Головуючий у 1-ій інстанції Сидоренко І.О.
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Курило В.П., Мальованого Ю.М.

при секретарі Молдованові Д.В.

за участю:

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про захист та поновлення цивільних прав з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 29 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (далі ВАТ «Содовий завод») про захист та поновлення цивільного права.

Зазначала, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року у справі № 243/4809/16-ц довідка, видана на її ім'я 05 липня 1976 року Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром», визнана достовірною та є документом.

Посилаючись на те, що зазначена довідка містить відомості про її професійну діяльність і відповідно до пунктів 1.1, 2.5, 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, вона має право на внесення змін до трудової книжки, що ліквідатор ВАТ «Содовий завод» ОСОБА_3 не визнає рішення суду, яке набрало законної сили, відмовляється внести зміни до трудової книжки, просила:

- визнати її право на захист цивільного права про внесення достовірних відомостей про її професійну діяльність в трудову книжку;

- припинити дії ОСОБА_3, що порушують її цивільне право;

- відновити положення, що існувало до порушення шляхом внесення змін до трудової книжки відповідно до пунктів 1.1, 2.5, 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, на підставі відомостей про її професійну діяльність, зазначених в довідці, виданій на її ім'я 05 липня 1976 року, яка визнана рішенням суду, що набрало законної сили, достовірною та документом;

- понудити ОСОБА_3 поновити її порушене цивільне право на достовірні записи про її професійну діяльність в трудовій книжці (а.с. 1-2).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 71).

Не погодившись з рішенням суду, позивач в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Вважає, що при ухваленні судового рішення судом порушені норми процесуального права, зокрема, ст. 14, частини 3 та 4 ст. 60, частина 2 ст. 61, частина 1 та п. 1 частини 2 ст. 361, частина 1 ст. 362 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції взяв до уваги заперечення ліквідатора ВАТ «Содовий завод» та, не дослідивши зазначені в запереченнях документи, на припущеннях ухвалив судове рішення, яким фактично скасував рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року, яке набрало законної сили та яким визнана достовірною видана на її ім'я 05 липня 1976 року довідка, яка містить інформацію про її професійну діяльність, та яке було підставою її позовних вимог (а.с. 76-77).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача - ВАТ «Содовий завод», яке з 27 травня 2009 року перебуває в стані припинення, у судове засідання апеляційного суду не з'явився. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що представник відповідача не з'явився у судове засідання без поважних причин.

В запереченнях на апеляційну скаргу ліквідатор ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки довідка, яка видавалася позивачу до лікарні, не відповідає архівним документам, які до теперішнього часу зберігаються на ВАТ «Содовий завод» (а.с. 94).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, оскільки відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

До такого висновкуапеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року у справі № 243/4809/16-ц за заявою ОСОБА_2 (заінтересована особа - ВАТ «Содовий завод») встановлено факт достовірності довідки, виданої на ім'я ОСОБА_2 05 червня 1976 року Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром», підписаної керівником та завіреної печаткою підприємства, та визнано дану довідку документом.

Цим же рішенням суду встановлено, що 05 липня 1976 року Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром» заявниці ОСОБА_2 була видана довідка, яка посвідчує, що ОСОБА_2 дійсно працює на Слов'янському виробничому об'єднанні «Хімпром» на посаді начальника зміни в цеху каустика № 2 з 10 липня 1963 року. Дана довідка виконана на типовому бланку підприємства, в ній зазначена назва підприємства, є підпис начальника відділу кадрів, завірена печаткою підприємства. Довідка була видана для пред'явлення до лікарні (а.с. 19). Рішення набрало законної сили 10 жовтня 2016 року.

Після набрання рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року у справі № 243/4809/16-ц законної сили ОСОБА_2 26 жовтня 2016 року звернулася до ліквідатора ВАТ «Содовий завод» ОСОБА_3 з заявою про внесення змін до її трудової книжки на підставі відомостей про її професійну діяльність, зазначених у довідці від 05 липня 1976 року та про видачу їй відповідної довідки до Управління Пенсійного фонду України у місті Слов'янську з урахуванням внесених у трудову книжку змін (а.с. 20).

Оскільки у задоволенні заяви їй було відмовлено, позивач звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про захист та відновлення цивільних прав, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року встановлено факт достовірності довідки, виданої на ім'я позивача 05 червня 1976 року Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром» та визнано дану довідку документом з тих підстав, що довідка виконана на типовому бланку підприємства, із зазначенням назви підприємства, містить підпис начальника кадрів підприємства, завірена печаткою підприємства. Однак відомості про професійну діяльність позивача, зазначені в цій довідці, не узгоджуються з відомостями особової картки позивача. Інших документів, що підтверджують необхідність внесення змін до трудової книжки ОСОБА_2, не існує, а тому позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року у справі № 243/4809/16-ц встановлено факт достовірності довідки, виданої на ім'я ОСОБА_2 05 червня 1976 року Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром», та визнано дану довідку документом з тих підстав, що довідка виконана на типовому бланку підприємства, в ній зазначена назва підприємства, є підпис начальника відділу кадрів, довідка завірена печаткою підприємства. Проте цим рішенням суду не встановлено тієї обставини, що позивач з 10 липня 1963 року працювала на посаді начальника зміни в цеху каустика № 2. Навпаки в рішенні зазначено, що відомості, зазначені в довідці, не узгоджуються із записами в трудовій книжці позивача, яка видана 29 серпня 1963 року та в якій зазначено, що ОСОБА_2 прийнята 10 серпня 1963 року в каустик 2 лаборантом, а з 01 січня 1973 року призначена там же начальником зміни. Також, відомості, зазначені в даній довідці не узгоджуються з відомостями, викладеними в особовій картці ОСОБА_2, в якій також зазначено, що 10 серпня 1963 року вона призначена лаборантом в цех каустик, а 12 грудня 1973 року - призначена там же начальником зміни. Крім того, в пункті 5 наказу № 14 по Слов'янському содовому комбінату від 12 січня 1973 року зазначено, що на додаток до наказу № 1 від 05.01.1973 року виконання обов'язків начальника ділянки твердого каустика цеха каустика № 2 покладено на лаборанта інженера-технолога ОСОБА_4 (а.с. 19).

Таким чином, рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року у справі № 243/4809/16-ц, на яке посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог, не встановлено яку професійну діяльність та в який період здійснювала позивач, а тому воно не є підставою для внесення змін у її трудову книжку.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд порушив норми ст. 14 ЦПК України, яка встановлює обов'язковість судового рішення, що набрало законної сили, є необґрунтованими, оскільки оскаржуване позивачем судове рішення від 07 липня 2017 року суд першої інстанції ухвалив саме на підставі обставин, встановлених рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року у справі № 243/4809/16-ц, на яке посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про захист та відновлення цивільного права, суд першої інстанції правильно зазначив, що відомості про професійну діяльність позивача, зазначені в довідці від 05 липня 1976 року, не узгоджуються з відомостями особової картки позивача. Інших документів, що підтверджують необхідність внесення змін до трудової книжки ОСОБА_2, не надано.

Тобто, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у зв'язку з недоведеністю позовних вимог саме позивачем, а не на підставі заперечень, наданих ліквідатором ВАТ «Содовий завод», що спростовує доводи апеляційної скарги позивача про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено на припущеннях.

В апеляційній скарзі позивач визнає, що у спірний період вона виконувала обов'язки начальника зміни, що накази про виконання обов'язків не заносяться до трудової книжки, проте наполягає на внесенні змін до трудової книжки.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач також пояснила, що до 01 січня 1973 року наказами підприємства на неї покладалося виконання обов'язків начальника зміни, постійно на посаду начальника зміни вона була переведена лише з 01 січня 1973 року, що і зазначено в її трудовій книжці.

Слід зазначити, що і Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка була затверджена постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 9 липня 1958 року № 620, і «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях», яка була затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, і «Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників», яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, передбачали внесення до трудової книжки відомостей лише про переведення працівника на постійну роботу, внесення відомостей про тимчасове покладення на працівника виконання обов'язків за іншою посадою до трудової книжки не передбачено.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року у справі № 243/10582/15-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2016 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 травня 2016 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ВАТ «Содовий завод» про визнання її права на стаж роботи начальником зміни цеху каустика № 2 Слов'янського ВО «Хімпром» з 10 липня 1963 року по 31 грудня 1972 року та зобов'язання відповідача внести такі зміни до трудової книжки про час її роботи начальником зміни цеху каустика № 2 Слов'янського ВО «Хімпром» у вищевказаний період (а.с. 16-17, а.с. 17зв-18). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися як суд апеляційної, так і суд касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту постійної роботи на посаді начальника зміни цеху каустика № 2 у період з 10 липня 1963 року по 31 грудня 1972 року.

Як зазначено в ухвалі Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2016 року, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 з 10 серпня 1963 року по 31 грудня 1972 року працювала лаборантом у цеху каустик № 2 Слов'янського содового комбінату, правонаступником якого є ВАТ «Содовий завод». У період роботи ОСОБА_2 були присвоєні нові розряди, про що у трудовій книжці зроблені відповідні записи. Позивач була ознайомлена зі змістом цих записів. Записи про роботу у спірний період узгоджуються з призначеннями та переміщеннями, відображеними у особовій картці № 364. Суд правомірно відхилив довідку від 5 липня 1976 року, оскільки остання не містить найменування, дату і номер документа, на підставі якого видана довідка про роботу ОСОБА_2 у спірний період начальником зміни у цеху каустик № 2. Крім того, зазначена довідка спростовується особовою карткою ОСОБА_2 № 364, оригінал якої зберігається в архіві підприємства. Записи про тимчасове переведення на іншу роботу до трудової книжки не заносяться (а.с. 16-17).

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм статей 361, 362 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки до суду з заявою про перегляд рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року у справі № 243/10582/15-ц за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 не зверталася. Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду у цій справі № 243/10904/16-ц з позовною заявою про захист та відновлення цивільного права, при розгляді якої по суті, норми статей 361, 362 ЦПК України не застосовуються.

Відповідно до частини 2 ст. 118 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог. Відкриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції не запропонував позивачу уточнити свої позовні вимоги, а саме, який запис в її трудовій книжці не відповідає дійсності та які саме зміни вона просить внести до трудової книжки.

В письмових поясненнях на позовну заяву ліквідатор ВАТ «Содовий завод» ОСОБА_3 просила закрити провадження у справі № 243/10904/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 про захист та відновлення цивільного права, оскільки у справі № 243/10582/15-ц вже набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с. 14-15). Проте ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовлено (а.с. 67). Зазначена ухвала суду сторонами не оскаржена та набула законної сили.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: В.П. Курило

Ю.М. Мальований