АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2271/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1749/17Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2017 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПАТ «СК «Українська страхова група») звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 01 грудня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ ТК «Мегаполіс Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2001-00163/00003. 21 лютого 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Форд», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави ДТП сталася внаслідок порушення останнім ПДР України.

До страхової компанії звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту та розрахунку до нього складеного за Калькуляцією ПССКА-4535 від 19 березня 2015 року та акту та розрахунку до нього складеного на основі акту виконаних робіт № ЦБФ0000666 від 20 травня 2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірах 83404 грн. 23 коп. та 11718 грн. 33 коп. відповідно, а всього 95122 грн. 56 коп. Тоді як, розмір ліміту за заподіяння шкоди майну становить 50000 грн., дана сума і була перерахована АТ «Українська пожежна страхова компанія» на рахунок позивача.

08 лютого 2016 року на адресу відповідача була направлена претензія про відшкодування шкоди № 3257/2271УСГ, але дана вимога залишилася без відповіді.

Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» суму в розмірі 45122 грн. 56 коп. по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2017 року позов ПАТ «СК «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» суму в розмірі 45122 грн. 56 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

З рішенням суду не погодилася позивач ОСОБА_2, який його оскаржив, вважає його незаконним внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального законодавства. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не зявився.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ ТК «Мегаполіс Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2001-00163/00003, який передбачає КАСКО страхування транспортних засобів зазначених у додатку № 1 до договору страхування, в тому числі транспортного засобу «Форд», державний номер НОМЕР_1.

21 лютого 2015 року близько 08 год. 00 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Форд», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Згідно наказу заступника директора з економічних питань ТОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» № 490-ТР від 04 липня 2014 року, у звязку з виробничою необхідністю за водієм ОСОБА_3 закріплено транспортний засіб «Форд», державний номер НОМЕР_1. Відповідно до подорожнього листа від 21 лютого 2015 року ОСОБА_3 виїхав з гаража о 7 год. 30 хв. Та повернувся о 12 год. 00 хв. (а.с. 10, 11), тобто ДТП сталася під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Згідно довідки ДАІ та постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 ПДР України. (а.с. 13-15)

До позивача ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи.

На підставі страхових актів ПССКА-4535 та ПССКА-4535/1 ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 83 404 грн. 23 коп. та 11715 грн. 33 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 7174 від 08 квітня 2015 року та платіжним дорученням № 13753 від 17 липня 2015 року.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Фольцваген», державний № ВІ 9190 CA, - ОСОБА_2 застраховано у AT «Українська пожежна страхова компанія», за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1168730.

Згідно умов даного полісу розмір ліміту за заподіяння шкоди майну становить - 50 000 грн., розмір франшизи - 0 (нуль) грн. ОСОБА_4 50 000 грн. було сплачено AT «Українська пожежна страхова компанія» на рахунки позивача.

08 лютого 2016 року ПАТ «СК «Українська страхова група» за адресою ОСОБА_2 була направлена Претензія про відшкодування шкоди № 3257/2271УСГ, відповідно до якої позивач просив відповідача відшкодувати завдану шкоду у розмірі фактично понесених витрат 45122 грн. 56 коп., але відповіді на дану претензію надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Верховним Судом України у постанові від 10 лютого 2016 року (справа № 6-2878цс15) висловлена правова позиція, у якій зазначено, що згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому, за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ст. 1194 ЦК України в системному звязку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обовязку особи, що завдала шкоду, сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Однак, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що сума заподіяних збитків внаслідок ДТП становить 95122 грн. 56 коп., а відтак, із урахуванням суми відшкодованої страховою компанією за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 45122 грн. 56 коп.

Проте колегія суддів повністю погодитися з таким висновком суду не може виходячи з наступного.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин

Проте відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 60, ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 4 ст. 60 ЦПК України)

Тобто, право ПАТ «СК «Українська страхова група» на відшкодування шкоди не звільняє його від обовязку доведення розміру завданої шкоди.

Разом з тим, матеріали справи не містять висновку кваліфікованого експерта щодо завданих збитків і розміру їх відшкодування.

Висновок про розмір завданої відповідачем шкоду був зроблений на підставі страхових актів ПССКА-4535 та ПССКА-4535/1, складених ОСОБА_4 на підставі калькуляції № ПССКА-4535 від 19 березня 2015 року та акту виконаних робіт. При цьому, не міститься жодних даних на підтвердження повноважень та компетентності особи, яка їх складала.

Крім того, відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика).

Тоді як, з матеріалів справи не можливо визначити чи проведені надані розрахунки саме у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дані обставина викликають сумніви в правильності зроблених розрахунків, а тому вони не можуть бути прийняті судом, як докази щодо розміру завданих збитків.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ухвалю суду першої інстанції за клопотанням відповідача по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза.

У подальшому від судового експерта надійшло клопотання про надання на дослідження транспортного засобу та надання і уточнення даних, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи № 999 по цивільній справі № 553/2271/16-ц від 05 жовтня 2016 року, відповідно до якого судовий експерт в тому числі просив надати фотографії автомобіля, виконані по правилам судової фотографії. Дане клопотання судом першої інстанції було направлено позивачу, в якого повинні бути наявні вказані фотографії зроблені при огляді автомобіля, проте вимоги експерта не виконані.

Таким чино суд, виходячи із наданих стороною позивача доказів, позбавлений можливості зясувати дійсну вартість завданої шкоди.

Крім того, представник позивача як в суд першої так і апеляційної інстанції не зявився (будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи), надавши до суду першої інстанції письмові пояснення, а тому суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції виходячи із наявних у справі матеріалів.

За вказаних обставин, враховуючи, що позивач хоч і має право на відшкодування шкоди, проте не довів розмір завданої шкоди, колегія суддів приходить до висновку що рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2017 року слід скасувати, а у задоволенні позову ПП «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Керуючись ст. 303, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

ОСОБА_5