Справа № 2-519/11 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/3109/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника відповідача ОСББ «Сніжне» ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІЖНЕ» і ОСОБА_8, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_9, Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІЖНЕ» і ОСОБА_8 про усунення перешкод задоволено частково.Зобовязано ОСОБА_8 демонтувати належний йому на праві власності збірно-розбірний металевий гараж, розміщений на куті вулиць Цегельського-Нагірних у м. Львові. В решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_10

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити. Вважають, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що перший дозвіл на реконструкцію та добудову був виданий ще розпорядженням №549 від 15.05.1994 року виконкомом Франківської районної ради м. Львова, при чому він був наданий ОСОБА_11 та позивачам, як його донькам. Після смерті ОСОБА_11 потрібно було переробляти документацію, тому така відбулась у 2004 і 2007 році. Твердження суду про те, що зменшення відстані між гаражами відповідачів і будинком позивачів було зумовлено здійсненою позивачами реконструкцією їхнього будинку та самовільного зайняття позивачами земельної ділянки за межами тієї, що відведена їм у власність, є хибною.

В судове засідання, окрім представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника відповідача ОСББ «Сніжне» ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7, решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не зявилися. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси частини осіб, що беруть участь у справі в судовому засіданні захищали представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів на підтримання апеляційної скарги, представників відповідача ОСББ «Сніжне» та третьої особи, в заперечення скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 512982 від 16.01.2007 р. позивачі є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0550 га за адресою: вул. Нагірних, 32 у м. Львові для обслуговування їхнього житлового будинку.У 2008 році у житловому будинку по вул. Нагірних, 32 у м. Львові позивачі завершили реконструкцію зі збільшення площі забудови їхнього будинку. Відповідно до свідоцтв про право власності на частку в будинку від 20.03.2009 р. будинок по вул. Нагірних, 32 у м. Львові належить позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. Згідно з технічним паспортом Обласного комунального підприємства Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 09.09.2008р. на прибудинковій території житлового будинку по вул. Цегельського, 22 у Львові знаходяться збірно-розбірні металеві гаражі, які були встановлені на цій ділянці, починаючи з 1984 року та належали у різні роки мешканцям будинку № 22 по вул. Цегельського у Львові і визначеним Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради особам. 20.02.2013 р. ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на підставі договорів передали належні їм збірно-розбірні металеві гаражі, що є рухомим майном, у власність ОСББ «СНІЖНЕ», створеному у будинку по вул. Цегельського, 22 у Львові. 30.12.2014 р. ОСББ «СНІЖНЕ» зареєструвало право власності на земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул. Цегельського, 22, загальною площею 0,0799 га, на якій розміщені вищевказані гаражі (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32586121 від 23.01.2015 р.), й отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно №32585825 від 23.01.2015 р. У відповідності до договорів оренди земельної ділянки від 23.12.2014 р., укладених між Львівською міською радою та ОСББ «СНІЖНЕ», останньому у тимчасове оплатне користування були передані земельні ділянки комунальної власності площею 0,0130 га та 0,018 га, що також знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Цегельського, 22 та межують із земельною ділянкою, що перебуває у власності ОСББ «СНІЖНЕ». Згідно з планом відведення земельної ділянки ОСББ «Сніжне» чотири гаражі, що належать ОСББ «Сніжне» та ОСОБА_8 і зображені на технічному паспорті будинку по вул. Цегельського, 22 у Львові під літерами «Д», «Е», «Є» та «Ж», розташовані на земельній ділянці, що є власністю ОСББ «СНІЖНЕ» і не межує з будинковолодінням позивачів; два інші гаражі, що передані у власність ОСББ «Сніжне» та раніше належали на праві власності ОСОБА_15 і ОСОБА_13 (зображені на технічному паспорті будинку по вул. Цегельського, 22 у Львові під літерами «Д» та «В»), також не межують із земельною ділянкою позивачів, частково розміщені на земельній ділянці ОСББ «СНІЖНЕ», а частково на орендованій ОСББ «Сніжне» земельній ділянці. Таким чином, ОСББ «Сніжне» як власник земельної ділянки має право розпоряджатися цією земельною ділянкою на власний розсуд, в тому числі шляхом обслуговування на ній обєктів рухомого майна, до яких належать і спірні збірно-розбірні металеві гаражі під літ. «Д», «Е» та «Ж», що були встановлені на цій земельній ділянці задовго до проведення позивачами реконструкції їхнього будинку. Щодо двох інших гаражів, які позивачі просять демонтувати, суд встановив наступне. Оскільки гараж, який раніше належав ОСОБА_15, а тепер є власністю ОСББ «СНІЖНЕ», не межує з будинковолодінням позивачів, що підтверджується планом земельних ділянок, експлуатація цього гаража не чинить перешкод позивачам у користуванні їхньою власністю. Крім того, розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.08.2005р. № 1360 був наданий дозвіл на експлуатацію тимчасового збірно-розбірного гаража ОСОБА_13 Тобто гараж ОСОБА_13 був розміщений на законних підставах і його експлуатація на земельній ділянці, яка не межує із земельною ділянкою позивачів, не чинить перешкод позивачам у користуванні їхнім будинком і земельною ділянкою по вул. Нагірних, 32. Таким чином, спірні збірно-розбірні металеві гаражі, що належать ОСББ «СНІЖНЕ» знаходяться на його земельній ділянці, а також на орендованій земельній ділянці комунальної власності на законних підставах та отримання дозволів на їх розміщення не вимагають. При розгляді позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю суд виходив із наступного. Згідно з поясненнями, наданими представником ОСББ «СНІЖНЕ», а також копіями документів на право власності на будинок №22 на вул. Цегельського у Львові ОСОБА_8 не є співвласником цього будинку, не є членом ОСББ «Сніжне», а тому його гараж, зображений в технічному паспорті будинку №22 на вул. Цегельського під літ. «Є», знаходиться на земельній ділянці ОСББ «СНІЖНЕ» без належної правової підстави. З огляду на це суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_8 підлягають задоволенню. Позивачі посилаються на порушення відповідачами п.750 таб. 7.5 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Разом з тим, відповідно до листа Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 24.05.2012 р. (вих. №35-2105) на момент прийняття розпорядчих документів районної адміністрації про встановлення тимчасових металевих гаражів на вул. Цегельського, 22 зберігалась нормативна відстань від межі земельної ділянки та будинку № 32 на вул. Нагірних до цих гаражів. Відстань між будинком № 32 на вул. Нагірних до існуючих гаражів, розміщених на вул. Цегельського, 22, змінилась в результаті здійсненої позивачами реконструкції та розширення їхнього в сторону гаражів. Таким чином, на момент проведення позивачами реконструкції будинку № 32 по вул. Нагірних на сусідній земельній ділянці уже знаходилися збірно-розбірні металеві гаражі, і відстань між ними та будинком позивачів відповідала діючим будівельним нормам. Щодо посилання позивачів на рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.06.2015р. у справі № 465/1220/13, то суд бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на те, що ні ОСББ «СНІЖНЕ», ні ОСОБА_8 не брали участі у судовому розгляді справи №465/1220/13, то факти, що встановлені судовим рішенням у цій справі, не можуть стосуватися цих відповідачів і створювати для них юридичні наслідки, що свідчить про необхідність встановлення обставин справи на загальних підставах. Згідно з висновком № 3168/3169 Львівського НДІ судових експертиз від 16.07.2014 р., а також у відповідності до висновку № 2973 Львівського НДІ судових експертиз від 15.07.2014р. на момент проведення експертних досліджень реконструкція будинку № 32 по вул. Нагірних, 32 у м.Львові зі збільшенням площі забудови за рахунок прибудови по відношенню до житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Цегельського, 22 не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92**, так як відстань між сусідніми будинками № 22 по вул. Цегельського та № 32 по вул. Нагірних у м. Львові, які розташовані не на одній присадибній ділянці, становить 4,56 м, а відповідно до зазначених вище вимог державних будівельних норм повинна становити 8,0 м. Відповідно до ДБН 360-92: «для догляду за будівлями та здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м», а найбільш виступаюча конструкція стіни житлового будинку №32 по вул. Нагірних на момент проведення експертних досліджень виходить за межі земельної ділянки позивачів з кадастровим номером :04:003:0067 на відстань 0,24 м. Тобто, будинок позивачів заступає за межі земельної ділянки, яка належить їм на праві власності. З огляду на вищевикладене, житловий будинок №32 по вул. Нагірних у м. Львові по відношенню до житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Цегельського, 22, в якому створене та діє ОСББ «Сніжне», не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92**. Факт введення будинку позивачів в експлуатацію згідно з відповідним актом державної приймальної комісії від 29.10.2008 р. не спростовує те, що на момент проведення судових експертиз і надання експертних висновків Львівського НДІ судових експертиз №3168/3169 від 16.07.2014 р. і № 2973 від 15.07.2014р. будинок на вул. Нагірних, 32 у Львові зазначеним вимогам не відповідав. Оскільки суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог, він не повноважний вирішувати питання про те, чи вказані порушення ДБН були допущені позивачами до введення їхнього реконструйованого будинку в експлуатацію, чи після цього. Окрім того, згідно з вказаними висновками № 3168/3169 та № 2973 Львівського НДІ судових експертиз фактичний порядок користування земельною ділянкою на вул. Нагірних, 32 у м.Львові не відповідає державному акту серії ЯГ №512982 від 16.01.2007 р., що належить позивачам. Невідповідність полягає у фактичних розмірах користування та площі користування: по державному акту серії ЯГ №512982 від 16.01.2007р. 550 кв.м; по факту 588,0 м.кв. за рахунок виходу за межі земельної ділянки на вул. Нагірних, 32 в бік вул. Цегельського на 38 кв.м. З вищезазначеного вбачається, що зменшення відстані між гаражами відповідачів і будинком позивачів було зумовлене здійсненою позивачами реконструкцією їхнього будинку та самовільного зайняття позивачами земельної ділянки за межами тієї, що відведена їм у власність. Відтак скарги позивачів на порушення відповідачами п.750 таб. 7.5 ДБН 360-92, а також на необхідність здійснення прибирання сміття між гаражами відповідачів, що не межують із земельною ділянкою позивачів, є необґрунтованими. Посилання позивачів на те, що відповідачі чинять позивачам перешкоди у користуванні будинком та земельною ділянкою останніх, спростовуються наявними у справі письмовими доказами. Враховуючи наведене, на підставі поданих сторонами доказів суд приходить до висновку, що в задоволенні позову до ОСББ «СНІЖНЕ» слід відмовити з вищевказаних мотивів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають.

