Справа № 462/2958/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 - про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд

в с т а н о в и в:

ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №РМ-SME600/090/2006 від 21.09.2006 року на нежитлову будівлю, що знаходиться по вул. Широка, 55б у м. Львові, яка належить на праві власності ОСОБА_1, для задоволення грошових вимог ПАТ «ОТП банк» згідно кредитного договору №СМ-SME600/090/2006 від 21.09.2006 року в сумі 13077,62 доларів США, згідно офіційного курсу НБ України на 20.05.2016 року з розрахунку 1 долар США - 25,25 грн., що складає 330209,91 грн. шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.09.2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») укладено кредитний договір №СМ-SME600/090/2006, згідно якого позичальнику надано кредит на суму 20000.00 доларів США, з кінцевим строком повернення 20.09.2013 року та сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач виконав свої зобовязання, шляхом надання кредиту, проте погашення кредиту та відсотків здійснювалося позичальником з постійним відставанням від графіку погашення. При цьому, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 21.09.2006 року укладено іпотечний договір, на підставі якого нежитлову будівлю за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55б передано в іпотеку. Однак відповідач належним чином умов договору не виконала, станом на 26.01.2016 року її заборгованість за кредитним договором складає 13077,62 доларів США, що згідно офіційного курсу НБ України на 20.05.2016 року з розрахунку 1 долар США - 25,25 грн., складає 330209,91 грн., що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача ОСОБА_3М, яка діє на підставі довіреності від 09.09.2016 року, та подала заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі договору-доручення №ПК 04-04/17 від 19.04.2017 року, проти задоволення позову заперечив, при цьому зазначив, що між його довірителькою та третьою особою ОСОБА_1 25.03.2015 року затверджено мирову угоду про поділ майна подружжя і встановлено поділ, згідно якого ? частину нежитлової будівлі, яке перебуває в іпотеці банку належить ОСОБА_1, а інша ? частина належить ОСОБА_2 Наголосив, що про укладену мирову угоду банку було відомо, оскільки він брав участь у розгляді справи в якості третьої особи. Беручи до уваги, що відповідачу належить половина спірної будівлі, а позивач свої вимоги не уточнив, в звязку з чим задоволення позову є неможливим, просить відмовити у задоволенні.

Третя особа ОСОБА_2 подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки він перебуває на амбулаторному лікуванні, однак доказів на підтвердження своїх покликань суду не надав і його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд приходить до переконання про можливість проведення розгляду за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, 21.09.2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») укладено кредитний договір №СМ-SME600/090/2006, згідно якого позичальнику надано кредит на суму 20000 дол.США, з кінцевим строком повернення 20.09.2013 року та сплатою відсотків за користування кредитом /а.с.6-10/.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору позивач виконав умови в повному обсязі та надав позичальнику кредит, а позичальник зобовязувався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредитні кошти не пізніше 20.09.2013 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі.

З метою належного виконання зобовязань за договором, 21.09.2006 року укладено іпотечний договір згідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №СМ-SME600/090/2006 нежитлову будівлю за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55б, загальною площею 102,4кв.м., внаслідок встановлення перегородок площа змінилась з 102,4 кв.м. на 100,6 кв.м. /а.с.11-13/.

Згідно п.2.1 іпотечного договору іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

У відповідності до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до вимог ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом зверненнястягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги.

Із розяснень, даних в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості, що ОСОБА_1 порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 26.01.2016 року її заборгованість за кредитним договором складає 13077,62 доларів США, що згідно офіційного курсу НБ України на 20.05.2016 року з розрахунку 1 долар США - 25,25 грн., складає 330209,91 грн., що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві.

Анатогічні положення закріплені в п.6.4.1 іпотечного договору від 21.09.2006 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, щооскільки ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 21.09.2006 року, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлову будівлю, за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55б, для задоволення грошових вимог ПАТ «ОТП Банк» згідно кредитного договору №СМ-SME600/090/2006 від 21.09.2006 року в сумі 13077,62 доларів США, що згідно офіційного курсу НБ України на 20.05.2016 року з розрахунку 1 долар США - 25,25 грн., складає 330209,91 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну предмета іпотеки за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу ґрунтується на законі, підтверджена дослідженими доказами і підлягає задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» про звернення стягнення на всю нежитлову будівлю, за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55б не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.03.2015 року визнано та затверджено мирову угоду, укладену між представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_2, за якою: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнають, що їм належить на праві спільної сумісної власності майно, що було набуте в період їх перебування в зареєстрованому шлюбі, а саме: нежитлова будівля загальною площею 102,4 м. кв., розташована на вулиці Широкій за № 55б у м.Львові; земельна ділянка площею 0,0576 га., кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0146, розташована за адресою: с. Зимна Вода, кв. заб. «Білогорща» Пустомитівського району Львівської області.; 2. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності та яке наведене в п.1 даної мирової угоди, наступним чином: визнано право власності за ОСОБА_2 на: - ? частину нежитлової будівлі загальною площею 102,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Широка, 55 б та ? частину земельної ділянки площею 0,0576 га., кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0146, розташована за адресою: с.Зимна Вода, кв. заб. «Білогорща» Пустомитівського району Львівської області; визнано право власності за ОСОБА_1 на: - ? частину нежитлової будівлі загальною площею 102,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55 б та ? частину земельної ділянки площею 0,0576 га., кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0146, розташована за адресою: с. Зимна Вода, кв. заб. «Білогорща» Пустомитівського району Львівської області. 3. ОСОБА_1С визнала, що житловий будинок № 50, який розташований на вулиці 4-та Білогорська у м.Львові, загальною площею 375,9 кв.м., житловою площею 85,7 кв.м., належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності /а.с.66/.

Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, ПАТ «ОТП Банк» були повідомлені про укладену мирову угоду, її зміст та умови, оскільки брали участь у розгляді даної справи в якості третьої особи.

З огляду на наведене, оскільки ? частина нежитлової будівлі загальною площею 102,4 м. кв. (внаслідок встановлення перегородок площа змінилася із 102,кв.м. на 100,6 кв.м), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55 б на праві власності належить ОСОБА_2, а від так, позивач ПАТ «ОТП Банк» має право на звернення стягнення на ? частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55 б, яка на праві власності належить ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково шляхом звернення стягнення на заставлене майно ? частину нежитлової будівлі, за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55б, яка на праві власності належить ОСОБА_1, для задоволення грошових вимог ПАТ «ОТП Банк» згідно кредитного договору №СМ-SME600/090/2006 від 21.09.2006 року в сумі 13077,62 доларів США, що згідно офіційного курсу НБ України на 20.05.2016 року з розрахунку 1 долар США - 25,25 грн., складає 330209,91 грн., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу, а в задоволенні вимог про звернення стягнення на іншу ? частину даної нежитлової будівлі відмовити, оскільки вимоги не були заявлені до ОСОБА_2, який являється співвласником будівлі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 5001,95 грн. судових витрат, сплачених позивачем /а.с.25/.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.526, 527, 530, 549, 572, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, ст.33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно з іпотечним договором №РМ-SME600/090/2006 від 21.09.2006 року, що укладений Аціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1, 1972року народження, на ? /одну другу/ частину нежитлової будівлі, за адресою: м.Львів, вул.Широка, 55б, яка на праві власності належить ОСОБА_1, для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» згідно кредитного договору №СМ-SME600/090/2006 від 21.09.2006 року в сумі 13077,62 доларів США, згідно офіційного курсу НБ України на 20.05.2016 року з розрахунку 1 долар США - 25,25 грн., що складає 330209.91 /триста тридцять тисяч двісті девять/ гривень 91 копійку, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» /м.Київ, вул.Жилянська, 43, ідентифікаційний код: 21685166/ 5001.95 /пять тисяч одну/ гривню 95 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Залізничний районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський