Номер провадження 6/643/27/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

при секретарі Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за заявою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/11957/14-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення коштів, що знаходяться на депозитному рахунку і відсотків по ним,

в с т а н о в и в:

22.11.2016 р. Головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова по справі 643/11957/14-ц строком на 1 рік або, при відсутності таких обставин, відмовити у відстроченні виконання даного судового рішення. В обґрунтування заяви державний виконавець зазначила, що в провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська відкрито виконавче провадження ВП №ь 48594180, ВП № 48594027 по примусовому виконанню двох виконавчих листів Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/11957/14-ц, виданих 03.08.2015 року, про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму внеску за договором № SАMDN8885 від 10 серпня 2012 року у розмірі 8815,95 гривень, що є еквівалентом 370,00 Євро (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 Євро 23,835 грн.), а також процентів річних за фактичну кількість днів користування Внеском протягом дії договору в розмірі 1513,23 грн., що є еквівалентом 63,5 Євро (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 Євро 23,835 грн.) та суму внеску за договором № SАMDN9675 від 06 серпня 2012 року у розмірі 267312 гривень, що є еквівалентом 12000,00 доларів США (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 долар США 22,276 грн.), а також процентів річних за фактичну кількість днів користування Внеском протягом дії договору в розмірі 24503,60 грн., що є еквівалентом 1100 доларів США (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 долар США 22,276 грн.), які приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП №11355726, відкритого у відділі відносно боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», до складу якого на теперішній час входить більш 500 виконавчих проваджень. До відділу 30.09.2016 р. надійшла заява від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій зазначено, що на сьогоднішній день існують виняткові обставини, що ускладнюють виконання вищезазначеного рішення суду, які не залежать від волі боржника та просить звернутися до Московського районного суду м. Харкова із заявою про відстрочення виконання рішення суду на термін - 1 рік та зупинити виконання рішення, оскільки вважає, що вчасне виконання рішення суду за наявності виняткових обставин завдає шкоди правам та інтересам боржника, а також, всій фінансовій системі України. Під обставинами, що ускладнюють виконання виконавчих документів є події, повязані з політичною кризою, воєнними подіями на сході України та окупацією Автономної Республіки Крим, що призвело до відтоку коштів розміщених на рахунках фізичних та юридичних осіб, відкритих в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З метою збереженням ліквідності банку, та можливістю погашення заборгованості по кредитам, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був змушений звернутися до НБУ для отримання рефінансування, а саме, Приватбанк уклав додаткові угоди з НБУ про продовження строків погашення кредитів рефінансування. Зазначила, що у зведеному виконавчому провадженні, відкритому щодо боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», є ухвали суду по іншим виконавчим документам, якими встановлено існування виняткових обставин, за наявності яких, на думку суду, вчасне виконання рішення може завдати шкоди правам та інтересам боржника. Також зазначає, що на теперішній час являються загальновідомими факти збройної анексії АРК та вторгнення військ Російської Федерації на територію Донецької та Луганської областей України, в результаті чого фактично країна знаходиться в стані війни, хоч юридично такий факт не проголошено, конфіскація владою Російської федерації на території АРК всіх активів ПАТ КБ «ПриватБанк», збройне захоплення на території тимчасово окупованих територіях Луганської та Донецьких областей майна та грошових коштів ПАТ КБ «ПриватБанк». ПАТ КБ «ПриватБанк» є найбільшим комерційним банком України і його банкрутство з великою долею вірогідності може призвести до розвалу всієї фінансової системи України. Внаслідок порушення баланс між доходами та видатками призводить до банкрутства. Справу просила розглядати за її відсутності. Про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином.

В судове засідання представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомили.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 направила суду заяву, в якій з заявою про відстрочення виконання рішення суду не погодилася, оскільки це порушує права споживача ОСОБА_1 Крім того, підстави, передбачені нормами матеріального права щодо розстрочки (відстрочення) виконання рішення суду відсутні. Справу просила розглядати за відсутності позивача та її представника. В задоволенні заяви державної виконавчої служби просила відмовити у повному обсязі (а.с. 49).

Суд, дослідивши матеріали цієї справи та цивільної справи № 643/11957/14-ц, вважає, що заява про відстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму внеску за договором № SАMDN8885 від 10 серпня 2012 року у розмірі 8815,95 гривень, що є еквівалентом 370,00 Євро (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 Євро 23,835 грн.), а також процентів річних за фактичну кількість днів користування Внеском протягом дії договору в розмірі 1513,23 грн., що є еквівалентом 63,5 Євро (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 Євро 23,835 грн.) та суму внеску за договором № SАMDN9675 від 06 серпня 2012 року у розмірі 267312 гривень, що є еквівалентом 12000,00 доларів США (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 долар США 22,276 грн.), а також 10 процентів річних за фактичну кількість днів користування Внеском протягом дії договору в розмірі 24503,60 грн., що є еквівалентом 1100 доларів США (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 долар США 22,276 грн.).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 червня 2015 року та апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року залишено без змін.

03.08.2015 року Московським районним судом м. Харкова видано два виконавчих листи по цивільній справі № 643/11957/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживачів та стягнення коштів, що знаходяться на депозитному рахунку і відсотків по ним.

08.09.2015 року головним державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкриті виконавчі провадження ВП №ь 48594180, ВП № 48594027 по примусовому виконанню двох виконавчих листів Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/11957/14-ц, виданих 03.08.2015 року, про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму внеску за договором № SАMDN8885 від 10 серпня 2012 року у розмірі 8815,95 гривень, що є еквівалентом 370,00 Євро (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 Євро 23,835 грн.), а також процентів річних за фактичну кількість днів користування Внеском протягом дії договору в розмірі 1513,23 грн., що є еквівалентом 63,5 Євро (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 Євро 23,835 грн.) та суму внеску за договором № SАMDN9675 від 06 серпня 2012 року у розмірі 267312 гривень, що є еквівалентом 12000,00 доларів США (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 долар США 22,276 грн.), а також процентів річних за фактичну кількість днів користування Внеском протягом дії договору в розмірі 24503,60 грн., що є еквівалентом 1100 доларів США (згідно курсу НБУ станом на дату розрахунку від 22 квітня 2015 року (1 долар США 22,276 грн.), що підтверджується копіями постанов.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся із заявою до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду, що підтверджується копією заяви.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Крім того, при вирішенні даної заяви суд керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також розясненнями, наданими Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.02.2005 року, ухваленого у справі «Шаренок проти України», було встановлено порушення ст.6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Суд сказав на свою прецедентну практику, згідно з якою відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.

Відповідно до ст.217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч.1 ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

За змістом зазначеної норми, відстрочка виконання рішення суду може бути у виняткових випадках за наявності підстав, що утруднюють його виконання.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, яка діяла на час звернення державного виконавця до суду, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку. Щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються. Рішення про відстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 ЦПК України і статті 121 ГПК України можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, системне тлумачення положень ст.ст.217, 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», є підстави дійти висновку, що законодавством передбачена можливість відстрочки або розстрочки виконання судового рішення лише за наявності для цього виключних підстав. Однак, з викладених заявником обставин та наданих документів, суд не вбачає підстав та доцільності для встановлення відстрочки виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2015 року, оскільки ані державним виконавцем, ані стороною боржника не надано суду доказів, що боржник на даний час не має можливості сплатити стягувачу ОСОБА_1 суму, визначену рішенням суду, тобто, що на даний час існують реальні обставини, що утруднюють виконання рішення суду. Зазначені банком в заяві обставини можуть свідчити про певне погіршення матеріального становища юридичної особи, однак, не про неможливість боржника виконати судове рішення.

Крім того не наведено доводів, яким чином відстрочка виконання рішення суду строком на один рік за наведених останнім умов, дасть можливість здійснити виконання судового рішення по закінченню терміну відстрочки.

Таким чином, в задоволенні заяви головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2015 року необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 217, 373 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/11957/14-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення коштів, що знаходяться на депозитному рахунку і відсотків по ним, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Харченко А.М.