АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/586/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50,51 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Чорнобаївський відділ ДРАЦ Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

11 липня 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог вказала, що з 2006 р. вона зустрічалася з ОСОБА_7 та через деякий час вони почали жити як чоловік та жінка. Від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час відповідач не визнає себе батьком їхньої дочки, не надає кошти на її утримання, а тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати відповідача батьком ОСОБА_8, зобовязати Чорнобаївський відділ РАЦС внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини; стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі1 000 грн.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 р. у позові ОСОБА_6 про визнання батьківства та стягнення аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушенням норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визнати ОСОБА_7 батьком ОСОБА_8 та стягнути з нього на утримання дочки аліменти.

При цьому послалась на те, що суд першої інстанції не врахував висновок ВСУ в цивільних справах, зроблений за ІІ півріччя 2015 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися у судове засідання, представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дана вимога не підлягає також задоволенню, оскільки вона є похідною від вимог про встановлення батьківства.

Однак, погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідність обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 1 ст. 128 СК України визначає умови, за яких батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, - відсутність заяв право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 Кодексу, тобто не подано спільної заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або не подано заяви чоловіком, який вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства може бути прийнятий судом за умови, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Кодексу. Це означає, що в порядку позовного провадження спір про визнання батьківства може бути розглянуто, якщо при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Колегією суддів встановлено, що 06 жовтня 2007 р. народилася ОСОБА_8, дочка позивача ОСОБА_6

У свідоцтві серія 1-СР № 053816 від 23 жовтня 2007 р. про народження ОСОБА_8 в графі «батько» записаний ОСОБА_11. (а.с. 7)

Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України запис про батька ОСОБА_8 внесений у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем матері ОСОБА_12, а імя та по батькові записано за вказівкою матері ОСОБА_11. (а.с. 84)

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Причому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Важливе значення в процесі доказування має висновок експерта. За результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення. Отже, експертиза ДНК, на сьогодні, є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини.

З метою перевірки доводів позивача щодо батьківства відповідача відносно малолітньої ОСОБА_8, ухвалою суду першої інстанції від 11 серпня 2016 р. була призначена судово-генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи. (а.с. 33-34)

Однак, як вбачається з матеріалів справи, експертиза проведена не була у зв'язку із неявкою відповідача на відбір зразків крові для експертного дослідження, що стверджується повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 24.10.2016 р. (а.с. 41)

В свою чергу в процесі апеляційного перегляду, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2017 р. було задоволено клопотання ОСОБА_13, при цьому судом було враховано і думку відповідача, який проти заявленого клопотання не заперечував, та призначено у справі судово-генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

Зазначена ухвала, знову ж таки, повернута експертною установою без виконання у звязку з неодноразовою неявкою ОСОБА_7М на відбір зразків крові необхідних для проведення призначеної експертизи.

З викладеного вбачається, що відповідач, як під час розгляду справи судом першої так і судом апеляційної інстанцій ухилявся від надання експертам необхідних матеріалів, а саме відібрання зразків крові, без яких не можливо проведення судово-генетичної експертизи, яка б могла підтвердити чи спростувати факт його батьківства відносно малолітньої ОСОБА_8.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.2 ст.128 СК України). При цьому, доказами у відповідності зі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу, є: пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників; показання свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- та відеозапису; висновки експертів.

Таким чином питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення

В свою чергу, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені вимоги закону не врахував, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України обставини справи з'ясував неповно, що відповідно є підставою для скасування оскаржуваного рішення, зокрема, в частині встановлення батьківства та відповідно задоволення позовних вимог позивача.

За викладеного, ухилення відповідача, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій від участі у проведенні судово-генетичної експертизи, колегія суддів розцінює критично та приходить до висновку, про те, що дане ухилення від участі породжене саме побоюванням її результатів, а тому визнає факт батьківства ОСОБА_7 відносно малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який можливо та необхідно було встановити за допомогою експертизи, доведеним.

Щодо іншої частини позовних вимог, а саме, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка зокрема є похідною від вимог про встановлення батьківства, то вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України на батьків покладено обовязок, щодо утримання дитини до її повноліття.

Способи виконання даного обовязку викладені в ст. 181 СК України, зокрема частиною 3 зазначеної статті регламентовано право на підставі відповідного рішенні суду на отримання аліментів присуджених у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому у відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, яка регламентує визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_7 працює водієм в ТОВ «Летал», а отже має постійне джерело доходу. (а.с. 62-64) На утриманні, згідно до матеріалів справи, неповнолітніх дітей не має. В той же час до складу його сімї входить перебуває на його утриманні батько ОСОБА_14,ІНФОРМАЦІЯ_2, проте останній є пенсіонером за віком та відповідно отримує пенсію.

При цьому колегія суддів збалансовуючи права, обовязки та інтереси неповнолітньої ОСОБА_8 та відповідача ОСОБА_7 вважає обґрунтованим присудження аліментів на її утримання у розмірі ? частці доходу від заробітної плати платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як зокрема регламентовано ч. 2 ст.182 СК України.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору неповно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, неправильно оцінив докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті та дав їм неналежну правову оцінку, неправильно визначивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи питання судових витрат колегія суддів враховує наступне.

Згідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати пов'язані із проведенням судових експертизи.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд, зокрема, апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов, який складається з двох позовних вимог задовольняється частково, а позивач при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, за одну із них, зокрема, щодо стягнення аліментів, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у дохід держави в розмірі 704 грн., та на користь позивача ОСОБА_6 604 грн. від сплаченого нею судового збору за подачу апеляційної скарги

Крім того, в суді апеляційної інстанції представником позивача адвокатом ОСОБА_10В було заявлено клопотання про долучення до справи доказів понесення судових витрат, зокрема у суді першої інстанції, а саме договору про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_15, квитанцію про оплату його послуг у сумі 1 000 грн., квитків в підтвердження проїзду позивача з донькою у м. Київ до експертної установи, у виконання ухвал суду першої та апеляційної інстанцій, та врахування даних доказів при прийнятті судового рішення.

Враховуючи те, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, аналізуючи надані докази та беручи до уваги те, що позивачем при вирішенні спору судом першої інстанції не було надано документального підтвердження витрат: на проїзд до експертної установи; на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, колегія суддів приходить до висновку, що це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим відшкодуванню підлягають понесені позивачем та документально підтверджені витрати на проїзд її та доньки до м. Києва до експертної установи, у виконання ухвали суду апеляційної інстанції у сумі 1 120 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 являється батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Внести зміни до актового запису про народження, ОСОБА_8, 06 жовтня 2007 року за № 24 від 23 жовтня 2007, виданий Виконкомом Іркліївської сільської ради та в графі батько замість ОСОБА_11 вказати батьком дитини- Литвина ОСОБА_16.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_6, працюючого ТОВ «Лєтол», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 а ліменти в розмірі ? частина всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судові витрати в розмірі 704 грн.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати в розмірі 1 724 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :