АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4384/17 Головуючий 1-ї інстанції - Аркатова К.В..
Справа № 638/8460/13-ц Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: спори про право власності
та інші речові права про приватну власність
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

при секретарі: Семикрас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИЛА:

07 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про поділ у натурі житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності.

Позивач посилався на ті обставини, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2006 року він отримав у власність житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 березня 2012 року свідоцтво про право на спадщину було визнано частково недійсним в ? частині. Право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 було визнано за відповідачем ОСОБА_1

Оскільки у нього склалися неприязні відносини з відповідачем, він позбавлений можливості користуватися будинком, у зв'язку з чим позивач просив суд припинити право спільної часткової власності на зазначений житловий будинок АДРЕСА_1, провести поділ житлового будинку, виділивши йому приміщення 1,2,3,9 в будівлі літ. А-1 та сіни І-V, загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 4,8 кв. метрів.

Відповідачці ОСОБА_1 виділити житлові приміщення 4,5,6 будівлі літ. А-1 загальною площею 33,2 кв.метрів.

23 жовтня 2013 року до суду з позовом звернулась ОСОБА_1 про поділ в натурі будинку, що знаходиться в спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позивач по зустрічному позову просила поділити житловий будинок АДРЕСА_1 в натурі та виділити на належну їй частку наступні приміщення: кухню «1» площею 14,7 кв.м; коридор «2» площею 6,6 кв.м.; житлову кімнату «3» площею 4,8 кв.м.; санвузол «9» площею 3,7 кв.м.; прибудову «а'» площею 6,8 кв.м.; сіни «ІV» площею 5,5 кв.м., а всього, загальною площею 35,3 кв. метрів житловою площею 4,8 кв. метрів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2013 року зазначені позовні вимоги були об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 травня 2017 року по справі за клопотанням ОСОБА_1 була призначена судово - будівельна експертиза для визначення можливих варіантів поділу будинку АДРЕСА_1.

Витрати за проведення експертизи покладені на ОСОБА_1

Повідомленням про неможливість надання висновку експертизи від 10 вересня 2014 року справу було повернуто до суду, оскільки відповідач не сплатила вартість експертизи та сторони не надали необхідних документів для проведення експертизи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку в натурі залишені без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Поділено житловий будинок АДРЕСА_1 між співвласниками, виділивши: ОСОБА_2 - житлову кімнату «4», площею 15,2 кв.м.; житлову кімнату «5», площею 8,6 кв.м.; житлову кімнату «6», площею 9,4 кв.м.; загальною та житловою площею 33,2 кв.м. ОСОБА_1 - кухню «1», площею 14,7 кв.м.; коридор «2», площею 6,6 кв.м.; житлову кімнату «3», площею 4,8 кв.м.; санвузол «9», площею 3,7 кв.м.; прибудову «а1», площею 6,8 кв.м.; сіни «ІV» площею 5,5 кв.м.; а всього: житловою площею 4,8 кв.м., загальною площею 35,3 кв.м. Припинено право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд при ухваленні рішення не мав технічного висновку щодо можливості виділу частки в натурі. Припинивши право спільної часткової власності на будинок суд не визначив, які саме частки будуть належать кожному із співвласників, не вирішив питання щодо стягнення грошової компенсації. Крім того, суд не зазначив, які переобладнання повинні зробити сторони, не взяв до уваги, що відокремлених частин в зазначеному будинку немає, у зв'язку з чим позивач буде користуватися приміщеннями, які були виділені їй. Із виділених в її користування приміщень, тільки кімната «3» площею 4,8 кв.метрів є жилою. Всі інші приміщення є підсобними (кухня, санвузол, коридор, холодна прибудова, сіни), у зв'язку з чим судом порушені її права співвласника на однакові умови користування своєю власністю. Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги висновок спеціаліста, відповідно до якого розподіл будинку в натурі з дотриманням будівельних норм та санітарно - гігієнічних вимог неможливий.

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 257).

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ у натурі житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, суд першої інстанції виходив із того, що спірний будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності, по ? частині кожному.

Оскільки співвласники не визначилися про порядок користування житловим будинком у добровільному порядку, то є правові підстави для виділа частки із майна, що є у спільній частковій власності, по запропонованому позивачем варіанту.

Призначена по справі ухвалою суду судово - будівельна експертиза проведена не була, оскільки не була проведена оплата та не надані необхідні документи.

Колегія суддів, вважає, що погодитися з висновками суду першої інстанції в повному обсязі не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 Цивільного - процесуального кодексу України (далі ЦПК України) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання , зокрема щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та наведені докази на їх підтвердження, інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їх правовідносини.

Даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що сторонам по справі на праві приватної власності належить по ? частині житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7, 9-13).

Відповідно до технічного паспорта на зазначений будинок на земельній ділянці площею 628 кв. метрів розташовані житловий будинок літ. «А-1»; прибудови а, а', крильце а ?, гараж Е, замощення І, огорожа № 5-8 (а.с. 14).

Загальна площа житлового будинку складає 68,5 кв. метрів, житлова 38,0 кв. метрів.

Житловий будинок літ. «А-1» складається із приміщень: 1-1 - кухня площа 14,7 кв. метрів, 1-2 - коридор - 6,6 кв.м., 1-3 - жила кімната - 4,8 кв. метрів; 1-4 - жила кімната; 15,2 кв. метрів, 1-5 - жила кімната - 8,6 кв. метрів; 1-6 - жила кімната - 9,4 кв. метрів.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин 1 статті 364, 367 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності з дотриманням вимог статей 183 ЦК України, статті 152 Житлового Кодексу України (далі ЖК Україна).

За змістом роз'яснень, які містяться в пунктах 6 і 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосовування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», поділ житлового будинку в натурі між учасниками спільної сумісної власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольованій квартирі.

Згідно зі статтею 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір про виділення частки жилого будинку та земельної ділянки в натурі позивачу, порушив зазначені вимоги закону.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення про поділ у натурі житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності при відсутності висновків судово - будівельної експертизи.

При ухваленні рішення суд не зазначив частки співвласників в праві власності на будинок АДРЕСА_1, розмір компенсації, яка підлягає стягненню з співвласника, частка якого збільшується.

Крім того, суд не взяв до уваги доводи відповідача та належні в матеріалах справи докази, відповідно до яких в житловому будинку відсутні відокремлені квартири.

Із рішення суду першої інстанції не вбачається, яким чином кожний із співвласників повинен користуватися приміщеннями, які були виділені їм по запропонованому позивачем варіанту.

Так, ОСОБА_2 зможе потрапити у виділені приміщення тільки через коридор та сіни, які знаходяться у користуванні ОСОБА_1

Судом не зазначені переобладнання, які необхідні при поділі будинку, а також можливість таких переобладнань, виходячи із технічного стану будинку.

Суд не перевірив обставин які необхідні для втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи при проведенні переобладнань.

Відповідачем в суд першої інстанції був наданий висновок спеціаліста від 21 березня 2017 року, відповідно до якого виділ в натурі частки, розміром ? в будинку АДРЕСА_1, з дотриманням будівельних норм та санітарно - гігієнічних вимог неможливий (а.с. 19-203).

Суд першої інстанції даний висновок не взяв до уваги, посилаючись на ті обставини, що спеціаліст не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Разом з тим, попередження спеціаліста про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України не передбачено нормами цивільно - процесуального законодавства.

Таким чином, позивач повинен був надати докази про технічну можливість розподілу спірного житлового будинку у відповідності з наданими ним варіантами.

Проте, ОСОБА_2 таких доказів не надав.

В підтвердження заперечень проти позову ОСОБА_2 відповідач надала вищезазначений висновок спеціаліста. Проте, суд першої інстанції належної оцінки висновку спеціаліста не надав, не взяв до уваги як письмові докази.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

При ухваленні повного рішення колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що при пред'явленні позову ОСОБА_2 подавав клопотання про проведення судової будівельно - технічної експертизи.

Проте, в суді першої інстанції від даного клопотання відмовився, про що повідомив і в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін відповідно до заявлених вимог сторонам, як в суді першої так і апеляційної інстанції було запропоновано заявити клопотання про призначення судової - технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу в натурі житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, роз'яснені наслідки не вчинення цих процесуальних дій.

Разом з тим, позивач клопотання про призначення судово - технічної експертизи не заявляв, варіантів поділу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки з зазначенням відокремлених часток, які виділяються в користування кожному із співвласників, не надав.

По зазначеному в позовній заяві ОСОБА_2 варіанту виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності співвласника, вбачається, що в користування відповідача виділяється тільки одне житлове приміщення площею - 4,8 кв.метрів.

Також із поетажного плану свідчить, що в цьому житловому будинку оснащений тільки один вхід, проте, позивачем не надано будь - яких доказів в підтвердження можливості відокремлення приміщень відповідно до часток співвласників (а.с. 75).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній власності, є необґрунтованими, оскільки в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України він не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що наявність цього рішення не перешкоджає ОСОБА_2 звернутися до суду з аналогічним позовом або з позовом про визначення порядку користування житловим будинком при наданні допустимих та належних доказів.

На підставі викладеного, ст. ст. 183, 363, 364, 367 ЦК України, ст. 152 ЖК України, керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. 316, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук