Справа № 127/5077/17 Провадження № 22-ц/772/2233/2017Головуючий в суді першої інстанції Ан О. В.
Категорія 24 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановила:

В березні 2017 року комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго») звернулося до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що помешкання, в якому проживають відповідачі АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого теплопостачання, однак останніми регулярно порушуються умови оплати наданих послуг, в зв'язку з чим, виникла заборгованість за період з грудня 2011 року по грудень 2016 року включно в розмірі 29500,01 грн., з яких: 14246,38 грн. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1705,32 грн. заборгованість 3% річних; та 13548,31 грн. інфляційних. Староміським районним судом м. Вінниці 06.02.2012 у справі № 221/296/2012 ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в розмірі 9199,50 грн. за період з листопада 2009 р. включно по листопад 2011 року включно. На даний час відповідачі вищевказане рішення Староміського районного суду м. Вінниці в частині оплати заборгованості виконали частково в розмірі 4107,07 грн.

Виходячи з чого просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 9026 , 81 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» - Савоткіна К.С. вимоги апеляційної скарги підтримала з підстав, зазначених в ній, просила суд її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином.

Колегія суддів,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, пред'явлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не погодився з розрахунком, наданим позивачем з підстав, що в ньому не враховані 4107,07 грн. які були стягнуті за рішенням Староміського районного суду м. Вінниці. При цьому визнав недоведеними підстави для застосування вимог ст. 625 ЦК України, оскільки позивачем не надано відомостей про отримання виконавчого листа, направлення його на виконання, стану виконання. Розрахунок 3 % річних та інфляційних суд вважав таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки проведений без врахування погашення заборгованості та субсидії, а також через недоведення позивачем зменшення у грудні 2015 року суми заборгованості на 2864, 33 грн., інший розрахунок та документи відсутні, що унеможливило самостійно розрахувати заборгованість судом.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що відповідачі проживають в помешканні за адресою вул. Брацлавська, буд, 62, кв. 70, вм. Вінниці, яке забезпечується послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Свої обов'язки по оплаті вказаних послуг виконують нерегулярно.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 06.02.2012, яке набуло законної сили 17.02.2012, у справі № 221/296/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» борг за спожиту теплову енергію в розмірі 10 428, 98 грн. за період з листопада 2009 року включно по листопад 2011 року включно, судовий збір в сумі 188,2 грн. (а.с. 10-11).

На виконання вказаного рішення видані виконавчі листи від 06.02.2012 та 19.06.2012 року щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно.

15.04.2015 державним виконавцем Староміського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_2, 04.10.2016 старшим державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_3 (а.с. 50-51).

Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідачів по сплаті послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання становить 14246,38 грн., інфляційні втрати - 13548,31 грн. та 3% річних - 1705, 32 грн. (а.с. 8-9).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до підпункту 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

У відповідності до ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідачі протягом 2014-2016 років сплатили 4107, 07 грн., які були зараховані на погашення заборгованості за рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 06.02. 2012, оскільки зобов'язання по сплаті боргу за період з листопада 2011 року по листопад 2011 року залишались невиконаними.

Виходячи з чого, нарахування заборгованості за період з грудня 2011 року по грудень 2016 року було проведено без врахування сплачених сум, а тому є помилковими висновки суду першої інстанції про безпідставність такого розрахунку.

Висновки суду першої інстанції, що позивачем не враховано суму наданої субсидії, спростовуються наданим розрахунком (а.с. 8), оскільки станом на січень 2017 року розмір заборгованості становив 18559, 69 грн., з урахуванням наданої субсидії 4889,56 грн. і проведеного перерахунку 576, 25 грн., заборгованість становить 14246, 38 грн. (18559,69грн. - 4889,56 грн. +576,25 грн.).

Такий розрахунок не спростовано відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються за невиконання або неналежне виконання зобов'язання та підлягають стягненню.

Суд першої інстанції не погодився з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат з підстав ненадання позивачем відомостей про отримання виконавчого листа, направлення його на виконання, стану виконання, а також через недоведення позивачем зменшення у грудні 2015 року суми заборгованості на 2864, 33 грн., та неврахування сплачених сум та отриманої субсидії, і за відсутності іншого розрахунку чи документів відмовив у задоволення цих вимог.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості, який позивач вважає правильним, та який , на його думку, відповідає вимогам закону.

Таким чином, вимагати від КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» іншого розрахунку є порушенням ст.ст. 10,11 ЦПК України ч.4 ст. 129 Конституції України, тому якщо суд не погоджується з наданим розрахунком, то повинен дати йому належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України) , а не відмовляти в задоволенні позовних вимог у разі ненадання іншого розрахунку.

Висновки суду першої інстанції про те, що вимоги ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані, оскільки позивачем не надано доказів виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 06.02.2012 не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки правовими підставами для застосування цивільно-правової відповідальності є прострочення виконання зобов'язання боржником, яке доведено належним та допустимим доказами, які не були спростовані відповідачами.

Наявність судового рішення про задоволення вимог, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, і суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність, стягненню підлягає вся нарахована позивачем заборгованість за період з грудня 2011 року по грудень 2016 року включно.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України висловленими у постанові від 18.03.2015 у справі №6-25цс15.

Виходячи з чого, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд першої інстанції належним чином доводів позивача не перевірив, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись, ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове.

Позов комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 29500, 01 грн., з яких 14246, 38 грн. - борг за спожиті послуги централізованого теплопостачання; 13548,31 грн. - інфляційні нарахування; 1705, 32 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» по 800 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: