АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3340/17 Головуючий 1 інст. Іващенко С.О.
Справа № 619/1831/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тесту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором № б/н від 28.12.2011 року у розмірі 1938 грн. 08 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору від 28.12.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис ОСОБА_3 у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанні, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за даним договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_3 належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконувала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість 18538,08 грн., яка складається з:

-1 938,88 грн. - заборгованість за кредитом;

-12 340,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2 900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-858,96 грн. - штраф (процентна складова).

Таким чином, у позивача виникла необхідність звернутися до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволені.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.12.2011 року у розмірі 18 538,08 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не зясував, коли відповідачем було здійснено останній платіж на повернення кредиту за заявою позичальника від 28.12.2011 року. Вважає, що наданий позивачем розрахунок суми заборгованості станом на 31.03.2016 року не є належним доказом, який підтверджує законність вимог позивача; що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, мають бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», належним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ, оформлений відповідно до вимог ст. 9 зазначеного вище Закону.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем була підписана лише заява позичальника від 28.12.2011 року, та що факт підписання відповідачем заяви позичальника від 28.12.2011 року, де зазначено, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між Відповідачем і Банком Договір, не свідчить про те, що він у передбаченому законом порядку підписав «Умови та правила надання банківських послуг». У рішенні суду відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» разом із заявою позичальника від 28.12.2011 року складають договір.

Також, позивачем було надано до позову довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та «приклади використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з розрахунком загальної суми витрат клієнта». Однак, відповідач з вище зазначеною інформацією ознайомлений не був.

Крім того, надана позивачем копія заяви позичальника від 28.12.2011 року неякісно виготовлена через злиття фону та тексту, і дрібного шрифту.

Сторони до суду апеляційної інстанції не з»явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином. Зважаючи на викладене та зміст вимог ст..ст. 303-1, 305 ЦПК України, Апеляційний суд розглядає справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргапредставника ОСОБА_3 ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з підстав, передбачених п. 3. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав умови кредитного договору, а тому стягнув з нього заборгованість у розмірі 18 538,08 грн.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитися не можна за таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до укладеного договору від 28.12.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанні, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредит.

ОСОБА_3 належним чином свої зобов'язання не виконувала, у зв»язку із чим в останньої станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість у розмірі18538,08 грн.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника ОСОБА_3, Умов та Правил надання банківських послуг.

Позичальникові були запропоновані саме такі умови кредитного договору і відповідач з ними погодився шляхом підписання відповідної заяви позичальника.

Аналогічна правова позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України.

Крім того, згідно вище зазначеної Заяви, відповідач зобов»ячався самостійно ознайомлюватися з усіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Банку.

Тому, посилання представника відповідача на те, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем була підписана лише заява позичальника від 28.12.2011 року, та є безпідставними. А твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення останнього з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не відповідають дійсності.

Також, представник ОСОБА_3 вказує, що позивачем було надано до позову довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та «приклади використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з розрахунком загальної суми витрат клієнта». Однак, відповідач з вище зазначеною інформацією ознайомлений не був.

З цих підстав слід зазначити наступне.

Кредитні правовідносини врегульовані Главою 71 ЦК України, крім того, можуть бути врегульовані загальними положеннями про зобов»язання та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до положень ст.. 628 цього Кодексу, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При цьому, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у разі виникнення прострочених зобов»язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує Банку пеню. Нарахування пені за кредитними картами здійснюється з 01.05.2009 року в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн., що затверджено Наказом СП-2009-289 від 07.04.2009 року.

19.09.2013 року внесено зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме: у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця сплачується пеня в розмірі 50 грн.; у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль сплачується пеня в розмірі 100 грн.

Порядок зміни тарифів узгоджується з п.п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач була ознайомлена з правилами та умовами надання кредитних послуг, згідно яких позичальник зобовязаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді - обовязкового мінімального платежу.

Апелянтом не надано доказів, які б свідчили, що позичальник ОСОБА_3 при укладенні договору та підписання анкети заяви ознайомилася з Умовами та Правилами іншого змісту, ніж таким, який мають надані позивачем до суду при зверненні із позовом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність заборгованості у відповідача перед Банком, та стягнув її.

Разом з тим, судова колегія не може погодитись з нарахованими позивачем штрафами, оскільки у відповідності до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень,закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме порушення .

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у відповідності до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, підстави для стягнення з боржника на користь позивача штрафів в розмірі 500,00 грн. фіксованої частини та 858,96 грн. - процентної складової, відсутні.

З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається з наступного:

-1 938,88 грн. - заборгованість за кредитом;

-12 340,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2 900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а всього 17 179,12 грн.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст..ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.. ст.. 313, 314, 316, 317, 319, 321, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором від 28 грудня 2011 року з 18 538,08 грн. до 17 179,12 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

ОСОБА_2