Номер провадження: 22-ц/785/4254/17
Номер справи місцевого суду: 514/928/16-ц
Головуючий у першій інстанції Козирєв М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача про усунення від права на спадкування за законом (а. с. 2-3).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній чоловік ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 06.07.2016 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 з 14.10.2009 року по день смерті ОСОБА_4, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач по справі - ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_4, а тому позивач вважає, що вона та відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 Крім того, ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_3 повинен бути усунений від права на спадкування за законом на вищевказану спадщину, оскільки він ухилявся від надання допомоги батьку, який через похилий вік та стан здоров'я був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

Заочним рішенням суду від 27.10.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено (а. с. 51-52).

Ухвалою суду від 08.02.2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду (а. с. 68).

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 76).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 79-81).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та безпідставності позовних вимог ОСОБА_2

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 77 (а. с. 5).

Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_3. Позивачка є його колишньою дружиною, брак з якою був розірваний 14 жовтня 2009 року, про що свідчить свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 82 (а. с. 6).

За правилами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

ОСОБА_3 за життя розпорядився своєю власністю, 06 листопада 2006 року він склав заповіт відповідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, та на що він за законом матиме право, в тому числі на належну йому квартиру під АДРЕСА_3 заповідав ОСОБА_3 (а. с. 57).

За заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини, як за заповітом так і за законом від 29 червня 2016 року була заведена спадкова справа № 184/2016 (а. с. 56).

ОСОБА_2 в обґрунтування свого позову посилалась на те, що відповідач ухилявся від надання допомоги батьку, який через похилий вік та стан здоров'я був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Фактів на підтвердження того, що відповідачі умисно ухилялися від надання допомоги батьку в матеріалах справи немає, а навпаки, в матеріали справи міститься рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 19 січня 2011 року, зі змісту якого вбачається. що ОСОБА_3 в 2011 році став проживати разом з батьком в квартирі АДРЕСА_1, оскільки вважав, що останній є особою похилого віку, постійно хворіє та потребує сторонньої допомоги. Батько - ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав, щоб син проживав разом з ним, так як він потребує сторонньої допомоги. Проте, судом був задоволений позов ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1, оскільки вона, як співвласник квартири, своєї згоди на вселення сина до батька не надавала (справа № 2-41/2011 року).

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, указані обставини дають підстави для висновку, про те, що ОСОБА_3 спілкувався з батьком, мав бажання та намір надавати йому допомогу та здійснювати догляд, проте позивачка не надавала згоди на його вселення, чим здійснювала перешкоди для реалізації цих намірів.

Крім того, звертає увагу той факт, що усунення від спадкування за заповітом не передбачено діючим законодавством.

Цим обставинам суд надав правильну оцінку, і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.