Справа №489/1541/17
Провадження №2/489/1361/17
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської філії публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10736,04 грн., упущену вигоду за період з 20 січня 2017 року по 10 березня 2017 року в сумі 16333,37 грн., моральну шкоду в сумі 16333,37 грн., оскільки внаслідок бездіяльності відповідача на охоронюваної території автостоянки було викрадено з транспортного засобу «КАМАЗ 5320» (далі за текстом-автомобіль), номерний знак №18272АА, два акумулятори «Іста», внаслідок чого ним втрачений дохід, який би він одержав за звичайних обставин, та отримав душевні страждання.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він поставив автомобіль на стоянку та сплачував вартість оренди паркувального місця. В січні 2017 року позивач прийшовши до стоянки виявив, що в автомобілі зникли два акумулятори «Іста». Позивач стверджує, що між ним та директором автостоянки було досягнуто домовленості, що з моменту виявлення викрадення акумуляторів і до встановлення особи, яка їх викрала, позивач буде безкоштовно користуватись послугами зберігання транспортного засобу. Однак, йому нараховано заборгованість та відмовлено у видачі автомобіля зі стоянки, що призвело до заподіяння йому збитків у вигляді упущеної вигоди. Також вказує, що такими неправомірними діями та крадіжкою майна йому заподіяно моральної шкоди.

Позивач та його представник позов підтримали, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що підприємством надаються послуги паркування, а не зберігання автомобілів на автостоянці, тому відповідальності за схоронність майна відповідач не несе; окрім того, жодних доказів наявності в автомобілі акумуляторів до їх викрадення не надано, як відсутні і докази утримання відповідачем автомобіля у березні 2017 року через несплату позивачем за послуги з паркування.

Миколаївська філія публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс» є відокремленим підрозділом публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс», основним видом діяльності якого є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна(код КВЕД 68.20).

Відповідно до свідоцтва ЯАА №477018 автомобіль належить на праві власності ОСОБА_4, автомобілем понад пять років володіє та користується позивач, якому власник передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Сторонами визнається факт знаходження автомобіля на території підприємства відповідача за період з 17.01.2017 року по 27.03.2017 року.

Згідно довідки Інгульського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 23.02.2017 року б/н/51-2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за фактом викрадення в період з 17.01.2017 року по 19.01.2017 року на території стоянки по вул.Дніпровській,2 в м.Миколаєві з автомобіля «КАМАЗ» двох акумуляторів «Іста», належних ОСОБА_1

Згідно наданих позивачем копій фіскальних чеків у серпні, вересні та жовтні 2016 року ним сплачувалось ПАТ «Облагротехсервіс» МФ Автостоянка» по 35 грн. із призначенням платежу «ПАРКУВАННЯ».

Відповідно до ст. 977 Цивільного кодексу України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Відповідно до пункту 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №115, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

За змістом ч.2 ст.950 Цивільного кодексу України професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

Функціонування платних автостоянок або гаражів належить до виду економічної діяльності «Допоміжне обслуговування наземного транспорту»(КВЕД 52.21), серед видів діяльності публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс» такий вид відсутній.

Враховуючи, що відповідачем не здійснюється такий вид господарської діяльності як зберігання автотранспортних засобів, доказів укладення договору зберігання позивачем не надано і позивач був обізнаний про отримання ним саме послуг із паркування транспортного засобу, а не його зберігання, що підтверджено фіскальними чеками, відповідач не є зберігачем, отже на нього не може бути покладена відповідальність за розукомплектування автомобіля і тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 10736,04 грн. слід відмовити.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Оскільки відповідач не несе відповідальності за втрату акумуляторів, позивачем не надано належних та допустимих доказів утримання на майданчику для паркування автомобіля та створення відповідачем будь-яких перешкод для вільного виїзду автомобіля з території підприємства, позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди за період з 20 січня 2017 року по 10 березня 2017 року задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки викрадення належних позивачу акумуляторів сталось не з вини відповідача, у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації моральної шкоди належить відмовити.

На підставі ст. ст. 22, 23, 977 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя