Справа № 344/6891/17
Провадження № 2/344/2730/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.12.1999 року. В даній квартирі зареєстровані її родичі: син ОСОБА_4, онук ОСОБА_5 та колишня невістка ОСОБА_2 Відповідач припинила сімейні відносини з сином позивача та за вказаною адресою не проживає з 2005 року, що підтверджується актом від 29.05.2017 року. На даний час в позивача виникла необхідність у продажі квартири, однак відповідач не знялась з реєстраційного обліку, а позивачу не відоме її місце проживання. Дана обставина позбавляє позивача можливості реалізації її права на розпорядження своїм майном. Відповідач не здійснює плату за комунальні послуги, в даній квартирі відсутні її особисті речі, тобто вона втратила інтерес до даного житлового приміщення як до свого постійного проживання. Тому представник позивача просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 45 в будинку № 16 по вул. Довженка в м. Івано-Франківськ.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку через оголошення в редакцію газети «Галичина».

Заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування та розпорядження майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належною їй на праві власності квартирою.

ОСОБА_6 зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

ОСОБА_6 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

ОСОБА_6 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

ОСОБА_6 зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

ОСОБА_6 зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.12.1999 року, ОСОБА_7 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.6), що також підтверджується і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

Відповідно до копії Довідки № 02-02/1208 про склад сім'ї, виданої КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_4,01.08.1971р.н., ОСОБА_2, 31.10.19714р.н. та ОСОБА_8, 21.04.2001р.н. ОСОБА_1 є уповноваженим власником (а.с.5).

ОСОБА_6 від 29.05.2017 року, складеного мешканцями будинку № 16 по вул. Довженка в м. Івано-Франківськ, громадянка ОСОБА_2 у квартирі № 45 даного будинку з 2005 року по даний час не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей повсякденного використання, які належать ОСОБА_2 в квартирі немає (а.с.8).

Свідок ОСОБА_9 суду дала показання, зазначивши, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з 2011 року. Перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 не чинили.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

ОСОБА_6 до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач, як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано колишнього члена її сім'ї відповідачку ОСОБА_2, яка понад рік не проживає за вказаною адресою, її речей там немає. Через те, що відповідач в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялася, позивач змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Причини відсутності відповідача не є поважними, домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власником та відповідачем не було.

Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 16/45.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до ст. 150,156 ЖК України, ст. ст.29,383, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11,15, 60,88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 45 будинку № 16 по вул. Довженка м. Івано-Франківськ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Татарінова О.А.