Справа № 362/2526/17
Провадження № 4-с/362/58/17
У Х В А Л А

25.05.2017 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Грибанова Ю.Л., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив зняти арешт з належного йому майна, накладеного відповідно до обтяження № 2862366 від 09.02.2006 року згідно постанови ДВС № 279/3 від 06.02.2006 року за рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2005 року в справі № 2-3079/05.

Оглянувши вказану заяву скаргу а також додані до неї документи, вважаю, що остання має бути залишена без руху, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

В силу положень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 35 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до п. 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Проте всупереч вимогам ст. 26 ЦПК України особою, яка подала скаргу не вірно визначено субєктивний склад учасників у справі.

Крім того, позивачу необхідно конкретизувати свої вимоги, оскільки ним фактично подано скаргу на дії ДВС в порядку ст.. 383 ЦПК України, однак прохальна частина не містить посилання на те які саме дії, рішення або бездіяльність він просить визнати неправомірними.

Відповідно до вимог статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Заявник зазначає, що про накладення арешту йому стало відомо 11.05.2017 року після отримання відповіді з Васильківського міськрайонного відділу ДВС від 27.04.2017 року, однак останній не долучає до матеріалів справи доказів даної обставини, що в свою чергу ставить під сумнів не порушення останнім строків звернення до суду з даною скаргою, встановлених ст. 385 ЦПК України.

При цьому, з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, який сформований 13.04.2017 року вбачається, що про факт обтяження скаржнику було відомо ще в квітні 2017 року, однак останній не ставить питання про поновлення строків на звернення до суду з даною скаргою та не зазначає поважні причини пропуску строків звернення до суду.

За таких обставин скарга підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 119,121, 383-385ЦПК України,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо звільнення майна з-під арешту - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання заявником копії ухвали, і розяснити, що в разі невиконання вимог ухвали скарга буде вважатися неподаною та підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Грибанова Ю.Л.