Справа №470/331/17 22.08.2017 22.08.2017 22.08.2017
Провадження №22-ц/784/1827/17
Справа №470/331/17 Головуючий у 1-й інстанції Міщенко Г.В.
Провадження № 22ц-784/1827/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

22 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

за участю:

- відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 19 вересня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення. Що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 47 213 грн. 14 коп., з яких: 4 734 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом;

36 604 грн. 13 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 150 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2 224 грн. 43 коп. штраф ( процентна складова).

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену заборгованість у сумі 47 213 грн. 14 коп.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2017 року позов Банку задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором, яка складається у сумі 12 463 грн. 12 коп., з яких: 4 734 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом; 4078 грн. 55 коп. заборгованість за відсотками; 3 150 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду та позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невірну оцінку судом доказів у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З матеріалів справи видно, що платіжна картка за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 перевипускалася, остання картка була видана зі строком дії до січня 2018 року.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 47 213 грн. 14 коп., з яких: 4 734 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом; 36 604 грн. 13 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 150 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2 224 грн. 43 коп. штраф ( процентна складова).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що мало місце порушення відповідачем умов кредитного договору, що полягало у невиконанні договірних зобовязань у визначений договором строк.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення штрафу (процентної складової), суд першої інстанції виходив із того, що нарахування процентної складової штрафу повязане не з порушенням зобовязання, а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу, як способу забезпечення виконання зобовязання.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Пунктом 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, зокрема при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Оскільки умовами кредитного договору було передбачено обов'язок позичальника сплачувати штраф за порушення графіку платежів, а позичальник підписуючи договір погодився з його умовами, суд помилково відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу (процентної складової) в розмірі 2 224 грн. 43 коп.

У той же час, визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції помилково в розрахунку заборгованості визначив суму 3 150 грн. як комісію та пеню одночасно, тоді як комісія вказаним кредитним договором не встановлена. Зазначене підтверджується поясненнями представника Банку, викладених у письмовому клопотанні від 21 серпня 2017 року. Тому зазначену суму слід вважати пенею.

Водночас, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи зазначені умови договору та розрахунок Банку відносно стягнення пені та штрафу, колегія вважає, що відсутні правові підстави для застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За наведених обставин, судове рішення в частині позовних вимог Банку до ОСОБА_2 про стягнення одночасно пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитним договором у розмірі 3 150 грн. та штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., а також рішення в частині відмови у стягненні штрафу (процентна складова) в сумі 2 224 грн. 43 коп. не може вважатися законним й обґрунтованим. А тому в силу п.1п.4 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК україни з ОСОБА_2 на користь Банку підлягає стягненню 806 грн. 40 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог Банку (24% від загальної суми заборгованості).

Доводи апеляційної скарги Банку щодо невірного визначення судом першої інстанції розміру процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 є безпідставними.

Як видно із матеріалів справи, сторони домовились, що позичальник зобовязаний сплачувати позивачеві 30% річних за користування кредитними коштами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року Банком було змінено проценту ставку до 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року - 43,2% річних.

Між тим, як видно із внесених змін до Умов та правил надання банківських послуг 01 квітня 2014 року, на які посилається банк в своїй апеляційній скарзі, нові ставки процентів за користування кредитом можуть застосуватися лише до нової кредитної заборгованості, тоді як в останнє кредитні кошти були використані відповідачем 08 серпня 2014 року, тобто під час дії відсоткової ставки в розмірі 30% річних. За такого відсутні підстави для застосування до розрахунку заборгованості за процентами інших відсоткових ставок.

Крім того, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Умови договору щодо права Банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемними (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України).

Таким чином, і зміни умов щодо збільшення розміру процентів після укладання договору сторонами є нікчемними.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, укладеним 19 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 «ПриватБанк» та ОСОБА_2, яка станом на 30 квітня 2017 року становить 11 537 грн. 55 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 4 734 грн. 57 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4 078 грн. 55 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 2 224 грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» 806 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :