АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1328/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Красюк Г. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівСіренка Ю. В., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 19 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2011 року ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його бабуся ОСОБА_8 Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке успадкувала її дочка ОСОБА_9, проте оформити не встигла. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла.

На момент смерті ОСОБА_9 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 належав померлій ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Позивач зазначає, що оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, тому просив суд визнати за ним ОСОБА_7 право власності на спадкове майно його матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яке вона прийняла й успадкувала після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, але не оформила в установленому порядку, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 19 липня 2011 року позов задоволено.

Ухвалено визнати за ОСОБА_7 право власності на спадкове будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку «А-1», веранди «а», сараю «Б», погреба «В», огорожі № 2, колодязю № 3, загальною вартістю 55 359 грн., яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 року актовий запис № 38 від 02.02.2007 року по Шполянському районному відділу ЗАГС Черкаської області, яке належало їй на праві власності згідно рішення Шполянського міського товариського суду Черкаської області від 25 березня 1981 року.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обстави, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що після смерті ОСОБА_9 залишилося спадкове майно, а саме будинковолодіння по АДРЕСА_1, Черкаської області, яке належало її померлій матері. Оскільки спору між сторонами немає, суд вважав можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_7 та визнати за ним право власності на вказане домоволодіння. .

Проте колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8, яка була бабусею позивача.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги була її дочка ОСОБА_9, яка подала до Шполянської державної нотаріальної контори протягом встановленого законом шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла.

Апелянт ОСОБА_6 доводиться сином померлій ОСОБА_9

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з правилами статті 1220 ЦК та статті 249 ЦПК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 266 від 17 листопада 2009 року.

Відповідно до будинкової книги на будинковолодіння по АДРЕСА_1, ОСОБА_7 з листопада 1994 року по грудень 2015 року був зареєстрований в даному будинковолодінні /а.с. 29-31/.

На час смерті ОСОБА_9 проживала та була зареєстрована АДРЕСА_2.

Дана обставина підтверджується копією актового запису про смерть ОСОБА_9 /а.с. 8/ та довідкою Шполянського районного сектору наданої в матеріали справи. представником апелянта.

Колегія суддів вважає, що доказів того, що на час відкриття спадщини ОСОБА_7 проживав постійно із спадкодавицею, останній в матеріали справи не надав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 не звертався, що підтверджується повідомленням завідуючого Шполянською державною нотаріальною конторою Курінного В.В. /а.с. 11/.

Тобто, в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_9.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_7 посилався на те, що не звертався до нотаріальної контори оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, Законом України «Про нотаріат» визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадини , про відмову від прийняття спадщини або про відмову від спадщини.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Вказані приписи також викладені в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», на яку суд першої інстанції також не звернув належної уваги.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору був залишений поза увагою той факт, що позивач у встановлений ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не подавав до суду позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, суд першої інстанції не залучивши до участі у справі всіх спадкоємців за законом, дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішення даної справи судом першої інстанції були порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 19 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили одразу після його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :