Справа № 694/832/17
провадження 2/694/486/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

03.08.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.

при секретарі Некречій Н. Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 28 жовтня 1989 року померла його баба ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді будинковолодіння №24 по вул.. К.Маркса в с.Чижівка, Звенигородського району Черкаської області. Єдиним спадкоємцем спадкового майна покійної був батько позивача ОСОБА_4, який постійно проживав з бабою, доглядав її та похоронив і фактично прийняв спадщину, відповідно до ст.. 548/549 ЦК України в редакції 1963 року, але переоформити на себе не встиг. 31 травня 2015 року ОСОБА_4 сам помер. Секретарем Чижівської сільської ради від 04.07.2000 року за № 13 посвідчено заповіт, згідно якого покійний все своє майно заповів позивачу, тому він є єдиним спадкоємцем спадкового майна спадкодавця ОСОБА_4 З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач вчасно звернувся до приватного нотаріуса, яка надала список необхідних документів і в списку було зазначено про свідоцтво про право власності на будинок. Але свідоцтва про право власності на будинок та технічного паспорту на нього позивач не віднайшов, натомість знайшов будівельний паспорт де збереглися оригінали акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 02.01.2017 року та рішення №81 від 15.02.1977 року виконкому Звенигородської районної ради про надання дозволу ОСОБА_5 на будівництво житлового будинку з надвірними спорудами на вказаній ділянці. Представники БТІ за заявою позивача виготовили технічний паспорт на вищевказане будинковолодіння та надали довідку в якій вказали, що інвентаризаційна справа була заведена і зберігається в архіві БТІ, але свідоцтво на імя ОСОБА_3 не видавалось. Нотаріус видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну дялнку по вул.. К.Маркса, 24 в с.Чижівка для будівництва та обслуговування житлового будинку, але відмовила у видачі свідоцтва на спадщину на домоволодіння №24 по вул..К.Маркса (ОСОБА_6) в с. Чижівка, Звенигородського району, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів на нерухомість. Просить визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3 (ОСОБА_7), 24 в с.Чижівка, Звенигордського району, Черкаської області право власності в порядку спадкування на будинковолодіння, яке розташоване за адресою: вул. О.Ф. Горбаєнка (ОСОБА_7), № 24 с.Чижівка, Звенигордського району, Черкаської області, що складається з жилого будинку «А-1» вартістю 82180 грн.; погріба з шийкою «Г» вартістю 6 738 грн.; прибудови «а» вартістю 18993 грн.; літньої кухні «Б» вартістю 13418 грн.; сараю «В» вартістю 8120 грн.; сараю «Д» вартістю 16535 грн.; сараю «Е» вартістю 2425 грн.; гаража (тимчасовий) «Ж» вартістю 7062 грн.; огорожі №1 вартістю 15518 грн.; воріт з хвірткою №2 вартістю 11407 грн.; колодязя питного №3 вартістю 9043 грн., яке фактично належало спадкодавцю ОСОБА_3, що померла 28 жовтня 1989 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської Ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги позивача визнають повністю та проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Ст.197 ЦПК України вказує, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та представника відповідача викладену у відповідній заяві, що надійшла до суду та дослідивши матеріали справи приходить до наступного:

Судом встановлено, що 28 жовтня 1989 року померла ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 8 (а.с.9). Після смерті якої відкрилася спадщина на будинок №24 по вул. К.Маркса в с.Чижівка, Звенигородського району, Черкаської області. Свідоцтво про право власності на вказане майно у ОСОБА_3 було відсутнє. Рішенням № 81 від 15.02.1977 року винесеного виконкомом Звенигородської районної ради було надано дозвіл на забудову вказаної земельної ділянки. Актом про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 02.01.1977 року (а.с.14-15) було надано вказану земельну ділянку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 мала сина ОСОБА_4 (копія свідоцтва про народження серії ЯЦ №193630 від 26.07.1950 року, а.с.7), та ОСОБА_4 являється батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії V-УР №0985885 від 01.10.1965 року виданого ОСОБА_2 сільською радою, а.с.7), за таких обставин позивач ОСОБА_1 являється рідним онуком померлої ОСОБА_3

У відповідності до копії свідоцтва про смерть від 03.06.2015 року серії 1-СР №250659 виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_4 помер 31.05.2015 року у віці 77 років в с.Чижівка Звенигородського району, актовий запис №10 (а.с.9). ОСОБА_4 за життя було складено заповіт на все його майно від 04.07.2000 року, відповідно до якого все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_1 (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.03.2016 року ОСОБА_1 отримав спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,6421 га по вул.. К.Маркса, 24 у с.Чижівка Звенигородського району для ведення особистого селянського господарства (а.с.13).

Як зазначає сам позивач, та про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії: ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 на житловий будинок в с.Чижівка, вул. Горбаєнка, 24 Звенигородського району Черкаської області, який належав ОСОБА_3, померлій 28.10.1989 року, спадкоємцем якої за законом був її син, ОСОБА_4, який фактично прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права на зазначений житловий будинок, причиною такої відмови є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вказане майно (а.с.18).

Як вбачається з довідки ОСОБА_2 сільської ради, відповідно до записів у по господарських книгах житловий будинок в с. Чижівка, вул. Горбаєнка, 24 Звенигородського району Черкаської області належав ОСОБА_3.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21 травня 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Пленум Верховного суду України в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року розяснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Між тим, як вбачається з даних технічного паспорта та довідки КП ЧООБТІ, право власності на спірне домоволодіння не зареєстровано.

Пленум Верховного суду України в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року розяснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити, чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради.

Як вбачається з технічного паспорту будівництво будинку було завершено у 1985 році.

12.03.1981 року Радою Міністрів Української РСР була прийнята постанова № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів»

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалося прийняття в експлуатацію, державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооператив: інших господарських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою КМ України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було вперше встановлено порядок умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва».

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на обєкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями державними приймальними або державними технічними; по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того як вбачається з довідок ОСОБА_2 сільської ради від 31.07.2017р. ОСОБА_1 та його батько проживали та були зареєстровані у спірному домоволодіння разом з ОСОБА_3 на день її смерті. Відтак ОСОБА_4 Я фактично прийняв спадщину.

Оскільки спірний будинок збудований в сільській місцевості, зареєстрований він у погосподарській книзі сільської ради та суду наданий відповідний технічний паспорт та з урахуванням визнання позову відповідачем суд вважає за можливе задоволити позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,15,59,60,174ч.4,197, 212,214,215,218 ЦПК України, ст. ст. 376, 1216, 1218, 1261 ЦК України, ст.. ст.. 548-549 ЦК України в редакції 1963 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: с. Чижівка, вул. О. Ф. Горбаєнка, 24, Звенигородського району Черкаської області, що складається з житлового будинку (А-1) з прибудовою (а), погрібу з шийкою (Г), літньої кухні (Б), сараю (В), сараю (Д), сараю (Е), гаражу (тимчасовий) (Ж), убиральня (З), огорожі (№1), воріт з хвірткою (№2), колодязя питного (№3) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Сакун