АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого - судді Кулянди М.І.

суддів:Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року

встановила:

В серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору за №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 53 385 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля.

Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 12 листопада 2007 року укладено договори поруки. Останні зобов'язалися перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору.

Відповідачем неодноразово порушувались умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 46 205 гривень 05 коп., яка

№ 22ц/794/771/17 р. Головуючий у 1 інстанції Проскурняк С.П.

Категорія 27 Доповідач Кулянда М.І.

складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9 956 гривень 56 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 3 249 гривень 16 коп., комісії за користування кредитом в розмірі 996 гривень 32 коп. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 32 003 гривень 01 коп.

Заочним рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року звернуто стягнення на предмет застави-автомобіль марки ВАЗ-210994.

Під час виконання державною виконавчою службою вищевказаного рішення суду державним виконавцем 27 березня 2014 року винесено постанову про розшук автомобіля. На даний час автомобіль не знайдено та рішення суду не виконано.

Просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 46 205 гривень 05коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9 956, гривень 56 коп.,. заборгованості по відсотках за користування кредитом 3 249 гривень 16 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 996 гривень 32 коп. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 32 003 гривень 01 коп., а також судові витрати по справі.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року в позові відмовлено.

На дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, просить рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки вказане рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в розрахунок заборгованості не враховано суму коштів від реалізації автомобіля марки ВАЗ-210994, державний номер НОМЕР_1 на яке звернуто стягнення заочним рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішенням про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору за №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 53 385гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля (а.с.14,15).

Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 цього ж дня, укладено договори поруки, згідно умов яких останні зобов'язалися перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору заочним рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопад 2007 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ-210994 (а.с.73,74). На даний час вищевказане рішення суду не виконано.

Із розрахунку заборгованості наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань станом на 19 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9 956 гривень 56 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 3 249 гривень 16 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 996 гривень 32 коп. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 32 003 гривень 01 коп..

Згідно зі ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

В зв'язку з тим, що на даний час рішення суду першої інстанції не виконано, тому вимоги банку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом, заборгованості по відсотках за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів вважає, що підлягає стягненню пеня тільки за період з 31 серпня 2015 року по 19 липня 2016 року в розмірі 6 902 гривні 19 коп., виходячи з наступного.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по пені з відповідача, за період з 20 серпня 2010 року по 19 липня 2016 року, в розмірі 32 003 гривень 01 коп. гривень, однак в матеріалах справи ( а.с.97) міститься заява відповідача про застосування строків позовної давності.

А тому, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, за період з 31 серпня 2015 року по 19 липня 2016 року, в розмірі 6 902 гривні 19 коп..

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 996 гривень 32 коп. комісії, то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» не обґрунтовано нарахувало комісію відповідачу.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про погашення заборгованості за рахунок страхового відшкодування.

Із розрахунку заборгованості, який наявний в матеріалах справи вбачається, що 10 березня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором надійшло страхове відшкодування в розмірі 27 464 гривень 71 коп., але вказаних коштів було недостатньо для повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Так, було погашено прострочений кредит, який станом на 25 лютого 2010 року складав 4 484 гривень 78 коп., погасилися відсотки в розмірі - 1538,84 грн, пеня - 479,30 грн. та комісія - 117,74 грн. Залишок коштів, отриманих від страхової компанії було направлено на погашення непростроченої заборгованості (внесення щомісячних платежів) і даної суми вистачило до 27 березня 2012р. І саме з цієї дати знову починається прострочка по сплаті щомісячного платежу.

Про залишок заборгованості після виплати страхового відшкодування відповідачу було відомо, оскільки останній продовжив вносити грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором, що також підтверджується як випискою по рахунку так і розрахунком заборгованості.

Останній платіж було внесено ОСОБА_3 24 червня 2011року в розмірі 110 гривень.

Слід зазначити, що суму страхового відшкодування, яка надійшла від страхової компанії, направлено на погашення як просторченої, так і непростроченої заборгованості в день її надходження - 10 березня 2010 року.

Доводи апелянта про відсутність заборгованості за кредитним договором, станом на 21 березня 2010 року спростовується наявним в матеріалах справи рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року, згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007 року вилучено у апелянта транспортний засіб ВАЗ-210994, державний номер НОМЕР_1 , який перебував в заставі банку та надано право на його реалізацію, що свідчить про те, що у березні 2010 року заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Крім того, в ході виконання державною виконавчою службою вказаного рішення суду транспортний засіб ВАЗ-210994 ОСОБА_3 оголошено в розшук, що підтверджується постановою про розшук майна боржника від 27 березня 2014 року (а.с. ). На даний час рішення суду не виконано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по 459 гривень 33 коп. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та по 505 гривень 26 коп. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007 року задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007року в розмірі 20 107 гривень 91 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9 956 гривень 56 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 3 249 гривень 16 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, за період з 31 серпня 2015 року по 19 липня 2016 року, в розмірі 6 902 гривні 19 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CVХ0АU00040200 від 12 листопада 2007року в розмірі 20 107 гривень 91 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9 956 гривень 56 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 3 249 гривень 16 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, за період з 31 серпня 2015 року по 19 липня 2016 року, в розмірі 6 902 гривні 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по 459 гривень 33 коп. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та по 505 гривень 26 коп. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

Судді (підписи) О.О.Одинак

Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: