1Справа № 335/6214/17 2/335/1343/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги наступним.

13.02.2015 між ОСОБА_4 (далі позикодавець), правонаступником всіх прав та обовязків якої на підставі договору уступки права вимоги від 22.04.2017 виступає позивач, та ОСОБА_3 (далі відповідач-2) був укладений письмовий договір позики. За договором від 13.02.2015 позикодавець передала відповідачу-2 грошові кошти у розмірі 500 доларів США строком до 13.02.2017. Однак у визначений договором строк відповідач-2 суму боргу не повернула.

Станом на 15.05.2017 загальна сума заборгованості за договором позики, з урахуванням 3 % річних, плати за користування позикою та інфляційних втрат складає 14 276 грн. 53 коп.

З метою забезпечення виконання відповідачем-2 зобовязань за договором позики, 13.02.2015 між позикодавцем та ОСОБА_2 (далі відповідач-1) було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобовязалася у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики відповідати перед кредитором як солідарний боржник, при цьому позивач має право вимагати від поручителя виконання основного зобовязання на суму, що не перевищує 1 000 грн.

24.04.2007 між позивачем та позикодавцем укладено договір про відступлення прав вимоги за договором позики від 13.02.2015, про що письмово повідомлені відповідачі. Проте, відповідачі свої зобовязання у добровільному порядку не виконали.

Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України позивач просила стягнути з відповідача-2 суму основного боргу за договором позики у розмірі 13 237 грн. 16 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 еквівалентно 500 доларам США; 3 % річних від простроченої суми за договором позики за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 у розмірі 99 грн. 01 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 еквівалентно 3 долари США 74 центи США; плату за користування позикою у розмірі облікової ставки Національного Банку України за договором позики за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 у розмірі 450 грн. 59 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 еквівалентно 17 доларів США 2 центи США; інфляційні втрати за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 за договором позики у розмірі 489 грн. 77 коп., стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором позики у розмірі 1 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати зі сплати судового збору.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 в судове засідання не зявилася, 27.06.2017 подала до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи у її відсутність (арк. справи 30).

Відповідач-2 про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за допомогою оголошення у газеті «Запорізька правда» № 31 (23766) від 03.08.2017 в порядку ч. 9 ст. 74, ч. 3 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, відповідач також повідомлялася судом рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим її місцем проживання. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду у звязку з тим, що за вказаною адресою адресат не проживає.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача, встановив наступне.

13.02.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяла у борг від ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 500 доларів США, терміном на 2 роки з дня написання даної розписки (арк. справи 12). Передача коштів проводилась у присутності свідка ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошейабо інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У порушення умов вказаного договору позики та вказаних вимог закону відповідач-2 в установлений строк суми боргу не повернула.

Також, з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором позики, 13.02.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Відповідно до договору поруки, ОСОБА_2 поручилася перед ОСОБА_4 за виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором позики від 13.02.2015 (арк. справи 13).

Як вбачається з пунктів 2.1, 2.2, 2.3 та 2.4 договору поруки, сторони домовились про те, що відповідальність поручителя настає з моменту невиконання (неналежного виконання) боржником основного зобовязання за договором позики від 13.02.2015. У разі невиконання (неналежного виконання) основного зобовязання повністю або частинами поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому кредитор має право вимагати від поручителя виконання основного зобовязання на суму, що не перевищує 1 000 грн. 00 коп. Поручитель зобовязаний виконати свої зобовязання згідно з умовами даного договору не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. У разі невиконання поручителем основного зобовязання, невиконаного (виконаного неналежним чином) боржником до поручителя переходять права кредитора пропорційно обсягу відповідальності поручителя щодо основного зобовязання боржника, в тому числі і ті, що забезпечували його виконання.

15.02.2017 ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_2 із письмовою вимогою, в якій просила виконати основне зобовязання ОСОБА_3 за договором позики від 13.02.2015 та повернути їй грошові кошти у розмірі 1 000 грн. 00 коп. Вказана вимога була отримано особисто відповідачем ОСОБА_2 у цей же день, про що свідчить її підпис на копії вимоги (арк. справи 14), але ця вимога в позадосудовому порядку задоволена відповідачем-1 не була.

24.04.2017 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір уступки прав вимоги, згідно з умовами якого ОСОБА_1 за цим договором набула право вимоги належного виконання зобовязань щодо повернення одержаних за договором позики від 13.02.2015 грошових коштів (арк. справи 8).

ОСОБА_4 направлено на адреси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлення від 18.05.2017 про уступку права вимоги ОСОБА_1 (арк. справи 10). Направлення вказаних повідомлень підтвердженореєстром поштового відправлення з оголошеною цінністю та квитанцією від 19.05.2017 (арк. справи 11).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобовязанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

З аналізу наведених норм випливає, що за загальним правилом заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обовязків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Оскільки договором від 13.02.2015 не встановлено необхідності згоди боржника на заміну кредитора у зобовязанні, тому суд доходить висновку про можливість у даному випадку укладання між позивачем та ОСОБА_4 договору про відступлення прав вимоги від 24.04.2017 та, відповідно, наявність у позивача права вимагати від відповідачів зобовязань за договором позики від 13.02.2015.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права випливає, що в разі порушення умов договору позики та неповернення суми позики у визначеній в договорі строк, з позичальника підлягає стягненню, окрім суми основного боргу, також інфляційні втрати, 3% річних та проценти від суми позики на підставі статті 1048 ЦК України (плата за позику).

Згідно з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості за договором позики від 13.02.2015, складеного 23.05.2017, вбачається, що розмір 3 % річних від простроченої суми за договором позики від 13.02.2015 за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 склав 99 грн. 01 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 еквівалентно 3 долари США 74 центи США. Розмір плати за користування позикою за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 складає 450 грн. 59 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 еквівалентно 17 доларам США 2 центи США, а розмір інфляційних втрат за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 становить 489 грн. 77 коп. (арк. справи 5-6).

З урахуванням того, що зазначений розрахунок з урахуванням принципу змагальності не був спростований відповідачами, суд вважає за можливе покласти його в основу даного рішення.

Оскільки відповідачем-2 прострочено виконання грошового зобовязання, суд доходить висновку, що він зобовязаний повернути позивачеві суму боргу з урахуванням 3 % річних, процентів за користування позикою та індексу інфляції.

Відповідності до ст. 543 ЦК України, при солідарному обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого із них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний в повному обсязі. Виконання солідарного обовязку в повному обсязі одним з боржників припиняє обовязок інших солідарних боржників перед кредитором.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання їм свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тім же обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, що спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

27.06.2017 відповідач-1 подала до суду заяву про визнання позову ОСОБА_1 (арк. справи 30).

Відповідно до вимог частини першої статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем-1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за договором позики у розмірі 13 237 грн. 16 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 р. еквівалентно 500 доларам США, 3 % річних від простроченої суми за договором позики за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 у розмірі 99 грн. 01 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 еквівалентно 3 долари США 74 центи США, плата за користування позикою у розмірі облікової ставки Національного Банку України за договором позики за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 у розмірі 450 грн. 59 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15.05.2017 р. еквівалентно 17 доларів США 2 центи США, інфляційні втрати за період з 14.02.2017 по 15.05.2017 за договором позики у розмірі 489 грн. 77 коп., а також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку сума боргу за договором позики у розмірі 1 000 грн. 00 коп., з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно задоволеним позовним вимогам (арк. справи 7).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики від 13 лютого 2015 р. у розмірі 13 237 (тринадцять тисяч двісті тридцять сім) гривень 16 копійок, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15 травня 2017 р. еквівалентно 500 (пятистам) доларам США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 % річних від простроченої суми за договором позики від 13 лютого 2015 р. за період з 14 лютого 2017 р. по 15 травня 2017 р. у розмірі 99 (девяносто девять) гривень 01 копійка, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15 травня 2017 р. еквівалентно 3 (три) долари США 74 центи США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 плату за користування позикою у розмірі облікової ставки Національного Банку України за договором позики від 13 лютого 2015 р. за період з 14 лютого 2017 р. по 15 травня 2017 р. у розмірі 450 (чотириста пятдесят) гривень 59 копійок, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15 травня 2017 р. еквівалентно 17 (сімнадцять) доларів США 2 центи США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з 14 лютого 2017 р. по 15 травня 2017 р. за договором позики від 13 лютого 2015 р. у розмірі 489 (чотириста вісімдесят девять) гривень 77 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 13 лютого 2015 р. у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 595 (пятсот девяносто пять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 44 (сорок чотири) гривні 80 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 серпня 2017 р.

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2017 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.В. Шалагінова