ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2905/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Пірнак Мирослава Вікторівна - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Садове товариство «Електротранспортник» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 28.11.2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, 3 особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Пірнак Мирослава Вікторівна - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Садове товариство «Електротранспортник» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що 18.04.2014 року помер його батько - ОСОБА_8; згідно заповіту від 23.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори Сушко О.О. за реєстровим №3-287, ОСОБА_8 (батько) заповів Позивачу земельну ділянку площею 0,0608 га (кадастровий номер НОМЕР_1), за адресою АДРЕСА_3; цільове призначення земельної ділянки - ведення садівництва; у встановлений законом термін Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, однак постановою від 23.10.2014 року державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку у зв»язку з тим, що дана земельна ділянка не належить спадкодавцеві (ОСОБА_8.).

Крім того, у жовтні 2014 року на адресу Позивача та його матері ОСОБА_4 (3 особа) надійшов рекомендований лист від ОСОБА_3 (відповідачки), яким вона повідомила, що 21.12.2007 року за договором купівлі-продажу вона купила у ОСОБА_8 зазначену земельну ділянку та як власник земельної ділянки просить звільнити її до 24.10.2014 року.

Зазначені у листі відповідачки обставини стали несподіваними для Позивача, а також сеперечать заповіту ОСОБА_8 (спадкодавця) від 23.04.2010 року; ОСОБА_3 зареєструвала право власності на земельну ділянку тільки у серпні 2014 року, тобто після смерті ОСОБА_8, який за життя ніс витрати на утримання земельної ділянки як власник та член садового товариства; зазначені витрати були з доходів сім»ї ОСОБА_8, оскільки він перебував в шлюбі з ОСОБА_4; на зазначеній земельній ділянці знаходяться побудовані садовий будинок, літня кухня, коптильня, кладовка, встановлений металевий гараж, які є спільним майном ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Вважаючи, що ОСОБА_3 (відповідачка) приховувала від ОСОБА_8 та його сім»ї існування договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року земельної ділянки; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007 року оформлений без врахування належного волевиявлення ОСОБА_8, у зв»язку з чим позивач має сумнів щодо легітимності довіреності, посвідченої 24.10.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В., за якою ОСОБА_5 (3 особа), діючи від імені ОСОБА_8, уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007 року (оспорюваний договір) зі своєю матір»ю ОСОБА_3 (відповідачкою), тому зазначений договір є недійсним, у зв»язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким - визнати недійсним договір від 21.12.2007 року купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0608 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_3, що розташована у садовому товаристві «Електротранспортник», укладений між ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності від 24.10.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В. за реєстровим №4304, та ОСОБА_3, посвідчений ОСОБА_6 - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №3108.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві; відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_11 позов не визнали, стверджуючи, що твердження позивача щодо недійсності оспорюваного договору не відповідають фактичним обставинам справи; також, вважаючи, що позивачем пропущено строк позовної давності (а.с.103 т.1), просили в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 3 особа ОСОБА_4, як 3 особа на стороні Позивача, просила позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі; 3 особа - ОСОБА_5, як 3 особа на стороні відповідачки, просила в задоволенні позову відмовити; інші треті особи в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; приватним нотаріусом Пірнак М.В. до матеріалів справи надано письмові пояснення, згідно яких вона підтверджує факт підписання довіреності від 24.10.2007 року особисто ОСОБА_8 та просить справу розглядати за її відсутності (а.с.79 т.2); 3 особи - ОСОБА_6 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та представник СТ «Електротранспортник» в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, 3-х осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні, допитавши за клопотанням представника позивача в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (в порядку ст.184 ЦПК України), дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_5 (3 особа), яка діяла на підставі довіреності від 24.10.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В. за реєстровим №4304 (Продавець), та ОСОБА_3 (відповідачка, Покупець), посвідченого ОСОБА_6 - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.12.2007 року за реєстровим №3108, - Продавець продав, а Покупець купила земельну ділянку №27, площею 0,0608 га (кадастровий номер - НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_3 (а.с.208 т.1); зазначений у Договорі кадастровий номер земельної ділянки 90:572:027 - відповідає існуючому кадастровому номеру зазначеної земельної ділянки НОМЕР_1, що підтверджується листом Департаменту земельних ресурсів КМДА від 19.05.2016 року (а.с.192 т.1) і не заперечується сторонами.

Згідно п.2 Договору - земельна ділянка №27 належить Продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого Київським міським управлінням земельних ресурсів від 24.05.2000 року на підставі рішення Київської міської ради від 03.06.1999 року за №263-5/364 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №90-2-04154 (а.с.209 т.1).

Згідно п.4, 5 Договору - згідно висновку про експертну вартість земельної ділянки №27 від 12.12.2007 року ПП «Експерт-Консалт-Центр» - вартість становить 175967,00 грн.; продаж земельної ділянки вчинено за суму 175967,00 грн., які Продавець отримав від Покупця повністю до підписання цього Договору.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки №27, площею 0,0608 га (кадастровий номер - НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_3, від 21.12.2007 року - згідно ОСОБА_11 №5197361 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів був зареєстрований в реєстрі саме 21.12.2007 року (а.с.218 т.1).

Як вбачається з довіреності від 24.10.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В. 24.10.2007 року за реєстровим №4304, ОСОБА_8 уповноважував ОСОБА_5 (3 особа) «продати за ціну та умовами на її розсуд належну мені на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0608 га, що розташована в м. Києві, у Харківському районі на вулиці Садовій 79, ділянка 27 (СТ «Електротранспортник»), кадастровий номер 90572027» (а.с.219 т.1).

Факт нотаріального посвідчення даної довіреності підтверджується поясненнями 3 особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В. від 07.07.2016 року, яка стверджує також факт встановлення особи ОСОБА_8, перевіряння його дієздатності та власноручного підписання довіреності ОСОБА_8 (а.с.79 т.2).

Позивачем ОСОБА_2 вимоги про визнання вищезазначеної довіреності недійсною не заявлено; на момент посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 було проведено перевірку дійсності вказаної довіреності тощо (а.с.223 т.1).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №495/2014 до майна померлого ОСОБА_8 (а.с.2-59 т.2) - ОСОБА_8 помер 18.04.2014 року у віці 59 років, в м. Києві (а.с.9 т.2).

ОСОБА_8 (спадкодавець) та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2005 року (а.с.25 т.2).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивача) - його батьками є ОСОБА_8 (батько), ОСОБА_4 (матір - 3 особа) - а.с.19 т.2.

Згідно заповіту від 23.04.2010 року (а.с.13 т.2), ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 заповів: земельну ділянку АДРЕСА_3) - ОСОБА_2 (позивачу) та частину квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 (3-ій особі); даний заповіт на день смерті ОСОБА_8 не змінений та не скасований (а.с.16 т.2); в заповіті також зазначено - заповіт підписано удома за адресою АДРЕСА_2, у зв»язку з хворобою та похилим віком (а.с.13 т.2).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.10.2014 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.57-58 т.2); згідно ОСОБА_11 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.10.2014 року - земельна ділянка №27 (кадастровий номер - НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_3, була зареєстрована на праві приватної власності на ім»я ОСОБА_3 (відповідачки) 15.08.2014 року - на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007 року (а.с.42-43 т.2), у зв»язку з чим державним нотаріусом ОСОБА_12 23.10.2014 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за заявою ОСОБА_2 (позивача) - а.с.44 т.2.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами та третіми особами.

Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу.

Як вбачається з пояснень сторін та 3-іх осіб, відповідачка ОСОБА_3 є колишньою дружиною ОСОБА_8 (спадкодавця); ОСОБА_5 (3 особа) є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_3; ОСОБА_5, як донька, не зверталась до нотаріуса з приводу спадкових питань після смерті батька (а.с.1-59 т.2).

Як стверджує ОСОБА_5, батько ОСОБА_8 ще у 2004 році давав їй першу довіреність на продаж земельної ділянки, а 24.10.2007 року надав другу аналогічну довіреність на продаж земельної ділянки; при цьому, вона разом з батьком ходили до нотаріуса; після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки вона привозила та показувала батькові договір, тобто він знав про укладення договору; після укладення договору батько просив її нікому не говорити про це - «бо будуть скандали», та казав щоб кошти від продажу земельної ділянки вона забрала собі та допомагала йому за рахунок цих коштів, що вона (ОСОБА_5.) постійно робила до дня смерті батька; такі твердження 3-ої особи фактично підтвердила в судовому засіданні і відповідачка ОСОБА_3; зазначені обставини підтверджені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 також під час їх допиту в судовому засіданні в якості свідків - за клопотанням представника позивача (в порядку ст.184 ЦПК України), у зв»язку з чим ним фактично було відкликано клопотання щодо проведення судово-почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_8 на довіреності від 24.10.2007 року.

Як вбачається з пояснень 3-ої особи ОСОБА_4, починаючи з 2010 року ОСОБА_8 самостійно вже пересуватися не міг, йому було встановлено І групу інвалідності; нотаріуса для посвідчення заповіту запрошували до квартири за місцем проживання; тобто ОСОБА_8 потребував постійної допомоги та догляду, який надавали вона, син (позивач) та дочка ОСОБА_5 (3 особа); технічна документація на розташовані на земельній ділянці будівлі (садовий будинок, літня кухня, гараж) відсутня, тобто зазначені будівлі є по суті об»єктами самочинного будівництва, тощо.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За встановлених обставин, ствердження відповідачки та її представника, а також 3-ої особи ОСОБА_5, щодо безпідставності та необґрунтованості заявлених позивачем вимог, в судовому засіданні достатніми та допустимими доказами не спростовані.

Аналізуючи встановлені обставини справи, на підставі наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що Позивачем не надано судові достатніх доказів про те, що ОСОБА_3 (відповідачка) приховувала від ОСОБА_8 та його сім»ї існування договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року земельної ділянки; що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007 року оформлений без врахування належного волевиявлення ОСОБА_8 на укладення зазначеного договору, у зв»язку з чим позивач має сумнів щодо легітимності довіреності, посвідченої 24.10.2007 року приватним нотаріусом

Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В., за якою ОСОБА_5 (3 особа), діючи від імені ОСОБА_8, уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007 року (оспорюваний договір) зі своєю матір»ю ОСОБА_3 (відповідачкою), тому в задоволенні позову має бути відмовлено повністю.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.6, 11-16, 203, 215, 216 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Пірнак Мирослава Вікторівна - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Садове товариство «Електротранспортник» про визнання недійсним договору від 21.12.2007 року купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0608 га (кадастровий номер - НОМЕР_1) за адресою м. Київ, вул. Садова 79 ділянка 27, що розташована у садовому товаристві «Електротранспортник», укладеного між ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності від 24.10.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В. за реєстровим №4304, та ОСОБА_3, посвідченого ОСОБА_6 - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №3108, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.