АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Антонова Н.В.
№22-ц/796/7073/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №752/9886/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання договору та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про повернення позовної заяви у зв'язку з непідсудністю справи Голосіївському районному суду м. Києва.

Зазначає, що Договір №КЕВРЗ/СПВ-10345/ю від 30.12.2010 року був укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.», правонаступником якого є ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод».

Вищим органом позивача є ПАТ «Українська залізниця», що дає підстави стверджувати, що ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» є відокремленим підрозділом останнього.

Договір був укладений по вул. Ползунова, 2, у м. Києві, що відповідає місцю реєстрації позивача.

Отже, у силу ч. 7 ст. 110 ЦПК України розгляд справи має здійснюватися по місцю знаходження позивача як відокремленого підрозділу юридичної особи, а саме, Солом'янським районним судом м. Києва.

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень 21.07.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відкриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції підставно виходив з того, що спір підсудний Голосіївському районному суду м. Києва з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Із позовної заяви вбачається, що позивач просить розірвати Договір №КЕВРЗ/СПВ-10345/ю від 30.12.2010 року та визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 89-92)

Так, Договір №КЕВРЗ/СПВ-10345/ю від 30.12.2010 року укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.», правонаступником якого є ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод». (а.с. 14)

Згідно п. 1.1 Договору за цим договором ВАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.» зобов'язується передати ОСОБА_3 в безстрокове користування з правом бути зареєстрованим за вказаною вище адресою особисто та членів родини житлове приміщення, що знаходиться АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 зобов'язується прийняти зазначене майно та після припинення цього Договору повернути об'єкт виконавцю в належному стані.

Наведене дає підстави вважати, що між сторонами фактично виник спір щодо договору користування квартирою.

Заявлені позовні вимоги стосуються нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Київської міської ради від 22 січня 2015 року №34/899 затверджено офіційний довідник "Вулиці міста Києва", відповідно до якого вулиця Академіка Вільямса територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва.

Твердження апелянта про те, що справа підсудна Солом'янському районному суду міста Києва на підставі ч. 7 ст. 110 ЦПК України, так як ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» є відокремленим підрозділом юридичної особи ПАТ «Українська залізниця»,є безпідставними, оскільки заявлений спір повинний розглядатися за правилами виключної підсудності.

Таким чином, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції діяв у межах закону і, зважаючи на вимоги ст. 114 ЦПК України, дійшов вірного висновку, що справа підсудна саме Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки позивач у відповідності до процесуального закону пред'явив позов за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва