ухвала

іменем україни

21 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» до ОСОБА_4, третя особа - Відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія», про визнання права вимоги сплати заборгованості, визнання заставодержателем, звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» (далі - ПАТ АБ «Порто-Франко») звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати за ним право вимоги стягнення заборгованості з ОСОБА_4 за кредитними договорами від 22 серпня 2003 року та від 15 вересня 2003 року; визнати його заставодержателем за договором застави від 15 вересня 2003 року; звернути стягнення на предмет застави - жилий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою; встановити спосіб реалізації предмету застави шляхом проведення прилюдних торгів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до генеральної угоди про порядок проведення міжбанківських операцій від 25 грудня 2003 року, укладеної між Акціонерним комерційним банком (далі - АКБ «Порто-Франко») та ВАТ Банк «БІГ Енергія», 06 лютого 2009 року АКБ «Порто-Франко» надало, а ВАТ Банк «БІГ Енергія» отримало у кредит 450 тис. доларів США зі сплатою за користування кредитом 12 % річних.

Зазначав, що ВАТ Банк «БІГ Енергія» погасило частину кредиту і станом на 13 березня 2009 року сума його заборгованості перед АКБ «Порто-Франко» зменшилась до 310 тис. доларів США з кінцевим терміном повернення - 1 березня 2010 року.

Вказував, що 25 лютого 2010 року, у рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір застави майнових прав, за умовами якого ВАТ Банк «БІГ Енергія» передав у заставу АКБ «Порто-Франко» майнові права за кредитним договором від 22 серпня 2003 року й додатковими угодами до нього та від 15 вересня 2003 року й додатковими угодами до нього, які були укладені між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_4

Зобов'язання ОСОБА_4 за вказаними договорами були забезпечені договором застави від 15 вересня 2003 року та додатковими договорами до нього, за яким предметом іпотеки є належні ОСОБА_4 на праві власності жилий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою, право звернення стягнення на які, позивач має відповідно до договору застави майнових прав. Вказував, що у порушення умов генеральної угоди ВАТ Банк «БІГ Енергія» не виконало належним чином зобов'язань за кредитним договором у сумі 310 тис. доларів США.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 січня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет застави (іпотеки) згідно з договором застави (іпотеки), укладеним 15 вересня 2003 року між ОСОБА_4 та ВАТ Банк «БІГ Енергія», а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за вказаною адресою.

Встановлено спосіб реалізації зазначеного предмета застави, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року відмовлено ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ПАТ АБ «Порто-Франко» у відкритті касаційного провадження у справі.

Постановою Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року рішення апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 січня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційним судом, на підставі поданої заяви, в порядку ст. 37 ЦПК України, залучено до участі у справі правонаступника ВАТ Банк «БІГ Енергія» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), яка на підставі угоди від 27 грудня 2013 року придбала право вимоги за кредитним договором від 22 серпня 2003 року № 11/20-08-2003 та кредитним договором від 15 вересня 2003 року № 11/15-09-2003.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 січня 2012 року скасовано.

Ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково.

Для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_4 у загальній сумі 3 582 424 грн 89 коп., звернуто стягнення на предмет застави (іпотеки) згідно договору застави (іпотеки) від 15 вересня 2003 року, укладеним між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством Банк «Біг Енергія», та посвідченим приватним нотаріусом ІвановимП.Ю. 15 вересня 2003 року, з додатковими договорами до нього, а саме на:

- житловий будинок АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1.

Встановлено спосіб реалізації предмета застави (іпотеки) - житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 700 грн 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн 00 коп.

В решті заявлених вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент укладення договору застави майнових прав (25 лютого 2010 року), у тимчасового адміністратора ОСОБА_3, який діяв від імені ТОВ Банк «Біг Енергія», були повноваження на його підписання, оскільки вони припинені згідно з постановою НБУ України з 01 березня 2010 року.

Доводи касаційної скарги про те, що рішеннями господарських судів встановлено, що ПАТ АБ «Порто-Франко» не довів факту укладення договору застави, а також про те, що з 24 лютого 2010 року ВАТ Банк «Біг Енергія» не могло виконувати свої зобов'язання за договорами, оскільки було відізвано ліцензію та введено ліквідацію банку, не спростовують висновків апеляційного суду.

Так, судами установлено, що 06 лютого 2009 року АКБ «Порто-Франко» надало ВАТ Банк «БІГ Енергія» кредит у сумі 450 тис. доларів США, що відповідає умовам генеральної угоди про порядок проведення міжбанківських операцій від 25 грудня 2003 року, укладеної між АКБ «Порто-Франко» та ВАТ Банк «БІГ Енергія».

Станом на 13 березня 2009 року сума заборгованості ВАТ Банк «БІГ Енергія» становила 310 тис. доларів США з кінцевим терміном повернення 01 березня 2010 року зі сплатою 12 % річних.

25 лютого 2010 року, у рахунок забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, було укладено договір застави майнових прав, за умовами якого ВАТ Банк «БІГ Енергія» передав у заставу АКБ «Порто-Франко» майнові права за кредитним договором від 22 серпня 2003 року та додатковими угодами до нього й від 15 вересня 2003 року та додатковими угодами до нього, що були укладені між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_4

Зобов'язання ОСОБА_4 за вказаними кредитними договорами були забезпечені договором застави від 15 вересня 2003 року з усіма додатковими договорами до нього, за умовами якого предметом іпотеки є жилий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою, що належать ОСОБА_4 на праві власності

Статтею 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено наслідки призначення ліквідатора, зокрема з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора допускається укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, лише в порядку, передбаченому цим Законом.

Судом установлено, що договір застави майнових прав від 25 лютого 2010 року підписаний з боку ТОВ Банк «Біг Енергія» тимчасовим адміністратором ОСОБА_3

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2010 року № 97 з 01 березня 2010 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ВАТ Банк «БІГ Енергія», та зазначено, що повноваження тимчасового адміністратора ОСОБА_3 припиняються з 01 березня 2010 року.

Таким чином, на час підписання вищевказаного договору застави майнових прав повноваження тимчасового адміністратора ОСОБА_3 припинені не були.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тимчасовий адміністратор має право відчужувати активи та/або зобов'язання банку з метою його фінансового оздоровлення.

Згідно ч. 1 ст. 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з дня призначення тимчасового адміністратора повноваження загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) банку переходять до тимчасового адміністратора.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тимчасовий адміністратор припиняє свою діяльність з дня прийняття Національним банком України рішення про припинення тимчасової адміністрації або усунення тимчасового адміністратора від виконання обов'язків.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак