У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл Авіейшен Україна» про визнання причини звільнення незаконною, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл Авіейшен Україна» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що з 01 липня 2013 року він працював на посаді товарного оператора товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл Авіейшен Україна» (далі - ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна»). 28 жовтня 2015 року він подав заяву про звільнення за власним бажанням. 28 листопада 2015 року поштою отримав трудову книжку із записом від 15 листопада 2015 року № 28 про його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу від 13 листопада

2015 року № 66-К.

Посилаючись на те, що звільнення здійснено після подання заяви про звільнення за власним бажанням, просив суд визнати звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України незаконним; визнати запис № 28 у трудовій книжці недійсним; змінити формулювання причин звільнення та визнати його звільненим з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України; зобов'язати відповідача здійснити запис в його трудовій книжці про недійсність запису № 28 та його звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України - з 15 листопада 2015 року; стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 гривень.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 лютого

2016 року позовну заяву - задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4 з посади товарного оператора ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Визнано запис № 28 у трудовій книжці ОСОБА_4 недійсним.

Змінено формулювання причини звільнення та визнано ОСОБА_4 звільненим з посади товарного оператора ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Зобов'язано ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» здійснити запис в трудову книжку ОСОБА_4 про недійсність запису № 28 та його звільнення за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, з 15.11.2015 року.

Стягнуто з ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року в частині стягнення з ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. 00 коп. - змінено.

Стягнуто з ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» на користь ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-підприємця НОМЕР_1) відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. 00 коп.

В решті рішення - залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Лукойл Авіейшен Україна» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Встановивши відсутність доказів дотримання відповідачем положень ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України щодо надання письмових пояснень з приводу порушення позивачем трудових обов'язків, відображених у наказах № 63/1-К від 30 жовтня 2015 року та № 66-К від 15 листопада 2015 року або відмову від їх надання та, врахувавши відсутність підпису позивача про ознайомлення з наказом про звільнення, а також подану ним заяву про звільнення за власним бажанням з проханням надіслати трудову книжку поштою, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог про визнання незаконним звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, визнання недійсним запису № 28 у трудовій книжці, зміну формулювання причин звільнення за ст. 38 КЗпП України із зобов'язанням відповідача здійснити запис у трудовій книжці про недійсність запису № 28 та звільнення позивача за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 15 листопада 2015 року.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про його зменшення, врахувавши глибину та тривалість моральних страждань позивача та продовження виконання ним роботи на іншому підприємстві.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл Авіейшен Україна» - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 лютого

2016 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області

від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович