Справа №263/7936/17
Провадження №2/263/1934/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про зняття заборони відчуження частини квартири, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просить зняти заборону відчуження ? частки квартири АДРЕСА_1 (50 років СРСР) в м.Маріуполі, який був вжитий ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.05.2012 року, на підставі заяви ОСОБА_3, під час судового розгляду у цивільній справі №2/0519/2225/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна у добросовісного набувача. За рішенням у справі від 29.08.2012 року, яке набрало законної сили 20.02.2013 року, у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витребувана вказана частка квартири. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та вказаного рішення її чоловік ОСОБА_3 став власником всієї наведеної квартири. 12.02.2015 року ОСОБА_3 помер, після його смерті вона прийняла спадщину, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №709, стала власником квартири №98 у будинку №55 на вулиці Троїцька в місті Маріуполі. Під час прийняття спадщини дізналася про наявність заборони відчуження квартири, яка позбавляє її можливості розпорядитися своєю власністю. За захистом свого права власності на квартиру вимушена звернутися в порядку позовного провадження, оскільки вона не була стороною у справі №2/0519/2225/12 , та не може скористатися положеннями ст.154 ЦПК України. На підставі наведеного просила задовольнити позовні вимоги.
В судове засідання позивач не з'явилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи: Першої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Між тим, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, при вирішені спірних правових відносин покладався на розсуд суду.
Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу без участі представника та винести рішення у справі з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Неявка в судове засідання зазначених осіб не є перешкодою для розгляду справи, оскільки надані докази дозволяють суду вирішити по суті спірні правові відносини.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, за якими вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №351475, зареєстровано шлюб 4.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про що складено відповідний актовий запис №399.
12.02.2015 року ОСОБА_3 помер, про що 16.03.2015 року складено актовий запис №622 за даними свідоцтва про смерть серії І-НО №898893.
Під час судового розгляду у цивільній справі №2/0519/2225/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна у добросовісного набувача, за ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.05.2012 року, на підставі заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, був застосований захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження ? частки вказаної квартири.
Разом з тим, суд ухвалюючи судове рішення у цивільній справі від 29 серпня 2012 року (справа №2/0519/2225/2012), не скасував захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження ? частки квартири.
Про наявність вказаного обтяження за №21110256 від 1.06.2012 року свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №90583892 від 26.06.2017 року.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №709, ОСОБА_1 стала власником квартири №98 у будинку №55 на вулиці Троїцька в місті Маріуполі, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за яким запис про право власності №21110016 здійснено 26.06.2017 року.
В статті 154 ЦПК України зазначено, що право на звернення із заявою про скасування заходів забезпечення позову мають сторони у справі.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є власником майна, на яке накладено заборону відчуження, але не є учасником у цивільній справі у межах якої така заборона була накладена, обставини, які б зазначали на правонаступництво саме під час розгляду справи відсутні і тому вбачається, що вона правильно звернулася до суду з приводу захисту порушеного права власності, саме з позовною заявою про зняття заборони відчуження частини квартири.
Згідно ст.ст.319 - 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.
Згідно ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями ст. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи встановлені обставини, наведені норми матеріального права, оскільки право власності позивача ніхто не оспорює, підстав для заборони відчуження частини квартири не має, таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.
Так як позивач не наполягав на стягненні сплаченого судового збору, їх стягнення суд визнає недоцільним.
Керуючись, ст.ст.10,11,60-61,88,197, 209,212,214-215,218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про зняття заборони відчуження частини квартири задовольнити.
Зняти заборону відчуження ? частки квартири АДРЕСА_1 (50 років СРСР) в м.Маріуполі, який був вжитий за ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.05.2012 року під час судового розгляду у цивільній справі №2/0519/2225/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна у добросовісного набувача.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.І. Папаценко