АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/1519/17 Головуючий суддя І інстанції Гаврилюк С. М.
Провадження № 22-ц/790/5040/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про позбавлення батьківських прав
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 червня 2017 року по цивільній справі за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

В обґрунтування позову зазначає, що у січні 2017 року до служби звернулась ОСОБА_1 з заявою про позбавлення батьківських прав своєї матері ОСОБА_2, яка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, ніякої участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Її батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, не виконує батьківські обов'язки щодо дитини, влаштовує сварки із сусідами, веде асоціальний спосіб життя, погано ставиться до доньки ОСОБА_1. Від сусідів неодноразово надходили скарги на розгульний спосіб життя ОСОБА_2, яке не сумісне з вихованням неповнолітньої доньки. ОСОБА_2 не забезпечує доньку харчуванням та одягом, житло не придатне для проживання.

ОСОБА_1 навчається у Люботинському професійному ліцеї залізничного транспорту та мешкає в гуртожитку ліцею. Зі інформацією адміністрації ліцею на протязі 2016-2017 навчального року ОСОБА_2 жодного разу не цікавилися успішністю та поведінкою доньки, батьківські збори не відвідувала. На телефонні дзвінки класного керівника та майстрів не відповідає.

Відповідно до листа Центру соціальних служб для сімї та молоді між матір'ю та донькою постійні конфлікти. ОСОБА_2 байдуже ставиться до відновлення стосунків с донькою, вважаючи, що невдовзі донька стане дорослою та не буде потребувати материнського догляду.

ОСОБА_1 фактично позбавлена батьківського піклування, але без визначеного соціального статусу дитина не має можливості користуватися пільгами, передбаченими законодавством України для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закріпити житло за ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 червня 2017 року у задоволенні позову Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що ОСОБА_2 не надає належної уваги дитині, не бажає займатися вихованням дитини та її матеріально забезпечувати, спілкуватися з нею, не приділяє доньці уваги, буває в нетверезому стані, що є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що доказів для позбавлення батьківських прав позивачем не надано.

Відповідно до ст. 141, 151, 157, 164 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 20 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначає, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC], N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII).

Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини ( справа "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради зазначає, що відповідачка зловживає спиртними напоями, не надає матеріальної допомоги дитині, ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Між тим, даних щодо перебування ОСОБА_2 на обліку у наркодиспансері, або щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за зловживання спиртних напоїв матеріали справи не містять.

Як пояснив представник позивача в суді апеляційної інстанції, такі дані у них відсутні.

На підтвердження доводів позову позивачем надано характеристику ОСОБА_2 з місця проживання за підписом дільничого інспектора.

Між тим, дана характеристика взагалі не містить дати її складання та не містить будь-яких конкретних даних.

Зазначаючи, що ОСОБА_2 веде антисуспільний спосіб життя, вчиняє скандали з сусідами та щодо її поведінки надходили скарги та заяви характеристиці не зазначено коли надходили такі скарги, від кого, які міри приймалися відносно такої поведінки ОСОБА_2

Стосовно довідки поліклініки щодо здійснення неналежного контролю за донькою, зловживання алкоголем та інше, то чим підтверджуються такі дані - також не зазначено.

Така ж неконкретна характеристика і з місця проживання відповідачки.

ОСОБА_2 частково надає кошти доньці з допомоги, що отримує на її утримання. Дані обставини підтверджуються самою ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

За таких обставин вважати, що є підстави для застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачки немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 червня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: