Справа №359/5911/17
Провадження № 2/359/2172/2017
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Пугач Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа : державний нотаріус Бориспільської районної нотаріальної контори Черненко Надія Борисівна про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

31 липня 2017 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям : ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_1 успадкувала зазначене майно за заповітом, фактично вступивши в управління та володіння. На підставі заяви позивача державним нотаріусом Черненко Н.Б. заведена спадкова справа № 31/2017. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. У зв'язку з цим, представник позивача просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судове засідання сторони не з'явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того просив розгляд справи здійснити у його відсутність.

Від відповідача Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника.

Третя особа державний нотаріус Бориспільської районної нотаріальної контори Черненко Н.Б. в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду копію спадкової справи № 31/2017 після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, а також просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи № 31/2017 після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим виконкомом Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області 27 липня 2016 року, про що складено відповідний запис за №11 (а.с.13).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 10 квітня 1985 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом має право заповіла своїм дітям - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Процівської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області ОСОБА_8 (а.с.9-10). На день смерті заповіт не змінено та не скасовано.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_1 на підставі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину від матері, вступивши в управління і володіння житловим будинком.

Згідно з ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.8).

У встановлений законом строк, позивач до Бориспільської районної державної нотаріальної контори не зверталась.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2016 року ОСОБА_1 було визначено додатковий строк тривалістю в 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_5 (а.с. 14-15).

4 лютого 2017 року на підставі заяви ОСОБА_1 державним нотаріусом Черненко Н.Б. була заведена спадкова справа № 31/2017 після смерті ОСОБА_5, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46653334 (а.с. 16).

Проте, державним нотаріусом Черненко Н.Б. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.17).

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 будинок побудований в 1958 році (а.с.23-27) та згідно з по господарської книги №3 Процівської сільської ради за 1991-1995 роки вказаний житловий будинок перебував у власності ОСОБА_5 (а.с. 32-36).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця - ОСОБА_5 виникло право власності на вказаний будинок.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області С.М.Вознюк