Справа № 535/764/17
Провадження № 2/535/397/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Якименко Т.О., при секретарі Балала Л.В., розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Котелевська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області,в якому просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по 1/2 частині за кожним на нерухоме майно, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,4 кв. м., в тому числі житлової площі 15 кв. м., та господарських будівель: сараю літ. Б, сараю літ. В, навісу літ. б., яке розташоване за адресою: вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області, й до дня смерті належало ОСОБА_3, яка померла 21 листопада 2005 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є спадкоємцями за заповітом, посвідченим 28.10.2000 року секретарем Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованим в реєстрі за № 59 на спадкове майно, що належало їх бабі ОСОБА_3, яка померла 21.11.2005 року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області та належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Козлівщинської сільської ради 23.11.2005 року. Оригінал вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно не зберігся.

Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивачі звернулися до Котелевської державної нотаріальної контори, однак їм було повідомлено, що державний нотаріус позбавлений можливості видати їм свідоцтво про право на спадщину за заповітом по ? частці житлового будинку, оскільки ними не було надано оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, який би міг підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві.

Відповідно до довідки за № 02-38/260, виданої виконавчим комітетом Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 19.05.2017 року вбачається, що домоволодіння в селі Козлівщина, вул. Гагаріна, 32, згідно погосподарської книги № 2, особистий рахунок № 161 на 01.07.1990 року відносилося до колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 21.11.2005 року.

Відповідно до довідки за № 02-38/261, виданої виконавчим комітетом Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 19.05.2017 року вбачається, що за померлою ОСОБА_3, числиться житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області.

Згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 108 зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Козлівщинської сільської ради 23.11.2005 року на житловий будинок по вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області. За таких обставин, ОСОБА_3 за свого життя набула право власності на домоволодіння, що розташоване по вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області

Позивачі вважають, що відсутність оригіналу свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Козлівщинської сільської ради 23.11.2005 року на житловий будинок по вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району, позбавляє їх права як спадкоємців за законом отримати у спадщину спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Позивачі надали суду заяви, в яких заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять справу розглянути без їх участі.

Відповідач Козлівщинська сільська рада Котелевського району Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивачів визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача представник Котелевської державної нотаріальної контори, заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачам відомі та зрозумілі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищевказаної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, було передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, ч.4 ст.174, ч.2 ст.197, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частку нерухомого майна, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,4 кв. м., в тому числі житлової площі 15 кв. м., та господарських будівель: сараю літ. Б, сараю літ. В, навісу літ. б., яке розташоване за адресою: вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області, й до дня смерті належало ОСОБА_3, яка померла 21 листопада 2005 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частку нерухомого майна, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,4 кв. м., в тому числі житлової площі 15 кв. м., та господарських будівель: сараю літ. Б, сараю літ. В, навісу літ. б., яке розташоване за адресою: вул. Гагаріна, 32, с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області, й до дня смерті належало ОСОБА_3, яка померла 21 листопада 2005 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя