Ухвала

іменем україни

26 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Демяносова М. В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами ОСОБА_5, поданої представником ОСОБА_6, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року; ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 листопада 2008 року № 7 у сумі 296 858,31 доларів США.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Не погодившись із вказаною ухвалою, 6 грудня 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року з підстав, передбачених п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

У лютому 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року з підстав, передбачених п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

У квітні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року.

Ухвалоюапеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року з підстав, передбачених п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати вищезазначені ухвали суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалами апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року, 18 червня 2015 року, 7 грудня 2015 року, 21 січня 2016 року, 21 січня 2016 року, 3 березня 2016 року, 22 квітня 2016 року, 24 червня 2016 року, 13 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_6, в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суд прийняв до уваги вищенаведене та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити на підставі п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України, оскільки є ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявників є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, та ОСОБА_5 відхилити, ухвали апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, 23 лютого 2017 року та 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук М.В. Демяносов О.В. Ступак

Колегія суддів: