Справа № 495/3020/17
З а о ч н е р і ш е н н я
07 серпня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - одноособово судді Боярського О.О.
при секретарі Акопян М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у розпорядженні приватною власністю,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком під номером 91 по вул. Чапаєва в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області.
Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2007 року серії ЯЯЯ № 763193 належить житловий будинок, який розташований по вул. Чапаева 91, с. Старокозаче Білгород-Дністровський район Одеської області. Право приватної власності зареєстровано 26.01.2007 року про що було вчинено відповідний запис за № 1396, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 13357800.
У вищевказаному житловому будинку зареєстровані її чоловік та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідачі виїхали із будинку позивача за власним бажанням і з 26.08.2015 року взагалі не проживають разом із нею. Крім того з 26.08.2015 року Позивач не веде спільного господарства із Відповідачами, у будинку відсутні їх особисті речі, комунальні послуги сплачує самостійно. Вказані обставини підтверджуються актом від 03.03.2017 року складеним та засвідченим підписами сусідів та голови сільської ради (а.с. 12).
Перед тим, як ОСОБА_2 покинув житловий будинок Позивача, він у нотаріуса склав заяву, якою надав ОСОБА_1 згоду на продаж житлового будинку, який розташований по вул. Чапаева 91 с. Старокозаче Білгород-Дністровський район Одеської області. Цією заявою ОСОБА_2 підтвердив відсутність будь-яких майнових претензій відносно її нерухомого майна, питання щодо укладення договорів залишив на розсуд Позивача або її представника. Вказаний факт підтверджується копією заяви посвідченої приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області зареєстрована в реєстрі за № 1978 (а.с. 9).
Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, у якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суду було надано докази не проживання відповідачів у житловому будинку під номером 91 по вул. Чапаєва в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської област із 26.08.2015 року, будь-яких поважних причин відсутності відповідачів за вказаною адресою судом не встановлено.
З огляду на викладене, встановлені судом обставини справи є підставою для визнання відповідачів такими, що у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, втратили право на користування спірним житловим будинком, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на пiдставi заяви особи, остаточного рiшення суду, свідоцтва про смерть особи. Таким чином, рішення суду є самостійної підставою для зняття особи з реєстрації.
З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 156 ЖК України, ст.ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, ст. ст. 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у розпорядженні приватною власністю - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у розпорядженні приватною власністю шляхом визнання ОСОБА_2, 30.07.1973 року народжнення (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3, 29.08.1996 року такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Чапаєвій, 91, в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: