Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/2936/17
Номер провадження2/711/1358/17
25 липня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого: судді Кондрацької Н.М.
при секретарі: Мелещенко О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_5 страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_5 страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.11.2016 близько 22.45 год., на той час неповнолітній водій ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині вул. ОСОБА_6 від вул. Надпільна в напрямку вул. Гоголя в м. Черкаси, при виїзді на дорогу вул. Благовісна, проявив неуважність , в наслідок чого не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, що був керований водієм ОСОБА_2, та скоїв з ним зіткнення. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «HONDA ACCORD» ОСОБА_7 та пасажир автомобіля «OPEL VIVARO» ОСОБА_8 отримали тілесні пошкодження та були доставлені до лікарні, а автомобіль НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.
14.03.2017 Придніпровський районний суд м. Черкаси розглянув адміністративну справу відносно водія ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України та виніс постанову, якою адміністративну справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадженням закрив у звязку з збігом строків притягнення до адміністративної відповідальності, хоча в описовій частині постанови суд зазначив, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення. У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 445 163,33 грн. та зобовязати сплатити ПрАТ «СК «ОСОБА_5 страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 99 000 грн. Судові витрати покласти на відповідачів.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, про причину неявки суд не повідомили.
В судове засідання представник ПрАТ «СК «ОСОБА_5 страхування» не зявився, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Подали до суду заперечення, в якому просили відмовити у задоволенні в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», так як ОСОБА_3 неправомірно володів та не мав права керувати забезпеченим транспортним засобом, а тому у страхової компанії відсутні обовязки по виплаті страхового відшкодування.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2016 близько 22.45 год., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині вул. ОСОБА_6 від вул. Надпільна в напрямку вул. Гоголя в м. Черкаси, при виїзді на дорогу вул. Благовісна, проявив неуважність, в наслідок чого не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, що був керований водієм ОСОБА_2, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «HONDA ACCORD» ОСОБА_7 та пасажир автомобіля «OPEL VIVARO» ОСОБА_8 отримали тілесні пошкодження та були доставлені до лікарні, а автомобіль НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.
Під час досудового розслідування даного кримінального правопорушення було встановлено, що 26.11.2016 у вечірній час ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, маючи у власному користування та правомірно володіючи автомобілем НОМЕР_1, що згідно свідоцтва про реєстрацію належить його батьку ОСОБА_9 та знаючи про відсутність посвідчення водія у його неповнолітнього пасинка ОСОБА_3, з яким вони разом проживають, передав йому ключі від автомобіля та право керування автомобілем НОМЕР_1. Після цього, того ж дня, близько 22.45 год. відбулася вищевказана дорожньо-транспортна пригода.
Постановою слідчого Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 вищевказане кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до постанови судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2017 адміністративну справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадженням закрито, у звязку з збігом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно страхового поліса № АЕ /9101553 обовязкова цивільна відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СР № 107761, що видане 05.06.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі починаючи з 05.06.2014 по теперішній час.
Пошкоджений під час ДТП автомобіль НОМЕР_3 2015 року виготовлення, який був придбаний ОСОБА_1 є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 № 6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого, господарського чи іншого призначення. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при ціле направленому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа, або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 встановлено, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 1 ст. 1190 ЦК України передбачає, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 встановлено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 184 від 15.12.2016, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_4 станом на 26.11.2016 на момент скоєння кримінального правопорушення складає 611 973 грн.. Розмір матеріальних збитків завданих ОСОБА_1 внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_4 під час ДТП, яка мала місце 26.11.2016 складає 544 163, 33 грн.. Судовий експерт ОСОБА_5 проводив огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_3 за участю представників всіх сторін. Судовий експерт ОСОБА_5 при виконанні даної експертизи попереджувався за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов'язків. Таким чином встановлена та заявлена сума матеріальних збитків в розмірі 544 163, 33 грн. є обєктивною та підтвердженою.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 зазначено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Відповідно до відповіді ПрАТ «СК «ОСОБА_5 страхування» від 17.02.2017, дорожньо-транспортна пригода, що трапилась 29.11.2016 з застрахованим транспортним засобом «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_5 має ознаки страхового випадку, а тому фактично визнана страховиком страховим випадком. Також ПрАТ «СК «ОСОБА_5 страхування» беззаперечно визнає факт, що «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_5 є забезпеченим транспортним засобом в розумінні п. 1.7 ст. 1 спеціального Закону.
Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визначено поняття термінів «володіння, керування , тощо».
Згідно змісту ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Отже, відповідач ОСОБА_4 є особою відповідальність якої застрахована, так як він правомірно володів забезпеченим транспортним засобом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку мають сплатити на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму матеріальних збитків в розмірі 445 163,33 грн., а відповідач ОСОБА_14 «СК «ОСОБА_5 страхування» зобовязана сплатити на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 99 000 грн., тобто максимальний ліміт відповідальності за Законом з відрахуванням франшизи.
Відповідно до п. 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», кожна самостійна позовна вимога, яка міститься у поданому до суду позові, є обєктом справляння судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачами судові витрати у вигляді оплати судового збору за подання позову в сумі 5 441,64 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.
На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1190 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 209-223 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_5 страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 445 163 (чотириста сорок пять тисяч сто шістдесят три) грн.. 33 коп.
Зобовязати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ОСОБА_5 страхування» сплатити на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 99 000 (девяносто девять тисяч) грн..
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 2 225 (дві тисячі двісті двадцять пять) грн.. 80 коп. з кожного судових витрат на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_5 страхування» на користь ОСОБА_1 990 (девятсот девяносто) грн.. судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Головуючий: ОСОБА_15