Провадження № 4-с/359/46/2017
Справа № 359/3552/17
У Х В А Л А

Іменем України

02 серпня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В., Пустовіт А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2017 року до Бориспільського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_1, в якій просив: - постанову державного виконавця Шведа Р.М. відділу ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції про повернення виконавчого листа стягувачу від 30.03.2017 р.-скасувати; - зобовязати державного виконавця вжити виконавчі заходи в порядку, встановленому Законом для виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області по стягненню з ОСОБА_3 на його користь 205 623,80 грн.

В обґрунтування зазначив, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий документ, на підставі якого постановою ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 03.11.2015 р. було відкрито виконавче провадження №49198392 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 205623,80 грн. заборгованості. 21 квітня 2017 року на його адресу надійшла постанова державного виконавця Бориспільського МРВ ВДВС ГТУЮ у Київській області Шведа Р.М. від 30.03.2017 року про повернення виконавчого документа у звязку з відсутністю майна, що належить боржнику, та на яке не може бути звернено стягнення. Заявник зазначив, що не погоджується з зазначеною постановою, оскільки вона є неправомірною та грубо порушує норми чинного законодавства. Державний виконавець не скористався жодним із прав наданих йому Законом України «Про виконавче провадження», для виконання рішення, що свідчить про те, що виконавчі дії не проведені належним чином, а саме: належним чином не проведено перевірку майнового стану боржника. Також зазначив, що згідно відповіді ДФС України від 23.03.2017 р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що використовувався при пошуку інформації в базах даних не відповідає ініціалам боржника ОСОБА_3. Тому заходи державного виконавця щодо пошуку майна з реквізитами недійсних документів є неправдивими. Вважає, що результати пошуку в базах з запитами в основі яких лежать хибні дані не можуть обєктивно показати реально зареєстроване на боржника майно. Крім того, зазначив, що державний виконавець не перевірив наявність у боржника майна на праві спільної сумісної власності разом з особою з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1- ОСОБА_4, підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Державний виконавець Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2, а також представник Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області в судове засідання повторно не зявилися, заперечень по суті скарги не подали, а також не надали для дослідження виконавче провадження №49198392.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Судом були вжиті заходи для його належного повідомлення.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України).

Наведене означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Судом встановлено, 21 жовтня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ухвалою Апеляційного суду Київської області було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 195623 гривень 80 копійок та моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень на користь ОСОБА_1, у цивільній справі № 2/359/466/2015, 359/1264/14-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5В, ОСОБА_3, третя особа: Бориспільська міська громадська організація захисту тварин «Артемон», про стягнення матеріальної та моральної шкоди ( а.с.21).

03.11.2015 року державним виконавцем ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49198392.( а.с.26).

30.03.2017 року постановою головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 повернуто виконавчий документ № 2/359/466 від 21.10.2015 року стягувачеві, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що при здійсненні зведеного виконавчого провадження, встановлено про відсутність майна, що належить боржнику та на яке не може бути звернено стягнення ( а.с.20).

У відповідності до ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, а також вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання чи усунення конфлікту інтересів.

Окрім того, з метою захисту прав сторін виконавчого провадження в силу ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»( № 1404-VIII від 02.06.2016) окремо передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII від 02.06.2016) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

В силу вимог п.3 ч.3 ст.18 Закону виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, що також можуть бути використано для розшуку майна.

Положення ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» містить чіткий перелік підстав з яких можливе повернення виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Так, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що державним виконавцем не в повній мірі дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема державний виконавець зобовязаний був вжити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено та своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії, здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.. 36 ЗУ « Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

Так, з долученої до скарги відповіді № НОМЕР_2 від 21.03.2017 на запит до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб вбачається, параметри запиту: ОСОБА_3, фізична особа, РНОКПП: НОМЕР_1, результат обробки запиту: реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія та номер паспорт зазначений в полі (Debt Code) та Прізвище і Імя у полях( Last Name), ( Fist Name) не відповідає інформації яка міститься у ДРФО.( а.с.48).

Ці обставини підлягали перевірці в ході примусового виконання виконавчого листа № 2/359/466/2015, 359/12641/14-ц, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

На час розгляду у суді скарги на дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_2 рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2015 року, за ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року, не виконано, оскільки відсутнє будь-яке документальне підтвердження фактичного виконання прийнятого судом рішення про стягнення заборгованості.

Крім цього, як вбачається з матеріалів скарги, будь-яких виконавчих дій, спрямованих на забезпечення виконання виконавчого листа № 2/359/466/2015, 359/12641/14-ц, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, здійснено не було.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_2 не використано в повній мірі ті права та не виконано обовязки, які передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», що забезпечили б примусове виконання рішення.

Згідно вимог ч.2 та ч.3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, оскільки у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тому постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві слід скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як встановлено, постанову про повернення виконавчого документу скаржник отримав лише 20 квітня 2017 (а.с.22). Отже, строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця відповідно до ст. 383 ЦПК України не пропущений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383-387 Цивільного процесуального кодексу

України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_2 про повернення виконавчого листа стягувачу від 30.03.2017 року.

Зобовязати державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області вжити виконавчі заходи в порядку. встановленому Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 205623 гривні 80 копійок.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення, для осіб, які не були присутні при її оголошення, протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: І.В.Муранова-Лесів