Справа№340/382/17
Провадження № 2/340/224/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря Фурманюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідачки. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов мотивує тим, що одружився із відповідаччкою 05.07.2014 у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франкіській област,і актовий запис № 29. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що у них з відповідачкою різні характери та життєві інтереси. Вже тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, спілкуються тільки відносно виховання дитини. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Позивач ОСОБА_1 попередньо подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подала в судове засідання заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності.

Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнала. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача а тому шлюб слід розірвати.

Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України , згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків. Спору про місце проживання дочки між сторонами не має, а тому її слід залишити проживати з матір'ю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України та на підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Антемійчук) ОСОБА_4, укладений 05 липня 2014 року у відділі Держаної реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції у Івано-Франківській області, актовий запис № 29 - розірвати.

Неповнолітню дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з матір'ю ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.І. Атаманюк