АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4186/17 Справа № 205/266/17 Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К. О. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було відмовлено /а.с.99-102/.

З таким рішенням не погодилась позивач, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі /а.с.104-106/.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2015 року між ОСОБА_2 та відповідачем - адвокатом ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов договору адвокат зобов'язалась здійснювати, у передбаченому законом порядку, захист прав та законних інтересів сина позивача - ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, а позивач, як замовник - сплачувати адвокату гонорар та відшкодовувати понесені ним витрати, пов'язані із виконанням вказаного договору у розмірі та у строки, які визначаються у додаткових угодах до основного договору. /а.с.4/.

Будь-яких додаткових угод матеріали справи не містять, як і доказів сплати позивачем витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_3

Звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_2 посилалась на те, що адвокат неналежним чином виконувала свої обов'язки, зокрема, неодноразово не з'являлась у судові засідання та 22.01.2016 року за її відсутності Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено вирок та визнано її сина винним у скоєнні злочину, передбаченому ст. ч.3 ст.187 КК України, а тому просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду у сумі 14000 грн., які вона сплатила за послуги відповідача, як адвоката, та моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000 грн. /а.с.1-3/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості, а тому, в силу ст.ст.6, 23, 627, 629, 901 ЦК України, ст.ст. 1, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру» та норм. ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 1кп/205/138/16 за обвинуваченням ОСОБА_4, після укладання договору про надання правової допомоги від 13.06.2015 року, захисник ОСОБА_3 перебувала в судових засіданнях в суді першої інстанції 28.07.2015 р., 24.09.2015 р., 12.10.2015 р., 29.10.2015 р., 18.11.2015 р., 30.11.2015 р., 02.12.2015 р., 14.12.2015 р., 16.12.2015 р., 18.12.2015 р., 28.12.2015 р., 14.01.2016 р., 22.01.2016 р., що підтверджується журналами судового засідання та відповідними судовими рішеннями /а.с.38-44/. ОСОБА_3 не була присутня у судовому засіданні лише 12.01.2016 року, в якому була оголошена перерва до 14.01.2016 року, що також підтверджується журналом судового засідання. Під час постановлення вироку Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 22.01.2016 року, відповідач також була присутня у залі суду /а.с.42-44/, та 20.02.2016 року на цей вирок була подана апеляційна скарга, складена та підписана захисником ОСОБА_3 /а.с.45-48/.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача стосовно того, що відповідач не з'являлась у судові засідання та те, що вирок було винесено за її відсутності, оскільки ці посилання ОСОБА_2 спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом обставин справи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_5, яка вказала, що позичила їй кошти на сплату послуг адвоката, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не відносяться до предмета доказування у справі, яким є неналежне виконання відповідачем адвокатських послуг. Крім того, матеріалами справи не підтверджено той факт, що позичені грошові кошти були передані саме відповідачу.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд безпідставно врахував заяву сина позивача - ОСОБА_4, в якій зазначено, що правова допомога була йому надана у повному обсязі, колегія суддів вважає такими, що не мають правового значення для вирішення даного спору, зокрема, рішення суду першої інстанції не містить посилань на цей документ.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду від 27.03.2017 року відповідає вимогам закону, а тому залишається в силі. У зв'язку з чим апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко