Справа №491/574/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Дорош В. В.

при секретарі Гула О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві справу за позовом ОСОБА_1 до Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області про звільнення майна з-під арешту, третя особа Ананьївська районна державна нотаріальна контора Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 червня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 17 листопада 1997 року з метою забезпечення позовуОСОБА_2 до неї про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та поділ житлового будинку по 1/2 частині в натурі накладено арешт з забороною дій, повязаних з розпорядженням житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходився в с. Ананьїв Другий, 2 дільниця, Ананьївського району, Одеської області на земельній ділянці Ананьївської Другої сільської ради, що належав ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 17 грудня 1996 року за реєстровим №877, посвідченого Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, якій раніше належав їй.

Копія зазначеної ухвали направлена судом на адресу Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області та ОСОБА_3

Під час розгляду справи в суді 10.02.1999 року між ОСОБА_3, нею та ОСОБА_2 укладено мирову угоду, відповідно до умов якої спірний житловий будинок перейшов у спільну часткову власність її та ОСОБА_3 з виплатою ними ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 7400 гривен., які він отримав повністю. При цьому їм було розяснено та зрозуміло, що повторне звернення до суду з таким самим позовом неможливе.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 10.02.1999 року у справі №2-24 1999 р. мирова угода затверджена та провадження у справі закрито, при цьому, в порушення вимог ст.155 ЦПК УРСР 1963 року, який діяв під час розгляду справи, суд не вирішив питання скасування арешту.

17 травня 2016 року ОСОБА_3 померла, після чого відкрилась спадщина на належне їй майно.

Заповіту ОСОБА_3 не залишила, тому право на спадкування перейшло до спадкоємців за законом.

Позивач зазначає, що як спадкоємець за законом I черги, прийняла спадщину, оскільки на день смерті матері постійно проживала разом з нею та була зареєстрована. Під час її звернення до нотаріальної контори з приводу спадкування зясувалось, що житловий будинок, який зазначений вище та входить до складу спадкового майна, з-під арешту не звільнено.

В нотаріальній конторі нею отримано довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 29.03.2017 року №83692019, де у розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначено, що 10 листопада 2008 року реєстратором Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області на підставі постанови б/н 24.12.1997 року Ананьївського районного суду за реєстраційним номером 8168707 зареєстровано обтяження у вигляді арешту на невизначене майно, все майно ОСОБА_3. Одночасно вона отримала копію ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 17 листопада 1997 року, на підставі якої накладено арешт, з супровідним листом суду ВІД 18 листопада 1997 року №2-289.

Наявність арешту майна ОСОБА_3 перешкоджає їй в здійсненні права на спадкування, незважаючи на те, що підстави для заборони відчуження давно відпали та арешт є недоцільним, у звязку з чим звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання позивач не зявилася, однак її представник за довіреністю (а.с.197) ОСОБА_4 надала на адресу суду письмову заяву (а.с.209), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник районної державної адміністрації в судове засідання також не зявилася, однак надала письмову заяву (а.с.207), в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмове клопотання, в якому просить суд розглянути справу у її відсутність.

Суд, взявши до уваги заяви представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка Другої дільниці с. Ананьєва Ананьївського району Одеської області, мешканка с. Ананьєва Другого Ананьївського району Одеської області(а.с.190-191).

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що дійсно 07 грудня 1996 року за договором дарування житлового будинку ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла у дар житловий будинок, який знаходиться в м. Ананьєві Одеської області на Другій дільниці(а.с.178).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 17 листопада 1997 року на вище вказаний будинок накладено арешт із забороною дій, повязаних з розпорядженням цим будинком(а.с.179).

10 лютого 1999 року між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду, відповідно до якої спірний будинок переходить у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_1М.(а.с.182).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 10 лютого 1999 року провадження у справі закрито(а.с.183).

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 17 травня 2016 року в с. Ананьєві, Друга дільниця Ананьївського району Одеської області(а.с.184).

Місце мешкання ОСОБА_3 в с. Ананьєві, Друга дільниця Ананьївського району Одеської області підтверджено ксерокопіями довідок Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області(а.с.185-186).

Згідно з довідкою Ананьївського РБТІ від 26 липня 2016 року право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_3, обтяження та інші речові права відсутні, технічна характеристика нерухомого майна вказана у технічному паспорті, дублікат правовстановлюючого документа не значиться в матеріалах архівної справи, співвласники відсутні, в архівній справі відсутня інформація щодо заборони чи арешту до вказаного обєкта нерухомого майна, інвентаризаційна вартість житлового будинку 332741 гривня(а.с.187).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народилася 20 березня 1970 року, її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3(а.с.188).

Дошлюбне прізвище позивача підтверджене витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02 квітня 2014 року(а.с.189).

Також судом досліджені ксерокопії інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 29 березня 2017 року(а.с.193-194).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 83692019 від 29 березня 2017 року, вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 10 листопада 2008 року за №8168707 про накладення арешту на житловий будинок, який на момент внесення запису належав ОСОБА_3. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Ананьївською районною державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження: 8168707. Згідно вказаного запису арешт на житловий будинок накладено згідно Постанови Ананьївського районного суду Одеської області № б/н від 24 грудня 1997 року, тобто після укладення договору дарування житлового будинку(а.с.195).

Згідно листа Ананьївської районної державної нотаріальної контори від 10 травня 2017 року №762/02-14 згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є архівні відомості щодо арешту на все майно, яка належало ОСОБА_3, яка померла 17 травня 2016 року(а.с.196).

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Накладений арешт перешкоджає провести дії щодо прийняття спадщини позивачем, яку складає вказане майно, тому єдиним способом захисту своїх прав позивачем є судовий порядок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79-82, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 585, 588, 589, 590 ЦК України, ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Ананьївського районного суду Одеській області від 17 листопада 1997 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Ананьєві, Друга дільниця, Ананьївського району Одеської області, згідно запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №8168707 від 10 листопада 2008 року, зробленого Ананьївською районною державної нотаріальною конторою Одеської області щодо арешту невизначеного майна, всього майна, на підставі постанови Ананьївського районного суду Одеської області б/н від 24 грудня 1997 року.

Копію рішення направити до Ананьївського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, для виконання та до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для відома.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7

Рішення набуло законної сили "____"______________20___р.