АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4303/17 Справа № 178/1871/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Цаберябий Б. М. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Дніпро

15 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Чорна Оксана Василівна про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 завернувся до суду з позовом до Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено /а.с. 46-48/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 53-58/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язав (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його укладення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання за ним право власності на земельну ділянку площею 10,2511 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.08.2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, та все своє майно заповіла йому /а.с. 8/.

Позивачем надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку виданий 29.03.2006 року на ім'я ОСОБА_4 № 393 /а.с. 9/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, у віці 95 років померла, про що Виконавчим комітетом Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області 17.02.2016 року зроблено актовий запис № 07 /а.с. 10/.

Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної О.В. від 25.11.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення, не дотримано форму посвідчу вального напису - відсутній підпис особи як за заповідача, який не міг підписати заповіт /а.с. 12/.

Ця постанова позивачем не оскаржена.

При вищенаведених обставинах, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд не прийняв до уваги те, що через хворобу заповідача заповіт було складено у присутності двох свідків, які поставили свої підписи, а тому заповіт відповідає вимогам чинного законодавства, то з цим погодитися не можна.

Відповідно до ч.2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Отже, посвідчення заповіту при свідках і самі підписи свідків відповідно до вищевикладеного ніяк не замінюють підпису заповідача або особи, яка підписує за дорученням заповідача. Тобто, свідки не є особою, що підписує заповіт за дорученням заповідача у його присутності.

Як вбачається з заповіту, на який посилається позивач, то з нього видно, що заповіт посвідчено при свідках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та у зв'язку з хворобою ОСОБА_4 заповіт прочитано в голос ними особисто та власноруч ними підписано у присутності секретаря в приміщення Гуляйпільської сільської ради, але підпис заповідача або особи, яка підписує за дорученням заповідача відсутня.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що порушення права ОСОБА_2 були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, а тому мало місце непропорційне втручання у права заявника на мирне володіння своїм майном, тому відбулося порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції, то їх також не можна прийняти до уваги через те, що вони виходять за межі позовних вимог та не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді справи в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального права закону, які б могли привести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.