АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/76/15-ц Головуючий в І інстанції Кусік І.В.
Номер провадження 22-ц/791/975/17 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кузнєцової О.А.

Майданіка В.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 21.02.2014р. між нею та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 за погодженою сторонами вартості майна у розмірі 140 563,20 грн. За умовами попереднього договору позивач передала ОСОБА_2 аванс у розмірі 43 926 грн.

У подальшому, 23.12.2014р. та 20.01.2015р., направила відповідачу пропозиції про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, проте ОСОБА_2 повідомив про необхідність, при укладенні основного договору купівлі-продажу, сплатити 11 000 доларів США та повідомив проте, що змінює умови договору і визначає нову ціну майна на рівні 215 тис.грн.

Оскільки основний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між сторонам не укладено, просила стягнути з відповідача аванс з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 56 093 грн. 50 коп., штраф - 43 926 грн., 3% річних - 1 317 грн. 78 коп. та моральну шкоду - 10 тис. грн.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аванс у розмірі 43 926 грн. та штраф у розмірі 43 926 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього суми авансу та штрафу і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього суми авансу та штрафу.

Справа двічі переглядалась судами апеляційної та касаційної інстанції.

Предметом апеляційного перегляду є рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення авансу та штрафу.

В решті рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційний витрат, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди, ухвалами судів апеляційної та касаційної інстанцій залишено без змін, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, встановлено такі обставини.

Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необґрунтоване ухилення однією зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2 ст.635 ЦК України).

Відповідальність особи, яка порушила зобов'язання, наступає за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо особа доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, така особа є невинуватою. (ч.1,2 ст.614 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 21.02.2014р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1, за умовами якого позивач передала відповідачу аванс у розмірі 43 926 грн.

Умовами попереднього договору (п.14) передбачено, що при підписанні основного договору купівлі-продажу, продавцеві має бути сплачена сума у розмірі 96637,20 грн., що еквівалентно 11 тис. доларів США.

Сторони договору домовились, що переглянуть ціну продажу з урахуванням росту інфляції, якщо у період із 21.02.2014р. по 30.12.2014р. показники її росту будуть перевищувати 10%. (а.с.6-7 т.1)

Як вбачається із офіційних даних Держстату України показники індексу споживчих цін в Україні за 2014 рік у порівнянні за той же період часу за попередній рік перевищили 24% ( а.с.72 т.2).

Зазначені обставини зумовили необхідність переглянути сторонами умови договору в частині ціни предмета продажу та за ініціативою продавця ОСОБА_2, направлене письмове звернення від 18.12.2014р., 24 та 26 грудня 2014р. на адресу ОСОБА_3 із пропозицією збільшити суму остаточного розрахунку до суми, яка еквівалентна 11 тисяч доларів США на час укладання договору. (а.с.11-13 т.1)

Зазначена пропозиція продавця залишена покупцем без задоволення та останньою не обговорювалась.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення із ОСОБА_2 штрафу в розмірі 100% суми сплаченого авансу, позивач зазначила, що відповідач в односторонньому порядку змінив ціну майна, що вважала достатньою підставою для стягнення штрафу.

Однак, зростання цін на товари і послуги в Україні та визначений Держстатом індекс інфляції у спірний період часу та у відповідності до положень абзацу другого п.14 Попереднього договору, сторонами погоджені як підстави для перегляду ціни.

Свою пропозицію для перегляду ціни продавець відповідною заявою тричі запропонував покупцеві, проте остання це питання не обговорювала, а за змістом поданої нею заяви від 23.12.2014р. наполягала на укладанні договору за ціною, вказаною у попередньому договорі без врахування інфляційних змін станом на визначений час укладання остаточного договору, що суперечить домовленостям встановленим попереднім договором.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що за наявності встановлених договором підстав продавець мав право на зміну ціни у договорі, тоді як відмова покупця від її перегляду вказує на відсутність вини продавця та відмови відповідача від укладання основного договору та відсутності підстав для покладання на нього обов'язку сплатити штраф за приписами ч.2 п.16 попереднього договору.

Оскільки наведені обставини справи суд не врахував, а також не застосував норми права, що регулюють спірні правовідносини, висновок суду про стягнення штрафу із відповідача не можна визнати правильним, а тому рішення суду у цій частині належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову задоволені цієї частини вимог.

Решта доводів апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення коштів в розмірі 43926 грн., які фактично сплачені позивачкою при укладанні попереднього договору на підтвердження своїх намірів про наступне придбання житлового будинку, належного продавцеві, задоволенню не підлягають, оскільки суд, у відповідності до визначення ч.2 п.13 попереднього договору та ч.2 ст. 570 ЦК України, визнав встановленим, що зазначені кошти є авансом, сплаченим до укладання основного договору.

Враховуючи, що основний договір купівлі - продажу нерухомого майна сторони не укладали, у позивачки, як покупця за майбутнім договором, не виникло обов'язку сплатити повну ціну, запропоновану продавцем, а тому фактично сплачені ОСОБА_3 кошти підлягають поверненню.

Оскільки відповідач отримані ним від позивачки кошти у добровільному порядку не повернув, як це було встановлено сторонами у п. 15 попереднього договору, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про їх стягнення.

За викладених обставин рішення суду у вказаній частині належить залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 штрафу у розмірі 43 926 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу в розмірі 43 926 грн. відмовити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року в частині задоволення позовної вимоги про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 авансу у розмірі 43 926 грн. залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення, і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання ним законної сили.

Головуючий _______________ Н.В.Орловська

Судді: _______________ О.А.Кузнєцова

_______________ В.В.Майданік