Провадження номер 2/741/479/17
Єдиний унікальний номер 741/1124/17
РІШЕННЯ

іменем України

28 серпня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_3, звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що житловий будинок по вул. Молодіжна, 26, у с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5. 18 вересня 2007 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Позивач є спадкоємцем після смерті батька за заповітом, спадщину він прийняв, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину на частину житлового будинку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому представник позивача звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини житлового будинку по вул. Молодіжна, 26, у с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

У судове засідання позивач не зявився, представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просив їх задовольнити.

Представник відповідача, Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 26 по вул. Молодіжна (колишня назва Калініна) у с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується довідками Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 325 від 20 липня 2017 року та №292 від 03 липня 2017 року (а. с. 11, 12).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як членам ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок № 26 по вул. Молодіжна в с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області.

Після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 офіційно не зареєстрували своє право власності на житловий будинок.

18 вересня 2007 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту, який не змінено та не скасовано (а. с. 49), та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 56-57). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 №38/2013 убачається, що позивач прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Носівської районної ДНК. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (а. с. 46-53).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1183/02-31 від 24 липня 2017 року (а. с. 19).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 26 по вул. Молодіжна в с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 20-24).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку станом на 14.07.2017 р. становить 12512 грн. (а. с. 25-39).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 18 вересня 2007 року, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами вартістю 6256,00 грн., розташованого в с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області по вул. Молодіжна, 26, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», воріт з хвірткою №1, огорожі №2, загальною площею 45,5 кв. м житловою площею 23,0 кв. м., ринковою вартістю 12512 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий