Справа № 346/6151/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1057/2017
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Альма-Віта» про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що з 01.11.2013 року по 12.09.2016 року працював старшим менеджером в ПП «Альма-Віта». 12.09.2016 року його було звільнено з роботи за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Проте при звільненні відповідачем не в повному обсязі проведено з ним розрахунок.

Уточнивши позовні вимоги позивач зазначив, що 08.09.2016 року він отримав у відповідача розрахункову відомість, згідно якої за два дні серпня 2016 року йому нараховано лише 106 грн. та недоплачено 111 грн. (108,5 * 2=217 грн. -106 грн.). Такі дії вчинено на підставі неправомірного наказу відповідача №73/3 від 29.04.2016 року, згідно якого його переведено на 4 год. робочий тиждень.

Крім того, з роботи позивач звільнений з 12.09.2016 року. При цьому заява на звільнення написана 08.09.2016 року, а 09.09.2016 року ОСОБА_1 був на лікарняному, однак за ці два дні відповідач не розрахувався в сумі - 217 грн.

Також позивач посилається на те, що 14.09.2016 року при виплаті лікарняних коштів старший менеджер ПП «Альма-Віта» безпідставно вирахував з нього 710 грн. за нібито не проведені позивачем розрахунки з ФОП ОСОБА_3 ще в 2015 році. ОСОБА_1 вважає таке стягнення необгрунтованим, оскільки акти звірки взаєморозрахунків він особисто подавав бухгалтерові. В акті про результати інвентаризації наявних коштів станом на 21.07.2015 року про такий борг не йдеться.

Вищевказані кошти на день звільнення відповідачем не виплачено. Позивач вважає, що на підставі ст.117 КЗпП України з відповідача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки, а саме за період з 12.09.2016 року по 05.04.2017 року - 144 робочих дні. З урахуванням розміру середньоденного заробітку - 108,5 грн., розмір компенсації становить 15 624 грн. (108,5 грн. * 144 роб.дні), 328грн. та 710грн. а також 5000 грн. моральної шкоди, на підтвердження завдання якої позивач подав копію довідки МСЕК про інвалідність і виписку з історії хвороби.

Всього разом ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПП «Альма-Віта» 21 662 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне встановлення фактичних обставин у справі.

Зокрема, суд не поцікавився у відповідача, чому ПП «Альма-Віта» всупереч Закону України «Про звернення громадян» своєчасно не надано ОСОБА_1 відповідь на лист від 05.10.2016 року.

Судом не досліджено на підставі чого 14.09.2016 року у відомості виплати коштів за лікарняні дні з позивача всупереч ст.136 КЗпП України вирахувано 710 грн.

Також судом не надано правової оцінки незаконному наказу ПП «Альма-Віта» від 29.04.2016 року про переведення його на 4 год. робочий день. У рішенні суд обмежився лише констатацією цього факту.

Не з'ясовано судом також причини недоплати за 09 та 12 вересня 2016 року в сумі 217 грн., а також безпідставно відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди.

З наведених підстав ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задоволити.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП «Альма-Віта», працюючи старшим менеджером з 01.11.2013 року по 12.09.2016 року.

Зокрема згідно наказу № 148 від 01.11.2013 року його було прийнято на роботу на посаду старшого менеджера .

Наказом № 202 від 12.09.2016 року ОСОБА_1 звільнено згідно його заяви за згодою сторін за правилами п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.4,71).

05.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПП «Альма-Віта» з листом, у якому просив надати письмовий розрахунок коштів у розмірі 1287,25 грн. та лікарняних 1610 грн. (а.с.5-6).

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, видану ПП «Альма-Віта» від 05.07.2016 року №252, сума заробітної плати ОСОБА_1 у період з листопада 2013 року по червень 2016 року становить 78 375,79 грн. (а.с.7).

Згідно довідки № 177 від 09.08.2017 року представленої відповідачем в засідання апеляційного суду , оклад старшого менеджера ОСОБА_1 з січня 2015 року по жовтень 2015 року складав 2500грн., з листопада 2015 року по день звільнення - 12.09.2016 року - 2576 грн., що відповідає даним наведеної вище довідки.

Як вбачається з розрахункової відомості від 08.09.2016 року (а.с.8), позивачу при звільненні виплачено відпускних - 1287,25грн., заробітної плати за серпень 2016 року -106 грн., а разом 1393,25 грн. (а.с.8).

14.09.2016 року позивачу було виплачено роботодавцем 1610грн. лікарняних за попередні періоди. Дану обставину позивач в засіданні апеляційного суду не заперечив.

За даними, відображеними у листку непрацездатності від 09.09.2016 року серія АДД №5133006, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 09.09.2016 по 11.09.2016 включно (а.с.10).

Згідно розписки, ОСОБА_1 отримав трудову книжку у ПП «Альма-Віта» 14.09.2016 року, претензій до оформлення трудової книжки немає (а.с.70).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявність порушень зі сторони відповідача при звільненні. Зокрема судом встановлено, що на час видачі трудової книжки з позивачем було проведено повний розрахунок, а вимушеного прогулу як такого не було, оскільки не встановлено факту неповного нарахування зарплати за серпень та вересень 2016 року, а лікарняний листок позивачем не пред»явлено до оплати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Досліджуючи обставини, на яких наголошує позивач, в частині вимог щодо неповної виплати зарплати за 2 дні серпня 2016 року встановлено, що підставою для виплати 50% заробітку послужив наказ № 73/3 від 29.04.2016 року.

Згідно даного наказу підприємство у зв'язку із зменшенням обсягів реалізації продукції, перевело старшого менеджера ОСОБА_1 на 4 годинний робочий тиждень з 01.05.2016 року (а.с.62).

З ним позивач був ознайомлений, у встановленому порядку заперечень не подавав та не оскаржував, тому підстави вважати дії відповідача неправомірними в цій частині відсутні.

Що ж до ненарахування зарплати за 2 дні вересня 2016 року за час перебування позивача на лікарняному, як встановлено в ході апеляційного перегляду, позивач спірний лікарняний листок не пред»являв на підприємство, відповідно останнім не було проведено відповідні нарахування. Зазначену обставину ОСОБА_1 не заперечив.

В частині вимоги про незаконне утримання з ОСОБА_1 при розрахунку 710,62грн. слід зазначити, що такий факт не доведено позивачем. Зокрема, у справі відсутні будь-які докази , як - то первинні бухгалтерські чи інші документи, з яких можна зробити висновок про утримання із заробітку спірної суми. Посилання позивача в цьому випадку на запис від руки вчинений на « Відомості виплати коштів за лікарняні дні» про зняття 710грн. (а.с.11) таким доказом вважатися не може. Сама по собі наявність акту взаємозвірки по розрахунках з підприємцем ОСОБА_3 та копії накладних не вказують ні на факт утримання коштів із зарплати , ні на причинно-наслідковий зв»язок між такими подіями. Інших доказів позивачем не представлено.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.

Згідно з оригіналом

Суддя: