АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/8258/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_5 в розмірі 1 000, 00 грн., щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2016 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_5 в розмірі 320, 00 грн. щомісяця до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 640, 00 грн. судового збору.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти у розмірі 800, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а в іншій частині позову - відмовити. Зазначає, що він не є працевлаштованим і не має джерела доходу, а тому не має змоги щомісяця надавати дитині кошти у розмірі 1 320, 00 грн. Вказує, що витрати на відвідування дитячого садка не є додатковими витратами на утримання дитини, навпаки, вони є повсякденними, а тому сума у розмірі 320, 00 грн. стягнута судом незаконно. Крім того, вказує, що позивач не надала до суду доказів на підтвердження своїх вимог. Зазначає, що в суді першої інстанції позов визнав частково, а не повністю, як це зазначено в оскаржуваному рішенні суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала вважала, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 жовтня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

ОСОБА_5 проживає разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_2, що не заперечується сторонами у справі.

ОСОБА_1 не надає ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання їх спільної малолітньої дитини.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 грн., щомісячно, однак не менше ніж 30, 00 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з ОСОБА_1 на її користь кошти на участь у додаткових витратах на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 320, 00 грн., щомісячно.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 посилалася на те, що з 2012 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної малолітньої дитини, хоча має неофіційне місце роботи.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що відсутність у відповідача на даний час постійного щомісячного доходу, не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину, а стягнення з нього аліментів в розмірі 1 000, 00 грн. щомісяця відповідає межам, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Суд вказав, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (редакція, яка була чинна на час ухвалення рішення суду).

Статтею 183 СК України встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, Законом встановлено, що аліменти на утримання дітей стягуються, як правило, у частках до заробітку (доходу) (ст. 183 СК України). Проте в окремих випадках установлення розміру аліментів у такому порядку викликає певні труднощі. У статті 184 СК України надається приблизний перелік таких випадків: нерегулярний мінливий дохід; одержання частини доходу в натурі; інші обставини, що мають істотне значення.

Однак, ОСОБА_1 не надав до суду першої інстанції жодних заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження того, що він не має джерела доходу, і тому не в змозі сплачувати аліменти у сумі 1 000, 00 грн. щомісячно.

Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

Той факт, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку приймати участь в утриманні дитини, а відсутність офіційного працевлаштування не вказує на відсутність доходу.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 в розмірі 1 000, 00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до вимог сімейного законодавства чинного на час ухвалення рішення.

Доводи апеляційного скарги ОСОБА_1 в частині розміру стягнутих судом аліментів на утримання дитини не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні відповідач визнав позов в цій частині.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не урахував, в рішенні суду взагалі відсутні обґрунтування доведеності наявності особливих обставин, що є підставою для задоволення вимог про стягнення додаткових витрат на дитину (мотивування доводів сторін та обґрунтування висновків суду відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду).

Твердження ОСОБА_2 про відвідування малолітньою дитиною дитячого садка, що потребує щомісячних витрат у розмірі 640, 00 грн. та є підставою для стягнення з відповідача додаткових коштів, не підтверджене належними та допустимими доказами.

Крім того, виходячи з сукупного аналізу норм СК України, слід зазначити, що такі витрати не є додатковими витратами на дитину.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення цих позовних вимог ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи та положенням закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а тому рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в цих позовних вимогах.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль