Дата документу 22.08.2017
Справа № 501/1519/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Чорноморськ

Іллічівський міській суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В., за участю секретаря - Авраменко Є.П.,

у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чорноморськ Одеської області, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свій позов мотивує тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був укладений договір позики № 1 від 21 січня 2014 року, відповідно якого відповідач позичила у неї 10 000 (десять тисяч) доларів США, які зобов'язалася повернути до 31.12.2016 року. Про вказане зобов'язання відповідач власноручно підписала розписку. У вказані терміни відповідач свої зобов'язання не виконала, позичені кошти не повернула. На підставі зазначеного просить суд:

- стягнути з відповідача ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № 1 від 21.01.2014 року, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день подачі позову у розмірі 259 300, 00 грн.(двісті п'ятдесят дев'ять тисяч триста гривень 00 копійок).

Представник позивача надав суду заяву, просив позов задовольнити в повному обсязі та розглянути за їх відсутність.

Представник відповідача надала суду заяву якою позов визнали, та не заперечували проти задоволення позову, просили розглянути позов за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно договору позики № 1 від 21 січня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 суму у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США та зобов'язалася повернути таку ж суму 31.12.2016 року (а.с. 3)

Відповіднорозписки, датованої 21 січня 2014 року, підписаної відповідачем власноручно, чого вона не заперечує, вбачається, що отримала кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США (а.с.4).

Даною розпискою підтверджено факт укладення між сторонами договору позики. Даний договір відповідає вимогам закону щодо письмової форми договору. У обраній сторонами формі договору (у вигляді розписки позичальника) сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих умов договору позики, передбаченого ст.1046 ЦК України: в розписці зазначено суть договору - позика, суму позики і грошову одиницю, строк її повернення.

Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший письмовий документ, який посвідчує факт укладення договору (позики) і факт передачі грошей на певних умовах. Розписка, подана позивачем, відповідає всім цим вимогам і містить у собі всі основні умови договору позики (сума позики, строк і порядок повернення боргу).

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом, є договором позики, який передбачений ст.1046 ЦК України. Договір укладений з дотриманням вимог закону щодо його форми, в ньому сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих і необхідних умов договору.

Судом встановлено, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернула позивачу борг.

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 12.06.2009 р. У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні в справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст.ст..526, 527, 533, 1046, 1047 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2) суму боргу за договором позики № 1 від 21.01.2014 року, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день подачі позову у сумі 259 300, 00 грн.(двісті п'ятдесят дев'ять тисяч триста гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов