АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3836/17 Справа № 183/5378/16 Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І. Г. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.,

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Керімовій-Бандюковій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Украна» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просили в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 в розмірі 660429,72 грн. за кредитним договором № СМ-SMЕ301/176/2008 від 06 травня 2008 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі предмету іпотеки з наданням всіх повноважень продавця.

У позовній заяві позивач послався на те, що 06 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № СМ-SMЕ301/176/2008, за яким банк виконав взяті на себе зобов'язання по наданню кредитних коштів в сумі 87000 доларів США, а відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів не виконала.

Також 06 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, за яким банку в іпотеку було передано будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_3

У зв'язку з тим, що відповідачі не виконують умови кредитного договору позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості та рішенням суду від 20 липня 2015 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 3831161,79 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн. Враховуючи, що станом на 21 вересня 2016 року розмір заборгованості ОСОБА_2 за зазначеним кредитним договором складає вже 660429,72 грн. просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам рішення суду повністю відповідає.

Так, судом встановлено, що 06 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № СМ-SMЕ301/176/2008 від 06 травня 2008 року, за яким банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 87000 доларів США на умовах повернення кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами (а.с. 13).

У забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 06 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, за яким банку в іпотеку було передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що залишається та сплати процентів.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/7921/14 від 10 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 22 серпня 2016 року встановлено, що позивач в грудні 2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено з причин пропуску строку позовної давності (а.с. 95).

А відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодекам, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи до: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалося на те, що заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року було стягнуто на їх користь з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати, а оскільки відповідачі не виконують умови кредитного договору та відповідно до договору іпотеки вони й просили звернути стягнення на предмет іпотеки.

Проте з такими вимогами погодитися не можна, оскільки вказане вище заочне рішення було ухвалою Новомосковоського міськорайонного суду від 27 червня 2016 року скасовано, а рішенням цього ж суду після цього скасування було відмовлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позову, у зв'язку з пропуском строку позовної давності (а.с. 93-97).

У зв'язку з чим висновок суду про те, що заборгованості за кредитним договором № СМ-SMЕ301/176/2008 від 06 травня 2008 року на день розгляду справи - не має, а тому вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, колегя суддів вважає обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про незаконість рішення суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як зазначалося вище підстави для звернення стягнення відсутні у зв'язку з відстутністю боргу за кредитом, а інших доказів на підтвердження своїх вимог позивач, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав.

Інші доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи зводяться до переоцінки доказів та незгодою з рішенням суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.О.Макаров

Судді Н.М.Деркач

М.Ю.Петешенкова