Справа № 342/569/17
Провадження № 2/342/459/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Даниша Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Р.Шухевича, 11 в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.08.1988 року житловий будинок, розташований по вул. Р.Шухевича (колишня вул.Чкалова), 11 в с.Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, належав колгоспному двору, головою якого був батько позивача - ОСОБА_3. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,29 га, що доводиться довідкою Слобідської сільської ради № 189 від 06.06.2017 року. Будівництво житлового будинку було здійснено у 1950 році, а господарські будівлі зведені протягом 1959-1990 років, що доводиться технічним паспортом. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 86,0 кв.м, житловою площею 46,9 кв.м, літньої кухні, двох стодол, майстерні, стайні, сараю, комори, навісу, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. Згідно висновку ЕТВО «Придністров'я» житловий будинок по вул. Шухевича, 11 в с.Слобідка Городенківського району, перебуває у задовільному стані, його вартість становить 147 100 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 01 лютого 2005 року ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть 1-НМ № 179045 від 02.02.2005 року, актовий запис № 3. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті батько позивача не залишив. Згідно довідки Слобідської сільської ради № 434 від 03.10.2016 року на час смерті батька ОСОБА_3 у житловому господарстві разом з ним проживали мати позивача - ОСОБА_4, брат позивача - ОСОБА_2 та позивач. Всі вони, відповідно до вимог ст.1268 ч.3 ЦК України, прийняли спадщину, однак, ніхто з них правовстановлюючі документи на спадкове майно після батькової смерті не оформляв. 17 квітня 2016 року померла мати позивача - ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть І-НМ № 229407 від 18.04.2016 року, актовий запис № 8. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті ОСОБА_4 теж не залишила. Брат позивача - ОСОБА_2, в межах строку, передбаченого Законом для прийняття спадщини, подав до першої Снятинської нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом, на користь ОСОБА_1 (позивач). З метою реалізації спадкових прав, ОСОБА_1 звернувся до в.о. Городенківського державного нотаріуса. У видачі документів на спадщину на житловий будинок нотаріус позивачу відмовила через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.06.2017 року. З довідки Слобідської сільської ради № 190 від 06.06.2017 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві проживали ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1. ОСОБА_2 не претендує ні на частку у спадщині, ні на частку в колгоспному дворі, не звертався за її виділом.

Спадкодавець була мамою позивача, на час її смерті вони проживали разом та вели спільне господарство, що доводиться довідкою Слобідської сільської ради № 435 від 03.10.2016 року. Після смерті мами, ОСОБА_1 фактично вступив в управління спадковим майном продовжує проживати у житловому будинку, утримує його в належному стані, виготовив технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору.

В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 16.08.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10.08.1988 року слідує, що в цілому домоволодіння, яке складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованими в с. Слобідка по вулиці Чкалова за № 11 дійсно належить колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3.

Як слідує з довідки № 437 від 03.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району, вулиця Чкалова в с. Слобідка була перейменована на вулицю ОСОБА_5; нумерація житлового будинку, який знаходиться в с. Слобідка по вул. Р.Шухевича, 11 не змінювалась.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7818 від 11.10.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 55 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Слобідка Городенківського р-ну по вул. Р.Шухевича, 11 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 16.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р. є ОСОБА_3 (голова колгоспного двору).

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Слобідка по вул. Р.Шухевича, 11 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1950 р., загальною площею 86,00 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., 2 стодол, майстерні, стайні, сараю, вбиральні, комори, навісу, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення.

Згідно звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров'я" встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 06 червня 2017 року становить 147100 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки № 190 від 06.06.2017 року, виданої виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району, встановлено, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в с. Слобідка по вул. Шухевича, 11 були зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає в повному обсязі, з приводу виділу частки у колгоспному дворі, розташованому по вул. Шухевича, 11 в с. Слобідка Городенківського району не звертався і звертатися не буде та не претендує на цю частку, не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по вул. Шухевича, 11 в с. Слобідка Городенківського району в цілому за ОСОБА_1, що стверджено поданою до суду заявою.

ОСОБА_3 помер 01.02.2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 179045.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як слідує з копій свідоцтв про народження серія IV-УР № 2214547, серія ІІІ-НМ № 405304 батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Бовтюк) ОСОБА_6 з 03.08.1958 року перебували в шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про одруження серія І-НМ № 010143.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його діти - ОСОБА_2 (відповідач), ОСОБА_1 (позивач) та дружина ОСОБА_4.

Із копії заяви ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини слідує, що ОСОБА_2 відмовляється від видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на користь свого брата ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Довідкою № 434 від 03.10.2016 року, виданою виконавчим комітетом Слобідської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_4 (мати позивача) та ОСОБА_1 (позивач) прийняли спадщину, оскільки на день смерті ОСОБА_3, який помер 01.02.2005 року, були зареєстровані разом з ним в с. Слобідка по вул. Р.Шухевича, 11.

ОСОБА_4 померла 17.04.2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 229407.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її діти - ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач).

Відповідач ОСОБА_2 на частку у спадковому майні не претендує та відмовляється від неї на користь позивача, не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по вул. Шухевича, 11 в с. Слобідка Городенківського району в цілому за ОСОБА_1, що стверджено поданою до суду заявою.

З довідки № 435 від 03.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Слобідської сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, оскільки на час її смерті був зареєстрований разом з нею в с.Слобідка по вул. Р.Шухевича, 11.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 1022/02-31 від 02.06.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 17.04.2016 року, на житловий будинок № 11 по вул. Р.Шухевича с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки частки у цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно довідки № 189 від 06.06.2017 року, виданої виконавчим комітетом Слобідської сільської ради встановлено, що площа земельної ділянки, яка знаходиться під житловим будинком в с. Слобідка по вул. Р.Шухевича, 11 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 0,29 га.

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Р.Шухевича, 11 в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Р.Шухевича, 11 в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Р.Шухевича, 11 в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.