АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3449/17 Головуючий 1 інст. -Шелест І.М.
Справа № 646/9403/16-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») в особі свого представника ОСОБА_3 звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На обґрунтування позивач вказав, що 07 вересня 2007 року укладено Договір кредиту № 838/3-27/37/7-097, відповідно до умов якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБСР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Уксоцбанк», надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 57 000 грн. 00 коп. зі сплатою 13,1% річних з кінцевим терміном повернення до 06 вересня 2012 року.

В цей же день укладено Договір застави майна № 838/4-27/37/7-111, відповідно до умов якого в заставу передано транспортний засіб марки ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Однак умови кредитного договору виконані не були, у зв'язку з чим станом на 06 квітня 2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 128 541 грн. 86 коп. (сума заборгованості за кредитом - 43 173 грн. 52 коп., сума заборгованості за відсотками - 36 846 грн. 53 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 22 483 грн. 81 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 11 399 грн. 04 коп., інфляційні втрати за кредитом - 9 714 грн. 04 коп., інфляційні втрати за відсотками - 4 924 грн. 91 коп.).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в загальному розмірі 128 541 грн. 86 коп. та також 1 928 грн. 13 коп. судового збору.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник позивача, посилаючись на порушення норм процесуального, матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що угода набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, про що сторони погодили в пункті 7.3. Договору кредиту № 838/3-27/37/7-097 від 07 вересня 2007 року.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що 07 вересня 2007 року укладено Договір кредиту № 838/3-27/37/7-097, відповідно до умов якого АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Уксоцбанк», надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 57 000 грн. 00 коп. зі сплатою 13,1% річних з кінцевим терміном повернення до 06 вересня 2012 року.

В цей же день укладено Договір застави майна № 838/4-27/37/7-111, відповідно до умов якого в заставу передано транспортний засіб марки ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що умови кредитного договору виконані не були, у зв'язку з чим станом на 06 квітня 2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 128 541 грн. 86 коп. (сума заборгованості за кредитом - 43 173 грн. 52 коп., сума заборгованості за відсотками - 36 846 грн. 53 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 22 483 грн. 81 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 11 399 грн. 04 коп., інфляційні втрати за кредитом - 9 714 грн. 04 коп., інфляційні втрати за відсотками - 4 924 грн. 91 коп.), позивач звернувся у суд з відповідним позовом.

Згідно зі статтями 253, 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до вимог статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 251, частина 2 статі 252 ЦК України).

Договором кредиту, укладеного між сторонами, встановлено строку, після якого він припиняється, - до 06 вересня 2012 року. Останній платіж за тілом кредиту здійснено 08 грудня 2010 року, що підтвердила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 - представник позивача.

Отже, у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право пред'явити вимогу до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 09 грудня 2010 року протягом наступних трьох років. Проте позов пред'явлено 27 серпня 2016 року, тобто після сплину строку позовної давності, встановленої законом.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за Договором кредиту № 838/3-27/37/7-097 від 07 вересня 2007 року в розмірі 128 541 грн. 86 коп.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про непогашення наданого кредиту висновків суду не спростовують.

Про застосування строку позовної давності відповідачем заявлено в письмовій заяві від 27 березня 2017 року.

Договором кредиту, укладеного між сторонами, чітко встановлено кінцевий строк повернення основної заборгованості - до 06 вересня 2012 року. Тому умова, погоджена сторонами в пункті 7.3 кредитного договору про його чинність до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору кредиту, оскільки суперечить вимогам частини 1 статті 251 та частини 1 статті 252 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

Л.А.Швецова