Провадження номер 2/741/497/17
Єдиний унікальний номер 741/1156/17
РІШЕННЯ

іменем України

06 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_3. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 26 липня 1968 року вони з відповідачем уклали шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Вони припинили шлюбні стосунки у 1993 році, проживають окремо, спільне майно поділили добровільно. Сторони не мають наміру продовжувати подружнє життя. Тому ОСОБА_2 просила суд винести рішення про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб та пояснила, що вони з відповідачем з 1993 року не проживають разом та припинили шлюбні стосунки, позивач має іншого чоловіка, відповідач іншу жінку.

Відповідач у судове засідання не зявився, але позивач додала до своєї позовної заяви заяву відповідача, завірену сільським головою Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, у якій відповідач указав, що він не заперечує проти того, щоб справа про розірвання шлюбу розглядалася за місцем її проживання, тобто в Носівському районному суді, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив не надавати строк на примирення і справу розглянути в його відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України за домовленістю подружжя справа про розірвання шлюбу може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні зясовано, що сторони в 1993 році припинили шлюбні стосунки, з того часу проживають окремо один від одного, ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю. Примирення між подружжям неможливе. Отже, суд уважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Бусень) ОСОБА_4, зареєстрований 26 липня 1986 року Плосківською сільською радою Носівського району Чернігівської області, актовий запис № 6.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище, набуте в шлюбі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий