РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Скиба М.М., за участю секретаря Панаслюк Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Торецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації речових прав, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Торецької міської ради про визнання права власності у випадку втрати документа, що засвідчує право власності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунутвання якого зазначив наступне.

Він, на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської міської нотаріальної контори ОСОБА_2 06.09.1990 року, про що здійснено запис в реєстрі № 3832, отримав у власність від ОСОБА_3, житловий будинок з господарськими будівлями (садибу) за адресою : вул. Чапаєва (вулиця ОСОБА_4), 19, м. Дзержинськ (м. Торецьк), Донецької області. Вказаний правочин був зареєстрований в КП БТІ м. Дзержинська в книзі № 31 на стор. 24 під № 1675 10.09.1990 року. Зазначені вище обставини підтверджуються за відсутності (втрати) оригінала документа, що засвідчує право власності, наступними письмовими доказами : копією договору дарування від 06.09.1990 року, що посвідчена начальником КП «ЮТІ м. Торецька», довідкою КП «БТІ м. Торецька» від 21.07.2017 року № 171/1; оригіналом реєстраційного посвідчення на зазначений житловий будинок; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 19 по вул. Євгена Седнєва м. Торецька Донецької області, інформаційною довідкою щодо технічного стану обєкту нерухомого майна від 27.06.2017 року.

Під час постійного переїзду у звязку з проведенням АТО він загубив правовстановлюючий документ договір дарування. Про втрату вказаного документу він розмістив оголошення в газеті «Донбас» від 28.07.2017 року.

ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на житловий будинок (садибу), загальною площею 100,60 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, за адресою : вул. Євгена Седнєва, 19 м. Торецьк, Донецької області, у звязку із втратою правовстановлюючого документу договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської міської нотаріальної контори ОСОБА_2 06.09.1990 року, про здійснено запис в реєстрі № 3832.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії договору дарування, яка зберігається в архівній справі № 2768 на будинок № 19 по вулиці Чапаєва в м. Дзержинску, яка знаходиться в архіві КП БТІ, ОСОБА_1 отримав у власність від ОСОБА_3, житловий будинок з господарськими будівлями (садибу) за адресою : вул. Чапаєва (вулиця ОСОБА_4), 19, м. Дзержинськ (м. Торецьк), Донецької області.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого начальником бюро технічної інвентаризації м. Горлівки, яке записано в реєстрову книгу під № 1675/31, інвентарна справа № 2765, жилий будинок по вулиці Чапаєв, 19 в м. Дзержинську, зареєстрований 10.09.1990 року по праву власності за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Дзержинською держнотконторою 6.09.1990 року реєстр № 3532. Зазначене вбачається і з довідки КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька», виданої 21.07.2017 року за № 171/1.

Відповідно до довідки державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, видати дублікат договору дарування житлового будинку № 19 по вулиці Чапаєва в місті Дзержинську, неможливо, оскільки документи до 2001 року включено передані на зберіганні в Донецький державний нотаріальний архів.

Позивачем був відновлений технічний паспорт на жилий будинок № 19 по вулиці Чапаєва, м. Дзержинська та отримана інформаційна довідка щодо технічного стану обєкта нерухомого майна.

За змістом ст. ст. 4, 11 ЦПК, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає один з визначених ст. 16 ЦК чи встановлений іншим законом або договором спосіб захисту цивільного права. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Обравши способом захисту вимогу про визнання права власності у звязку із втратою документа, що посвідчує це право, позивач в силу ст. 10 ЦПК зобовязаний довести правову та фактичну підстави недійсності правочину, надавши докази на підтвердження того, що: 1) мається спір про право; 2) позивач є власником нерухомого майна; 3) втрачено документ, який підтверджує право власності на це майно; 4) відсутність можливості іншим чином підтвердити наявність права власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

За правилами статті 392 ЦК позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності (правова позиція ВСУ у справі № 6-318цс15).

Виходячи зі змісту наведеної норми права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, а власник у передбачений законом спосіб, втратив можливість відновлення такого документа, тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Така ж за змістом позиція наведена в п. 37 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де сказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з нормами ст. 334 ЦК право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Судом встановлено, що оригінал договору дарування був втрачений ОСОБА_1, що підтверджується опублікованим оголошенням від 28.07.2017 року в газеті «Донбас», про визнання недійсним втраченого договору дарування від 06.09.1990 року. Відсутність оригінала договору дарування на нерухоме майно обмежує реалізацію прав позивача, як власника даних об'єктів нерухомості.

Таким чином в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а тому за позивачем слід визнати право власності на зазначене вище майно у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок (садибу), загальною площею 100,60 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, за адресою : вул. Євгена Седнєва, 19 м. Торецьк, Донецької області, у звязку із втратою правовстановлюючого документу договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської міської нотаріальної контори ОСОБА_2 06.09.1990 року, про здійснено запис в реєстрі № 3832.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: