Справа № 570/2205/17
Номер провадження 2/570/1193/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 липня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Гладишева Х.В.

з участю секретаря Кмін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

31 травня 2017 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, позивачка просить стягувати з відповідача 1000 грн. аліментів до досягнення донькою повноліття..

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2010 року з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. на утримання доньки. Вказує, що станом на сьогоднішній день доньці виповнилося 7 років, і вона пішла до школи, коштів додаткових відповідач не надає, а розмір аліментів у сумі 400 грн. на даний час не забезпечує навіть базові потреби дитини, тому просить збільшити розмір аліментів.

Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання відповідач не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивач у поданій до суду заяві просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Зважаючи, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу у порядку заочного розгляду та у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі наданих позивачем доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобовязують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Як підтверджується відповідним свідоцтвам, у сторін під час перебування в шлюбі народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з матір'ю.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач не надає позивачу додаткових коштів на утримання неповнолітньої доньки.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд виходить з того, що у позивача після ухвалення попереднього рішення змінився матеріальний стан, що в силу ст.192 СК України є підставою для зміни розміру стягнення аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір щомісячних аліментів на дитину, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року враховує думку сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, яке є задовільним, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але отримує реальні неофіційні доходи і має можливість виплачувати аліменти.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи рівність прав та обов"язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов"язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального та повноцінного догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач працездатний, інших утриманців немає, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти, які становитимуть 1/2 від установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожиткового мінімуму на дитину віком з 6 років до 18 років (з 01 травня 2017 року визначено у 1777 грн.), що в твердій грошовій сумі складатиме 888 грн. 50 коп.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує вищезазначені обставини, матеріальне становище позивача та дитини, матеріальне становище відповідача та вважає за можливе, змінити розиір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 888 грн. 50 коп. до досягнення нею повноліття.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що субєктивні права дитини на утримання її батьком є порушеними, визначений судом розмір стягнення з відповідача аліментів на дитину при взаємному обов'язку батьків утримувати дітей з урахуванням віку неповнолітніх дітей, їх потреб є обґрунтованим, не є завищеним в нинішніх умовах проживання, відповідає засадам розумності і справедливості та таким, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровою особою і може працювати та виконувати обовязок по утриманні своєї дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, заслуговуючих на увагу і повністю спростовуючих показання позивача, відповідач не надав, а судом їх не здобуто, що вказує на обгрунтованість позову.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі такого позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст.192 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задоволити частково.

Змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт МЮ № 299775 виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 10 квітня 2012 року/, аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 888 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3/ на користь Рівненського районного суду Рівненської області на рахунок № 0295, МФО 833017, код ЄДРПОУ одержувача 38012756, код доходу 22030001, банк: ГУ ДКСУ в Рівненській області, ЄДРПОУ суду 26406260, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гладишева Х.В.