4806/16-ц
УХВАЛА

14 серпня 2017 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В., розглянувши матеріли цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

Позивач звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаним вище позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування від 10.01.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; скасувати рішення № 18551194 від 10.01.2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3П, на 22/50 частини житлового будинку № 21/58, який знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського. В обґрунтування позову зазначила, що 20.07.2011 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона, яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01.11.2011 року залишено без змін, з ОСОБА_2 на її користь стягнуто грошові кошти в сумі 68000 грн. Окрім того, 01.12.2015 року рішенням Апеляційного суду Херсонської області з ОСОБА_2 на її користь стягнуто інфляційні втрати в сумі 34748 грн. та 3 % річних в розмірі 7170,73 грн. за невиконання грошових зобовязань, згідно боргової розписки від 30.07.2008 року на суму 68000 грн., що встановлені вищевказаним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона. Зазначені рішення суду не виконані. Будучі обізнаною про рішення суду ОСОБА_2 подарувала своєму сину ОСОБА_3 належне їх нерухоме майно, тобто вважає, що даний договір дарування було укладено з метою ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, якщо є інші обставини, які викликають сумніви в обєктивності на неупередженості судді.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є те, що суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, а також в свої професійній, громадській діяльності та приватному житті, суддя заради утвердження незалежності й неупередженості судової влади, зміцнення її авторитету в суспільстві повинен дотримуватись норм викладених в Кодексі професійної етики судді, стаття 2 якого, передбачає, що суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, повязану зі здійсненням правосуддя.

Оскільки рішення апеляційного суду Херсонської області на підставі якого виник спір ухвалено колегією суддів, у складі якої була суддя Чиркова К.Г., яка є близьким родичем судді Прохоренко В.В., тобто на даний час існують такі об'єктивні обставини, які можуть викликати сумніви в обєктивності на неупередженості суду при розгляді вказаної заяви.

За вказаних обставин вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст. ст. 20-24 ЦПК, суд,

ухвалив:

Задовольнити заявлений самовідвід судді Прохоренко В.В.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, передати до канцелярії суду для автоматичного перерозподілу іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Прохоренко