АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував з відповідачкою у шлюбі з 21 липня 2012 року. В січні 2013 року шлюбні відносини між сторонами були припинені, а в лютому 2013 року відповідачка пішла від нього проживати до своїх батьків та з цього часу припинила будь-яке спілкування з ним. Він приймав заходи до відновлення сім'ї, але відповідачка не погоджувалась.

Також позивач зазначив, що від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з відповідачкою. На утримання дитини позивач сплачує аліменти. Ще під час вагітності відповідачка категорично заявила позивачу, що він дитину не побачить. Вона приховувала від позивача час народження дитини, самостійно, без обґрунтування цього питання з позивачем дала дитині ім'я, подала до суду позов про позбавлення батьківських прав, що свідчить про неможливість вирішення питання щодо виховання дитини з відповідачкою поза судом. Позивач добре ставиться до дитини та бажає брати участь у її вихованні.

У зв'язку з чим просив суд визначити для нього спосіб участі у вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_5 шляхом: встановлення часу побачення за місцем свого проживання або в інших місцях на його розсуд без присутності матері дитини або інших осіб в період часу: кожної неділі тижня в період з 09-00 до 18-00 год. та за попередньою домовленістю один раз на тиждень в період часу з 18-00 до 21-00 год.; надання кожного року влітку, протягом двох тижнів поспіль, можливості спільного відпочинку з правом вибору місця відпочинку з дитиною та без присутності матері дитини або інших осіб; надання кожного року, протягом двох тижнів поспіль (період часу визначається за домовленістю обох батьків) можливості спільного відвідування місця проживання батьків позивача та без присутності матері дитини та інших осіб; вирішення спільно (визначається за домовленістю обох батьків) питання щодо обрання дошкільного та інших начальних закладів, в яких буде навчатися дитина, щодо обрання репетиторів, гуртків позашкільного навчання, спортивних секцій тощо; коригування в разі потреби (хвороба, відрядження позивача) часу побачення, спільного відпочинку тощо з дитиною за спільною домовленістю батьків.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року позов задоволено частково та ухвалено визначити для ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом побачень один раз на місяць протягом двох годин в присутності матері дитини, а в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, через свого представника, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення повністю не відповідає.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2012 року.

ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до висновку Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради, як органу опіки та піклування від 17 травня 2016 року, дитина проживає з матір'ю ОСОБА_4 Питання надання висновку розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 02 березня 2016 року, 04 червня 2016 року та 11 травня 2016 року. На жодне засідання батько не з'явився. Листи, які направлялися за місцем мешкання, поверталися в зв'язку з закінченням терміну зберігання. До управління-служби у справах дітей батько жодного разу не з'явився. На всіх засіданнях була присутня ОСОБА_4, яка повідомила, що не заперечує проти спілкування батька з дитиною, але батько жодного разу дитину з народження ще не бачив. Протягом розгляду його позову не з'явився за місцем проживання дитини, не телефонував, тобто не проявляв зацікавленості у спілкування з дитиною.

Та цим висновком визначено: порядок участі у вихованні та спілкування з дитиною батька ОСОБА_2 шляхом побачень один раз на місяць протягом двох годин в присутності матері.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що беручи до уваги вік дитини - 3 роки, її стать, та обставини, що дитина з дня свого народження жодного разу не бачила батька, крім того, позивач не надав суду акту обстеження житлово-побутових умов проживання, що не дає змоги оцінити, чи створені належні умови для виховання та дозвілля дівчинки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що необхідно встановити для ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом побачень один раз на місяць протягом двох годин в присутності матері дитини.

Проте колегія суддів частково не може погодитись з рішенням суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений нормами СК України. Зокрема, особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей визначені главою 13 СК України.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Отже, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема батько зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір'ю. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача із дитиною виключно за домовленістю із відповідачем та у його присутності, може протиправно обмежити їх участь у вихованні дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-ІV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" (далі - Закон), Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Це підтверджується і роз'ясненнями, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав".

Вирішуючи питання про час та місце спілкування позивача з дитиною, районний суд не в повній мірі врахував всі обставини по справі та дійшов помилкового висновку, щодо визначення для ОСОБА_2 способу участі у вихованні його малолітньої дитини шляхом побачень один раз на місяць протягом двох годин в присутності матері дитини.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне визначити для ОСОБА_2спосіб участі у вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом побачень кожної неділі з 09-00 до 18-00 години в присутності матері дитини

Колегія суддів вважає, що саме такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати її інтересів, сприятиме встановленню контакту батька з дитиною.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Що стосується решти позовних вимог, то колегія суддів вважає їх передчасними, враховуючи вік дитини, стан її здоров'я, а також лише після встановлення контакту батька з дитиною можливо, при наявності таких підстав, визначати інші способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про визначення способу участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Визначити для ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом побачень кожної неділі з 09-00 до 18-00 години в присутності матері дитини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова