"04" вересня 2017 р. Справа № 363/3176/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Комплекс Агромарс» про визнання недійсними наказів,

ВСТАНОВИВ:

предявлену позовну заяву ухвалою суду від 18 серпня 2017 року залишено без руху, оскільки її подано без дотримання статей 119-121 ЦПК України і встановлено для усунення недоліків строк до 11 вересня 2017 року, але не пізніше 5 днів з дня отримання цієї ухвали.

Так, в своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати недійсними та скасувати сорок наказів відповідача про відшкодування збитків із заробітної плати позивача, повязаних з недостачею ввіреної позивачу м'ясопродукції.

Відтак предметом оскарження в цій справі є самостійні, окремі накази про відшкодування шкоди, які видавалися в різні дні, на різні суми та стосувалися окремих випадків недостачі товару.

Тобто, у предявленому позові обєднано одночасно сорок вимог немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру передбачено справляння судового збору, що складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 грн.

Таким чином судовий збір в порядку передбаченому Законом не сплачено.

Разом з тим, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам ст.ст. 119-121 ЦПК України не подано.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача подано заяву в якій останній посилається на те, що кожен наказ відповідача складається із суми стягнення з доходу працівника в рахунок погашення збитків, а отже такі накази мають вартісну оцінку, загальна сума якої складає 38 916 грн. 26 коп., а тому висунуті позовні вимоги є вимогами майнового характеру.

Згідно розяснень даних в п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Для з'ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз'яснення, викладені у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин».

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців;

4) у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки;

5) у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки;

6) у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік;

7) у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік;

8) у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки;

9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості;

10) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Разом з тим, у вказаній позовній заяві висунуто вимоги, які не передбачені ч. 1 ст. 80 ЦПК України та за своєю суттю є вимогами немайнового характеру.

Отже в даному випадку суд позбавлений можливості відкрити провадження по справі та виконати вимоги ст. 127 ЦПК України, внаслідок неналежного усунення недоліків позовної заяви.

За таких обставин виявлені недоліки позову у встановленому законом порядку не усунуто, що є підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для цього.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її отримання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя: