АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Новак Р.В.
№22-ц/796/8510/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року в зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання факту поширення недостовірної інформації та зобов'язання спростувати дану інформацію, -

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання факту поширення недостовірної інформації та зобов'язання спростувати дану інформацію в зв'язку з нововиявленими обставинами.

У мотивування вимог посилався на те, що предметом його позовних вимог є, зокрема, спростування недостовірної інформації у поданні начальника управління внутрішнього аудиту від 05.02.2013 року №18-48/58, яке складене на підставі звернення від 19.03.2012 року начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатської області Панової Н.В. з недостовірною інформацією.

У рішенні Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року зазначено, що «в результаті аналізу змісту подання №18-48/58 від 05 лютого 2013 року та щорічної оцінки виконання позивачем своїх обов'язків суд дійшов висновку про те, що вказані документи не містять відомостей, які були б направлені на порушення немайнових прав позивача».

Однак, рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2015 року за його позовом до Головного управління юстиції у Закарпатській області та начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області Панової Н.В. про спростування недостовірної інформації, отримане ним 08.01.2016 року, визнано факт поширення посадовою особою Головного управління юстиції у Закарпатській області Пановою Н.В. недостовірної інформації у зверненні від 19.03.2012 року до начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України, а саме: «працівником управління ОСОБА_2 витребувано документи щодо діяльності торгуючих організацій, які здійснюють реалізацію конфіскованого майна. Програмою аудиту не передбачено такого виду перевірки, а дії ОСОБА_2 носять самовільний характер і дають підстави вважати про його особисту зацікавленість».

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що «в указаному зверненні Панової Н.В. ідеться саме про фактичні твердження, які можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності».

Отже, при ухваленні рішення від 18.12.2013 року суду не було відомо про зазначені вище істотні обставини.

Нововиявленими обставинами є спростування фактів, які було покладено в основу судового рішення, згідно з рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2015 року.

У заяві ОСОБА_2 також посилається на постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року в справі №826/13742/13-а, від 25.09.2014 року в справі №826/2778/14 та від 16.10.2013 року в справі №826/7490/13-а.

З урахуванням наведеного просив суд скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року та ухвалити нове, яким визнати факт поширення відповідачем недостовірної інформації у поданні від 05.02.2013 року №18-48/58: «За результатами роботи ОСОБА_2 протягом 2012 року спостерігається різке зниження якості виконання покладених на нього функціональних обов'язків, якості проведеного ним внутрішнього аудиту ГУЮ у Закарпатській області» та у формі бланка щорічної оцінки виконання посадових обов'язків і завдань за 2012 рік: «При аудиті ФГД ГУЮ в Закарпатській області займався вивченням питань, не передбачених програмою», а також спростувати вказану недостовірну інформацію.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року заяву позивача ОСОБА_2 про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2013 грудня по цивільній справі№757/20726/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання факту поширення недостовірної інформації та зобов'язання спростувати дану інформацію залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вказує, що при ухваленні рішення суду від 18.12.20.13 року не було відомо про істотні обставини, які встановлені рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2015 року.

Так, нововиявленими обставинами у даній справі є спростування фактів, які було покладено в основу судового рішення від 18.12.2013 року, згідно з рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2015 року.

Висновком апеляційного суду підтверджується достовірний матеріально-правовий факт, який має істотне значення для правильного вирішення спору.

Даний юридичний факт є таким, що міг вплинути на висновки суду при ухвалені судового рішення, його врахування могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення. Ці обставини могли спростувати висновок, покладений в основу судового рішення від 18.12.2013 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 січня 2014 року, позов ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання факту поширення недостовірної інформації та зобов'язання спростувати дану інформацію залишено без задоволення. (а.с. 187-189, 221-223 т. 1)

У позовній заяві ОСОБА_2 просив (а.с. 1-6 т. 1):

- визнати факт поширення відповідачем недостовірної інформації у доповідній записці від 04.02.2013 року №18-48/25: «ОСОБА_2 було доручено складання та ведення Бази даних щодо об'єктів внутрішнього аудиту. Про ведення Бази даних ОСОБА_2 власноручно зазначив при заповненні бланку щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків та завдань», у службовій записці від 26.03.2013 року №18-48/83: «ОСОБА_2 систематично неналежно виконує службові обов'язки», у доповідній записці від 05.02.2013 року №18-48/58: «За результатами роботи ОСОБА_2 протягом 2012 року спостерігається різке зниження якості виконання покладених на нього функціональних обов'язків, якості проведеного ним внутрішнього адиту ГУЮ у Закарпатській області», у формі бланка щорічної оцінки виконання посадових обов'язків і завдань за 2012 рік: «При аудиті ФГД ГУЮ в Закарпатській області займався вивченням питань, не передбачених програмою»;

- зобов'язати відповідача у той же спосіб, в який було поширено недостовірну інформацію, спростувати недостовірну інформацію.

Звертаючись до суду, заявник посилається на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2015 року як на нововиявлену обставину, яка не була відома при ухваленні рішення суду від 18.12.2013 року.

Так, рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2015 року позов ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Закарпатській області та начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ПановоїНаталії Володимирівни про спростування недостовірної інформації задоволено. (а.с. 97-99 т. 2)

Визнано факт поширення посадовою особою Головного управління юстиції у Закарпатській області Пановою Н.В. недостовірної інформації у зверненні від 19.03.2012 р. до начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України, а саме: «працівником управління ОСОБА_6 витребувано документи щодо діяльності торгуючих організацій, які здійснюють реалізацію конфіскованого майна. Програмою аудиту не передбачено такого виду перевірки, а дії ОСОБА_2 носять самовільний характер і дають підстави вважати про його особисту зацікавленість».

Спростовано вказану інформацію шляхом зобов'язання Панової Н.В. відкликати своє звернення (лист) начальнику управління внутрішнього аудиту ОСОБА_4 від 19.03.2012 р. протягом одного місяця із дня набрання цим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пунктах 3 та 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені ОСОБА_2 обставини, з яких він просить переглянути рішення суду, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 361 ЦПК України, а тому вплинути на висновок суду при ухваленні рішення не могли.

Колегія суддів зазначає також, що предметом розгляду, за яким 23 грудня 2015 року ухвалено рішення Апеляційним судом Закарпатської області, було визнання факту поширення Пановою Н.В. недостовірної інформації у зверненні від 19.03.2012 року до начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

Предметом розгляду, за яким 18 грудня 2013 року ухвалено рішення Печерським районним судом міста Києва, були доповідні записки начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 4 лютого 2013 року; 5 лютого 2014 року та письмовий документ «щорічна оцінка виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань за 2012 рік», підписаний заступником начальника Управління внутрішнього аудиту ОСОБА_3 та затверджений ОСОБА_4

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що зазначені документи не містили посилання на звернення Панової Н.В. від 19.03.2012 року. Ці документи посадові особи подавали в межах своїх повноважень.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, викладені в заяві та ухвалив судове рішення відповідно до вимог діючого закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва