Справа №442/2134/17
Провадження №2/442/1145/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.,

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно реконструйовану квартиру №5 з облаштованим мансардним житловим приміщення, розміром 3,37х3,86+2,78х1,48+2,11м., висота поверху 2,50; 3,63 м., будівельний обєм - 170 куб.м., по вул. Малий Ринок,1, м. Дрогобича Львівської області. В обґрунтування позову покликається на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2016 року належить квартира №5, що по вул. Малий Ринок в м. Дрогобичі Львівської області (житловою площею 15,2 кв.м., загальною площею 31,9 кв.м.). З метою покращення житлових умов ним було самочинно переобладнано приміщення такої квартири, а саме облаштовано мансардне приміщення - 3,37х3,86+2,78х1,48+2,11м., висота поверху 2,50 ; 3,63 м., будівельний обєм -170 куб.м., по вул. Малий Ринок,1, м. Дрогобича Львівської області. Квартира розташована на другому поверсі.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 22.12.2016 року, спірна реконструйована квартира №5, з влаштованим мансардним житловим приміщенням відповідає встановленим вимогам надійності і безпечній експлуатації.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло письмове заперечення проти позову, зокрема через відсутність обґрунтованої відмови уповноваженої особи у вчиненні дії щодо реєстрації права власності; відсутність документів, що підтверджують відсутність порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у даному багатоквартирному будинку та відсутність санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( індексний номер : 74052074, від 25.11.2016 року), сформованого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, квартира №5, загальною площею 31,9 кв.м., житловою 15,2 кв.м., що по вул. Малий Ринок,1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2802, виданий 25.11.2016 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3

Згідно звіту про проведення технічного обстеження конструкцій та інженерних мереж обєкта щодо вказаної квартири №5, з влаштованим мансардним житловим приміщенням, розміром 3,37х3,86+2,78х1,48+2,11м., висота поверху 2,50 ; 3,63 м., будівельний обєм -170 куб.м., по вул. Малий Ринок,1, м. Дрогобича Львівської області, затвердженого експертом ОСОБА_4 22.05.2016 року, встановлено відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації. Переобладнання здійснено у 2016 році.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13, яка відповідно до норм ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту п.4 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

При цьому, згідно п.1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2002 року №769 (що діяли на час переобладнання) передбачено, що переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих в будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Виконання робіт по переплануванню, переобладнанню, реконструкції квартир і допоміжних приміщень без додержання дозволу, або проведення робіт не передбачених проектом, вважається самовільним. Власник, наймач (орендар) жилого чи нежилого в жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобовязаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до п.1.4.5 Правил позивачем здійснено прибудову без погодження всіх співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб, які проживають у будинку, без виготовленого у визначеному законом порядку проекту прибудови (перебудови, перепланування) квартири завіреного та погодженого у встановленому законом порядку.

Цими Правилами також визначено, що реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Так, суду не представлено доказів на підтвердження тієї обставини, що під час проведення позивачем переобладнання не відбулося втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, що вбачається зі змісту ст. 152 ЖК України, а також, що не порушені права суміжних власників квартир, відсутні їх згоди на проведення такого переобладнання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом положень ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Однак позивач, використовуючи свої права на власний розсуд, на розгляд не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, не надавши затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації на будівництво та дозволу компетентних органів на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз`яснень Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанови від 30.03.2012р. № 6) «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч.1 ст. 15 ЦК, ч.1 ст. 3 ЦПК України).

У позивача відсутні будь-які докази щодо порушення його права як власника.

Враховуючи докази, оцінку яким дав суд вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими на законі, не доведеними матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення -з дня отримання такого.

Суддя Хомик А.П.