Справа № 171/435/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 серпня 2017 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря Десятникової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку об'єктом особистої приватної власності, -

встановив:

10.03.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 01.02.1992 року укладеного між нею та птахорадгоспом ім. Горького Апостолівського району Дніпропетровської області, позивач придбала житловий будинок із належними до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, що становить ? частину житлового будинку № 26, розташованого в с. Шевченко Апостолівського району Дніпропетровської області по вул. Молодіжна. Інша частина будинку зареєстрована за ОСОБА_3, який також придбав ? частину будинку, уклавши договір купівлі-продажу із птахорадгоспом ім.. Горького в 1992 році (радгоспний будинок на 2 окремі квартири). На підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та птахорадгоспом, за позивачкою в КП «Апостолівське БТІ» зареєстроване право приватної власності на обєкт нерухомості, а саме : житловий будинок А ( кор..1-1, коридор 1-2, житлова 1-3, житлова 1-4, житлова 1-5 ) загальною площею 52.1 кв.м, житловою площею - 36.4 кв. м, господарські будівлі і побутові споруди: Б-вбиральня, В-сарай, Д - сарай, Е-підвал, Ж-будівля кухні, З-душ, Л - навіс, № 2- паркан, № 4 хвіртка, № 5- паркан, № 3- ворота, № 7- басейн, що становить ? частину обєкта, в тому числі, житлового будинку ( А ) загальною площею 105.8 кв.м, житловою площею 64.7 кв.м. Від початку будівля будинку була облаштована як два окремі обєкти нерухомості, що функціонують незалежно один від одного. Будинок розділений на дві окремі частини, має два окремих виходи, окремі електро та газолічильники, окремі системи опалення, санвузли і т.і. На даний час у позивачки виникла потреба провести відчуження будинку, однак, звернувшись до нотаріальної контори, нотаріус їй розяснила, що придбаний нею будинок не є її особистою власністю, що він придбаний в період шлюбу з ОСОБА_2, тому вважається, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а його відчуження можливе лише за згодою ОСОБА_2 Позивач дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак він до придбання нею будинку не має жодного відношення, позивач купувала будинок виключно за власні кошти, тому дане майно має бути визнано в судовому порядку обєктом її особистої приватної власності. Позивачка з відповідачем ніколи не мали спільного бюджету, не вели спільне господарство. Позивач познайомилась із ОСОБА_2 через листування. Він відбував покарання у місцях позбавлення волі. Під час листування він запросив її на побачення. Вона кілька разів відвідала ОСОБА_2 у колонії і у 1985 році вони зареєстрували шлюб. Після звільнення із колонії відповідач до місця проживання позивача не приїхав, жодної інформації щодо місця перебування ОСОБА_2 позивач не мала, зі слів сторонніх осіб вона чула, що він виїхав до Росії і там знову вчинив злочин, за який був засуджений до позбавлення волі. Під час перебування відповідача у колонії позивач проживала в с. Володимирівка у своєї матері із сином від першого шлюбу, утримувала господарство, вирощувала свиней, бичків, збирала кошти і за заощаджені кошти купила вищевказаний будинок. Позивач вважає, що вищевказане домоволодіння рішенням суду має бути визнано за позивачкою особистою приватною власністю.

Позивача в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Договором купівлі-продажу, укладеним між птахорадгоспом ім.. Горького Апостолівського району та позивачкою щодо придбання 1/2 частини житлового будинку в с. Шевченко по вул. Молодіжна, 26, посвідченого 01.02.1992 року Апостолівським державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори ЩТЕФАН В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 283, зареєстровано право власниці позивачки на зазначений будинок з відповідними господарськими спорудами.

З технічного паспорту на житловий будинок, який розташований в с. Шевченко по вул. Молодіжна, 26, виготовленим Апостолівским БТІ, встановлено, що будинок складається з двох ізольованих частин з окремими виходами, частина домоволодіння позивачки складається з житлового будинку А ( кор..1-1, коридор 1-2, житлова 1-3, житлова 1-4, житлова 1-5 ) загальною площею 52.1 кв.м, житловою площею - 36.4 кв. м, господарських будівель та побутових споруд: Б-вбиральня, В-сарай, Д - сарай, Е-підвал, Ж-будівля кухні, З-душ, Л - навіс, № 2- паркан, № 4 хвіртка, № 5- паркан, № 3- ворота, № 7- басейн.

Зі свідоцтва про одруження № 1-КИ № 102977, виданого 07.08.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинського району міста Кривого Рогу, встановлено, що 18 квітня 1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження 1983 року квітня місяця 18 числа зроблено запис за № 265.

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 004158, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції, встановлено, що 19.04.2005 року шлюб між відповідачем та позивачкою розірвано, про що в книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 86.

З акту обстеження від 16.03.2017 року встановлено, що громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1984 по 2005 рік, за адресою: с. Шевченко по вул. Молодіжна, 26, не проживав та не проживає, вказаний факт підтверджується і відповідною довідкою № 132 від 16.03.2017 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є власницею 1/2 частини вищевказаної будівлі, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 особистою приватною власністю на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та побутовими спорудами, розташований в с. Шевченко Апостолівського району Дніпропетровськї області по вул. Молодіжна, 26, а саме: житловий будинок А ( кор..1-1, коридор 1-2, житлова 1-3, житлова 1-4, житлова 1-5 ) загальною площею 52.1 кв.м, житловою площею - 36.4 кв. м, що складає 1/2 частину будівлі, належні до нього господарські будівель та побутові споруди: Б-вбиральня, В-сарай, Д - сарай, Е-підвал, Ж-будівля кухні, З-душ, Л - навіс, № 2- паркан, № 4 хвіртка, № 5- паркан, № 3- ворота, № 7- басейн, що складає 1/2 частину будівлі за вказаною адресою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_4