Номер провадження: 22-ц/785/4853/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки, посилаючись на те, що 29 лютого 2008 між ним та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір поруки №44.02-13-215/1, відповідно до якого він зобовязався відповідати за невиконання ОСОБА_3 зобовязань перед Банком за кредитним договором №44.29-48-161/І від 29 лютого 2008 року. Договір поруки був укладений на невизначений строк до повного припинення всіх зобовязань боржника за договором кредиту, термін виконання якого встановлювався до 28 лютого 2033 року. Однак, ОСОБА_3 з 12 січня 2009 року перестала оплачувати кредитні кошти, тому позивач вважає, що протягом 90 днів Банк повинен був направити йому, як поручителю, вимогу про дострокове погашення заборгованості, чого зроблено не було.

Також позивач зазначив, що Банк в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки з 12, 25 % до 14%, що збільшує обсяг відповідальності поручителя за кредитним договором. Тому, позивач вважає, що правовідношення, які виникли у нього з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» на підставі укладеного 29 лютого 2008 року договору поруки мають бути визнані припиненими згідно вимог ст. 559 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд визнати припиненими правовідношення за договором поруки від 29 лютого 2008 року №44.02-13-215/І, укладеного між ним та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про слухання справи була повідомлена належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір №44.29-48-161/І, згідно з яким Банк надав позичальнику грошову суму у розмірі 125 169, 00 дол. США з остаточним строком повернення кредиту 28 лютого 2033 року.

В забезпечення виконання основного зобовязання за вищевказаним кредитним договором 29 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір поруки №44.02-13-215/І, згідно умов якого позивач зобовязався відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №44.29-48-161/І від 29 лютого 2008 року, в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки ОСОБА_2 ознайомлений з усіма умовами кредитного договору, в тому числі, про суму зобовязання за кредитним договором та термін виконання основного зобовязання 28 лютого 2033 року.

Також судом встановлено, що внаслідок невиконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором, в неї виникла прострочена заборгованість у сумі 5 693 250, 66 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки не може бути визнаний припиненим, оскільки строк виконання основного зобовязання за кредитним договором від 29 лютого 2008 року настане 28 лютого 2033 року.

З вказаними висновком суду погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 5.2. договору поруки від 29 лютого 2008 року визначено, що вказаний договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором. З вищевикладеного вбачається, що строк виконання основного зобовязання, а саме зобовязань ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором від 29 лютого 2008 року настане 28 лютого 2033 року.

Крім того, звернення Банку про дострокове погашення заборгованості є правом кредитора, а не його обовязком.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Договір поруки не є самостійним договором, а є способом забезпечення кредитного зобовязання, строк виконання якого визначений датою 28 лютого 2033 року, відтак такий строк є і строком для договору поруки.

Крім того, Банк направляв боржниці пропозицію щодо укладення додаткового договору про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, яка була підписана сторонами, але маючи угоду про підвищення ставки, Банк залишив відсоткову ставку у розмірі 12,25 %, за якою і була розрахована відповідна заборгованість за кредитним договором.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що строк виконання зобовязань закінчився в момент виникнення заборгованості позичальника за кредитним договором, не приймаються судом до уваги, оскільки договір поруки не є самостійним договором, а є способом забезпечення кредитного зобовязання, строк виконання якого визначений датою 28 лютого 2033 року, тобто такий строк є і строком для договору поруки, виконання строку якого за основним зобовязанням за кредитним договором ще не настав.

Також не приймаються судом до уваги доводи про те, що Банк збільшив відсоткову ставку за договором кредиту з врахуванням 14%, оскільки вони є необґрунтованими, так як апелянтом не були надані докази про те, що Банк підвищив відсоткову ставку.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_4