Як вбачається із матеріалів справи позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було заявлено в суд два позови.

Один до ОСОБА_12, ОСОБА_13 М,В., ОСОБА_8, ОСОБА_16 про усунення перешкод у якому позивачі просили постановити рішення, яким зобовязати відповідачів демонтувати збірно-роздрібні металеві гаражі на куті вулиць Цегельського-Нагірних у м. Львові і не чинити перешкоди позивачам у користуванні їхньою власністю будинком №32 на вул. Нагірних у м. Львові та земельною ділянкою, яка до цього будинку належить (Т.1 а.с. 3).

А також інший до ОСОБА_15, у якому позивачі просили постановити рішення, яким зобовязати відповідача демонтувати збірно-розбірний металевий гараж на куті вулиць Цегельського-Нагірних у м. Львові і не чинити перешкод позивачам у користуванні їхньою власністю будинком №32 на вул. Нагірних у м. Львові та земельною ділянкою, яка до цього будинку належить (Т. 2 а.с. 4-5).

Ухвалою суду від 28.02.2011 року (Т.1 а.с. 117-118) позови обєднано в одне провадження.

24.11.2016 року ухвалою суду, що була занесена до журналу судового засідання (Т.4 а.с. 233-234) було задоволено клопотання особи, що не брала участі у справі ОСББ «Сніжне» про заміну неналежних відповідачів у справі, а саме відповідачів ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (що був залучений до участі у справі як відповідач в порядку правонаступництва після смерті ОСОБА_16 (ухвала судового засідання Т.3 а.с. 128-129), ОСОБА_15 на ОСББ «Сніжне». При цьому представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 стосовно вказаного клопотання не заперечила.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобовязаний розяснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обовязків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобовязаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачами клопотань про заміну відповідачів, залучення співвідповідачів не заявлялось. Вимог до залученого (заміненого) судом відповідача аналогічно заявлено не було. Один із позивачів ОСОБА_3 (ані її представник ОСОБА_17Ю.) взагалі після заміни судом відповідачів, участі у судових засіданнях не брала та з приводу заміни відповідачів не висловлювалась.

Зважаючи на вказане, суд, в частині судового рішення, що стосується ОСББ «Сніжне» не міг вирішувати будь-яких питань стосовно задоволення чи відмови у задоволені позову, оскільки такого до вказаного відповідача позивачами заявлено не було, позовних вимог сформовано не було, клопотань про заміну відповідачів на вказаного не заявлялось.

Відповідно суд не взмозі вирішувати питання про задоволення чи відмову у задоволенні позову до відповідача, який вступив в справу шляхом задоволення судом його ж клопотання та без заявлення до нього позивачем (позивачами) вимог. Та, ні вказаний залучений відповідач, ані суд самостійно не вправі та не взмозі вирішувати питання про належність чи неналежність відповідачів, належність чи неналежність заявлених позивачем позовних вимог до тієї чи іншої особи (відповідача). Таким правом наділений виключно позивач, оскільки виключно він формує позовні вимоги, коло відповідачів та підстави кожної із позовних вимог до кожного з відповідачів, що судом повинно бути перевірено на предмет підставності чи безпідставності.

Зважаючи на вказане безпідставно, без дотримання вимог закону замінивши згаданих відповідачів, суд не вправі був вирішувати питання про задоволення чи відмову у задоволенні позову до вказаної, залученої як відповідача особи.

Враховуючи наведене рішення суду в частині вирішення позову до відповідача ОСББ «Сніжне» підлягає скасуванню без ухвалення нового рішення, що стосується вказаного відповідача, оскільки до нього позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано не було та позовних вимог не заявлено.

Що стосується задоволення судом позову до відповідача ОСОБА_8, то у цій частині рішення суду підлягає скасуванню з виходом суду апеляційної інстанції за межі доводів апеляційної скарги, зважаючи на порушення судом першої інстанції вимог закону, які свідчать про необхідність скасування рішення і у цій частині.

Як вбачається із згаданої вище позовної заяви, матеріалів справи та пояснень представників осіб, що беруть участь у справі, позивачами було заявлено вимоги про демонтаж шести із семи гаражів, що розташовані на ділянках, які на даний час належить (одна) та перебуває (інша) в оренді ОСББ «Сніжне». Відповідача ОСОБА_8 стосувався гараж під літ «Є», або другий по черговості розташування від будинку №22 на вул. Цегельського.

Із рішення суду вбачається, що в частині задоволення позову до ОСОБА_8 зобовязано демонтувати належний йому на праві власності збірно-розбірний металевий гараж, розміщений на куті вулиць Цегельського-Нагірних у м. Львові.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, на згаданих земельних ділянках, що на даний час належить та перебуває в оренді ОСББ «Сніжне» на куті вулиць Цегельського-Нагірних у м. Львові жодного гаражу, що належав би ОСОБА_8 не існує.

Навпаки, як вбачається із матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу гаража від 20.02.2013 року (Т.4 а.с. 204-205) вказаний гараж «Є» був проданий ОСОБА_18 ОСББ «Сніжне». Крім цього, вказаний гараж, відповідно до даних реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т.3 а.с. 125-126) є приналежністю до житлового будинку №22 на вул. Цегельського в м.Львові, співвласником якого ОСОБА_8 не був на час розгляду справи та не є і на даний час (додатково Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна Т.5 а.с. 29-40).

Що стосується інших шести гаражів на згаданих земельних ділянках, то такі аналогічно, згідно договорів купівлі-продажу належать ОСББ «Сніжне» (договори купівлі продажу Т.4 а.с. 191-202) та згідно згаданих даних державного реєстру є при належностями до вказаного вище будинку.

Зважаючи на наведене зобовязання вказаного відповідачадо зобовязання демонтувати належного йому гаража на вказаній ділянці слід вважати безпідставним таким, що суперечить обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині вимог про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково.

Рішення суду слід скасувати.

В частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_8 слід ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову до вказаної особи слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_8, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_9, Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_19