Провадження №2/200/67/17
РІШЕННЯ

Ім`ям України

(заочне)

16 лютого 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю представника позивача Чижової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ПАТ «Дельта Банк», у серпні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 20 червня 2008 року в сумі 1 625 630 гривень 76 копійок, з яких 1 078 604 гривні 58 копійок заборгованість за кредитом, 547 026 гривень 58 копійок заборгованість за відсотками. Разом з тим, прохав визнати за Банком право власності на зазначену квартиру.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 20 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 0, згідно з яким Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 49 900 доларів США з відсотковою ставкою 14,5% річних. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, 20 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 0, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з наступного: 1 - коридор, 2,6 - житлові кімнати, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня, І - балкон, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м. Банк належним чином виконав умови договору та надав позичальнику кредитні кошти. 27 жовтня 2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів. 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора за вказаним кредитним договором. Позичальник своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 29 липня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 1 625 630 гривень 76 копійок, з яких 1 078 604 гривні 58 копійок заборгованість за кредитом, 547 026 гривень 58 копійок заборгованість за відсотками. Тому позивач прохає в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення за іпотечним договором № від 20 червня 2008 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за банком право власності на неї.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що заборгованість за кредитним договором розраховано на момент звернення до суду з позовом та за час розгляду справи судом не зменшилась, оскільки позичальник продовжує не виконувати умови кредитного договору, тобто кредит не повертає та відсотки за його користування не сплачує. В якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору було укладено виключно договір іпотеки з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, банк з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача не звертався.

Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається такою, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явилась, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 64, 68, 76, 83,94, 100).

Третя особа, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України теж вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 61, 65, 81, 85).

В судовому засіданні представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Враховуючи, що відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами, не отримує поштові конверти із судовими повідомленнями за зареєстрованим місцем проживанням, які повертаються до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 76, 83, 94, 100), суд, спираючись на норми ст. 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 49 900 доларів США з ануїтетною схемою погашення кредиту. (а.с. 7-15). Додатковою угодою № 1, укладеною між банком та ОСОБА_2 , погоджено зміну розміру щомісячного ануїтетного платежу (а.с. 30). В забезпечення даного кредитного договору 20 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 0/1, згідно з яким предметом забезпечення є квартира АДРЕСА_2 , яка складається з наступного: 1 - коридор, 2,6 - житлові кімнати, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня, І - балкон, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., ринкова вартість якої згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності, становить 339671 гривню, та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 11 липня 2003 року за реєстровим № 2-3028, що зареєстрований КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 13 серпня 2003 року під реєстраційним номером 1810017, номер запису 5-9 в книзі 291п (а.с. 32-34). 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора за вказаним кредитним договором (а.с. 38-40). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1 від 20 червня 2008 року сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 29 липня 2015 року складає 73 759,57 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 625 630 гривень 76 копійок, з яких заборгованість за кредитом - 48 939, 41 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 078 604 гривні 58 копійок, заборгованість за відсотками - 24 820,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 547 026 гривні 17 копійок. (а.с. 31). Листом від 11 серпня 2015 року за вих.№ 31.4-08/4302/15 позивач пропонував відповідачеві в тридцятиденний строк виконати зобов`язання позичальника за кредитним договором від 20 червня 2008 року та попередив про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, у випадку невиконання такого зобов`язання (а.с. 35,37).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позивальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4.2.3 іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку». Пунктом 4.5 іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку». Пунктом 5.1 іпотечного договору встановлено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Згідно з п.5.2 цього договору, позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до п.5.3 іпотечного договору позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 49 900 доларів США. В забезпечення вимог за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, де предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 Позичальник умови договору належним чином не виконує, кредитні кошти не повертає. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором підлягають частковому задоволенню. Банком, як іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», не укладався, однак сторони іпотечного договору дійшли згоди, що набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем можливе в процедурі позасудового врегулювання при укладенні окремого договору. Оскільки норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають право іпотекодержателя набути право власності на предмет іпотеки з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги лише в позасудовому порядку, суд не знаходить підстав для задоволення відповідної позовної вимоги та приходить до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, із застосуванням процедури продажу, встановленої у ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки, який є житловим приміщенням, є підставою для виселення та зняття з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні відповідача ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, ст.ст. 526, 530, 536, 549, 554, 553, 610, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 15, 30, 60, 75-76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 224, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №, який укладено 20 червня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , яка, станом на 29 липня 2015 року, становить суму у 1625630 гривень 76 копійок, з яких 1078604 гривні 58 копійок - це неповернуті кредитні кошти, а 547026 гривень 58 копійок - це заборгованість по відсотках, на підставі договору іпотеки, який укладено 20 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», звернути стягнення на предмет іпотеки за цим договором - квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з 1 - коридору, 2 - житлової кімнати, 3 - ванної, 4 - туалету, 5 - кухні, 6 - житлової кімнати, 1-а - балкону, має загальну полощу 56,8 кв.м., житлову площу 34 кв.м., ціною у 339671 гривню, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу цієї квартири з публічних торгів у спосіб та із застосуванням процедури продажу, яка встановлена у ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною продажу у 339671 гривня.

Виселити ОСОБА_1 з квартиру АДРЕСА_2 та зняти її з реєстраційного обліку у цій квартирі.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір у сумі 5095 гривень 42 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні - протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участі у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за заявою відповідача, яка може бути подано протягом 10 днів зо дня отримання нею копії рішення.

Суддя І. Ю. Литвиненко