Справа №339/264/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Поляниця М. М.

з участю: секретяря судового засідання ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Болехівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області «Про встановлення факту, що має юридичне значення»,

в с т а н о в и в:

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою в якій просить встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_3, народженої 06 грудня 1994 року в с. Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області - полька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її обидві прабабці по маминій лінії, були уроджені - польками, сповідували римо-католицьку віру та проживали на території України, дотримуючись традицій даної національності. встановлення національності необхідне для реалізації особистих прав та ідентифікації ї по національності.

В судовому засіданні представник заявника по дорученню підтримав подану заяву, додатково зазначивши, що встановлення даного факту необхідне заявниці для самореалізації та ідентифікуванні себе за національністю.

Представник відділу ДРАЦС в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що заява є обґрунтованою, підтверджена належними та допустимими доказами а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

В статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991р. № 24 "Про порядок зміни громадянами України національності", і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 32/5/101 від 23.05.2001 Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України та наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання органи РАЦС не уповноважені реєструвати інформацію про національну приналежність фізичних осіб. Належність до певної національності в Україні не підлягає реєстрації, оскільки не має будь-якого юридичного значення. З належністю особи до певної національності не пов'язується виникнення, зміна або припинення будь-яких цивільних прав та обов'язків.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Нормами ст. 10 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). У разі, якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).»

Допускаючи аналогію права у даних правовідносинах слід звернутися до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарнага проти України"

У п. 37 вказаного Рішення ЄСПЛ зазначив, "1. Суд також нагадує, що хоча зобовязання щодо зміни імені особи може вважатися втручанням у приватне життя такої особи, відмову в наданні особі дозволу взяти нове імя не можна автоматично вважати таким втручанням. Суд ще раз нагадує, що хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобовязує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобовязання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобовязаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства вцілому (див. вищезазначене рішення у справі «Стєрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland), п. 38 та рішення від 6 вересня 2007 року у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland), заява № 10163/02, п. 29).

В судовому засіданні встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що заявниця ОСОБА_3 народилася 06 грудня 1994 року в с. міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області. ЇЇ батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.9) Батьками ОСОБА_5 матері заявниці були ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с.12) Батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по національності полька (а.с.11). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження підтверджується, що батьками ОСОБА_7 (дівоче прізвище ОСОБА_10) ІНФОРМАЦІЯ_2 були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по національності полька (а.с.10).

Таким чином у заявниці є всі обґрунтовані підстави ідентифікувати себе за національністю, як польки, оскільки її родичі ( прабабусі), по материній лінії були польками.

Відсутність у національному законодавстві механізму ідентифікації особи за національністю не може бути перешкодою для такої ідентифікації особи, шляхом захисту її приватного життя у судовому порядку.

Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника виходячи із положень ст. 300 ЦК України, а також ст.13 Закону України «Про національні меншини в Україні» про те, що громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява ґрунтується на належних та допустимих доказах є підставною а тому підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарнага проти України, ст.35 Конституції України, ст.11,13 Закону України «Про національні меншини в Україні», ст.300 ЦК України, керуючись ст.10,11,60,209,212-215,218,235,256-259 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Болехівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області «Про встановлення факту, що має юридичне значення» задоволити.

Встановити, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області за національністю ( національним походженням) є полька.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Поляниця