Справа № 595/557/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи Зеленської сільської ради Савки В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та третьої особи Зеленської сільської ради Бучацького району про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 та третьої особи Зеленської сільської ради Бучацького району, та згідно уточнених позовних вимог просить суд встановити постійний земельний сервітуту з правом забору води із спільної криниці, яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_6, мотивуючи тим, що даний колодязь є спільним і відповідач незаконно приватизував земельну ділянку на якій він розміщений.

Позивачка та її представники в судовому засіданні пояснили, що відповідач по справі проживає по сусідству з ОСОБА_1 Їхні присадибні земельні ділянки межують. На межі земельних ділянок знаходиться криниця, яку викопали його дід, баба та її мати. Цією криницею вони спільно користувалися до приватизації своїх земельних ділянок. В процесі приватизації позивачці стало відомо, що спільна криниця знаходиться на земельній ділянці відповідача. На даний час між існує спір щодо користування спільною криницею, оскільки відповідач повідомив, що не дозволить користуватись криницею, оскільки вона знаходиться на його земельній ділянці. Вважають, що відповідач не вправі чинити ОСОБА_1 будь-яких перешкоди в користуванні криницею, оскільки успадкована ним земельна ділянка була приватизована з порушенням чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що

ОСОБА_1 не зверталася до ОСОБА_6 із проханням встановити сервітут. Крім того, перешкоди їй у заборі води не чиняться і на даний час вона користується криницею, як і раніше.

Представник третьої особи Зеленської сільської ради Бучацького району в судовому засіданні пояснив, що не заперечує в наданні сервітуту на земельну ділянку, на якій знаходиться спірна криниця.

Свідок Савка В.Р. в судовому засіданні пояснив, що криниця використовується спільно позивачкою та відповідачем, він чув, що відповідач погрожував обмежити доступ позивачки до криниці, проте жодних фактів про обмеження чи вчинення будь-яких інших дій щодо обмеження позивачки у користуванні криницею йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що технічна документація на земельну ділянку відповідача відповідає чинному законодавству.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що працюють в поліції часто виїжджали на виклики, оскільки між позивачкою та відповідачем були сварки. Факти вчинення ОСОБА_1 будь-яких перешкод в користуванні криницею їм не відомі.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Згідно довідки № 341 від 02.06.2016 року, виданої Зеленською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку господарських будівель та споруд, які знаходяться в АДРЕСА_1.

Із зазначеної довідки також вбачається, що криниця знаходилась на межі і була у спільному користуванні ОСОБА_1 та сусідки ОСОБА_10

Відповідач ОСОБА_6 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування ВВО № 178444, посвідченим 29 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано № 82880136, вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,08 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в АДРЕСА_1.

Із державного акту на право вланості на земельну ділянку серії НОМЕР_1, вбачається, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,1149 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд.

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 вказаного кодексу передбачено види права земельного сервітуту, зокрема, як право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 100 ЗК України визначено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки. а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном і потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права земельного сервітуту, встановлюючи його на певний строк чи без зазначення строку суд може враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою його встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Крім того, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями самої позивачки, та свідків ОСОБА_1 користується криницею, перешкод щодо забору води відповідач не чинив та не чинить.

Крім того, позивачкою не надано доказів звернення до відповідача з вимогою про встановлення сервітуту, дане питання не вирішувалось сторонами в добровільному порядку. Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, безпосередньо до відповідача щодо встановлення порядку користування криницею вона не зверталася.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності докази здобу в ході судового розгляду, суд вважає позовні вимоги недоведеними, та такими що до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.401-404 Цивільного кодексу України, ст.ст. 98,99,100,101 Земельного кодексу України, ст.ст. 10,57,60,212,213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та третьої особи Зеленської сільської ради Бучацького району про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора