БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/185/17
Справа № 356/595/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.08.2017 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко І. О.,
при секретарі Мамей Н. І.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши цивільну справу у відкритому судовому засіданні за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
До Березанського міського суду Київської області звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що відповідач зареєстрований разом з ними в квартирі за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Шевченків шлях (колишня вул. Леніна)АДРЕСА_1, проте фактично там не проживає з вересня 2015 року та особистих речей в ньому не зберігає. В обґрунтування своїх вимог посилається на положення ст. 405 ЦК України, ч. 2 ст. 107, ч. 2 ст. 167 ЖК України. Відтак, просять суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Шевченків шлях (колишня вул. Леніна)АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві.
20.07.2017 через канцелярію суду надійшла заява від позивача ОСОБА_3, у відповідності до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.23).
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві (а.с. 22,28).
За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивачі проти такого порядку не заперечували.
Заслухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на позивач посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та відповідач ОСОБА_4, як наймачі набули право на вселення та користування квартирою, розташованою за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Шевченків шлях (колишня вул. Леніна)АДРЕСА_1 на підставі ордеру на жиле приміщення № 565 від 14.01.1991, виданого виконавчим комітетом Березанської міської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому міської ради № 70 від 24.07.1991 (а.с. 7).
У відповідності до відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі позивачів з 14.12.2001 (а.с.17).
Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов № 637 від 25.05.2017 (а.с.8).
Свідок ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні, пояснив, що товаришує з родиною позивачів, та вказав, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації, у АДРЕСА_2 не проживає близько 2 років, не зявляється в місті та веде антисоціальний спосіб життя.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що працює медсестрою та з осені 2016 року часто, близько 3 разів на тиждень, буває в квартирі позивачів, надає медичну допомогу позивачці ОСОБА_3, проте відповідача жодного разу там не бачила.
Згідно із вимогами ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав для предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.
За змістом ст. 214 ЦПК України вибір та застосування правової норми є виключною прерогативою суду, зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору.
Для визначення матеріального закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, необхідно виходити із фактичних обставин, які наведені у позовній заяві.
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач з вересня 2015 року фактично не проживає в спірній квартирі. Дана квартира належить позивачам на праві користування, відтак, відповідач втратив право користування нею, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зокрема, ст. 405 ЦК України. Проте вказана норма регулює інститут приватноправових відносин членів сім'ї власника житла на користування цим житлом.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі є користувачами спірної квартири та набули право на вселення на підставі ордеру, копію якого було надано суду.
Так, відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за
ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЦК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У відповідності до ч.1 ст.3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи інтересів.
Відтак, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 більше 6 місяців без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації. З урахуванням вищевказаного, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 1 ст. 317, ст. 391, ст. 405 ЦК України, п. 2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218, 224 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №4 по вулиці Шевченків Шлях,110 (колишня вул. Леніна) в місті Березань, Київської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання рішення, апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя І. О. Капшученко