У Х В А Л А

04 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину спірної квартири за кожним, у задоволені решти первісних позовних вимог відмовлено. У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва 08 червня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове в цій частині, яким стягнуто з ОСОБА_5 кошти в розмірі 118 тис. 800 грн. в порядку поділу спільного майна подружжя, в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 08 лютого 2017 року рішення апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про поділ майна подружжя залишено без змін, а в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення коштів скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 57, 60, 65 СК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з наявності правових підстав для визнання права власності на Ѕ частину спірної квартири за кожним із подружжя, оскільки доказів того, що гроші, отримані відповідачем від позики, від продажу автомобілю, були використані саме для придбання спірної квартири, не надано, й з врахуванням того, що спірна квартира придбана за час шлюбу, тому вона є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10 травня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що суди не з'ясували джерела придбання спірної квартири, не перевірили посилань відповідача про те, що спірна квартира була придбана у тому числі й за її особисті кошти, а тому висновки судів про те, що квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є передчасними та ґрунтуються на припущеннях.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Посилання ОСОБА_4 на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 липня 2016 року та на постанови Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року, 12 жовтня 2016 року та від 07 вересня 2016 року як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права не беруться до уваги, оскільки ухвалою Верховного Суду України від 22 травня 2017 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року.

Зі змісту зазначеної ухвали Верховного Суду України вбачається, що

ОСОБА_4 на підтвердження пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, як підстав подання заяви про перегляд судового рішення, посилався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 липня 2016 року та на постанови Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року, 12 жовтня 2016 року та від 07 вересня 2016 року.

Таким чином уповноваженим судом вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук