У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради Тернопільської області, Виконавчого комітету Тернопільської міської ради Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання та зобов'язання зареєструвати місце проживання,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що має намір приватизувати приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, переданого у 2009 році з Відкритого акціонерного товариства «Текстерно» у комунальну власність, в якому вона проживає з 2006 року. Вказує, що відповідач відмовляється її зареєструвати та вказаним місцем проживання, чим заперечує її право на приватизацію приміщення в гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків», а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року позов задоволено частково.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, із грудня 2006 року по 02 березня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2017 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року скасовано, ухвалено нове, яким відмовлено у задоволені позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що заявником доведено факт постійного проживання за період із 25 грудня 2006 року по 02 березня 2017 року у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2.

Проте з таким висновком обґрунтовано не погодився суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач зверталася до відповідача з питанням про реєстрацію місця проживання за вищевказаною адресоюі листом заступника міського голови від 08 квітня 2016 року № 4236/08 їй відмовлено з тих підстав, що вона зареєстрована за іншою адресою, а також не встановлено правомірність вселення та проживання в гуртожитку по АДРЕСА_2.

Так, згідноз відміткою у паспорті та довідкою Ємільчинської селищної ради Житомирської області від 10 березня 2016 року № 1614 ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1.

Згідно з письмовою відповіддю від 08 квітня 2016 року № 4236/08 відповідач не заперечував сам факт постійного проживання позивача у приміщенні гуртожитку, а заперечував правомірність її проживання та користування гуртожитком, оскільки остання вселилася без ордера, який є єдиною підставою для вселення.

Також установлено, що ОСОБА_2 не зверталася до Тернопільської міської ради із заявою про передачу у приватну власність житлового приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2.

Разом із тим у позові ОСОБА_2 не ставила питання про визнання права на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку, встановленого Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні указаного позову, адже пред'явлений позов не містить спору про право на приватизацію у порядку, установленому Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а тому вирішення питання про встановлення факту постійного проживання не спрямовано на захист порушених прав позивача, що встановлено цим законом.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено, та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради Тернопільської області, Виконавчого комітету Тернопільської міської ради Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання та зобов'язання зареєструвати місце проживання, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак