ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2250/17
Провадження № 2/362/1683/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
при секретарі - Харченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном,
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він на праві спільної часткової власності володіє ? частиною житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Травнева, будинок 2а. Після набуття права власності на частину будинку, він перевіз туди своє майно, грошові кошти та, задля забезпечення їх збереження, уклав договір з охоронною компанією - ПП «Барєр. Безпека бізнесу». Крім того, він неодноразово намагався вийти на звязок з співвласницею будинку ОСОБА_2 для того, щоб повідомити про вищевказані факти та надати їй пароль від охоронної системи, однак вона регулярно ігнорувала його звернення, до будинку не навідувалась, з ним не контактувала. 26.04.2017 року йому зателефонували з охоронної компанії та повідомили про спрацювання сигналізації у будинку. Як виявилося, Відповідач разом із невідомими озброєними особами чоловічої статі (приблизно 10 осіб), проникла у будинок та пошкодила охоронну систему й замки. Приїхавши до дому, він намагався поспілкуватися з Відповідачем та мирним шляхом вирішити ситуацію, однак до будинку потрапити не зміг, оскільки невідомі йому особи за вказівкою відповідачки не пропускали його до будинку до цього часу він не може потрапити до будинку чим порушується його право, а тому він вимушений звернутись до суду за захистом свого права.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, вказавши, що позивач після дарування йому будинку перевіз туди свої речі, своєї дитини речі та постійно там проживали. В цілях безпеки позивачем було поставлено сигналізацію, він телефонував відповідачки для того щоб повідомити її про це, але на неодноразові його дзвінки відповідачка на звязок не виходила. 26 квітня 2017 року позивач не зміг потрапити до будинку, оскільки приїхавши до будинку на подвірї будинку знаходились невідомі йому чоловіки, які його не пропустили навіть на подвіря. Позивач викликав поліцію, яка також нічого зробити не змогла, вказавши що ОСОБА_2 має документи, які підтверджують ? частину права власності на будинок та це не в їхній компетенції, оскільки вона є колишнім народним депутатом, порадили щоб він звертався до суду. Відповідачка на неодноразові звернення позивача з проханням повернути йому речі відмовила. В подальшому відповідачка змінила замки на воротах, вхідних дверях і там постійно знаходяться невідомі чоловіки у однаковій формі, які його не впускають до будинку, а поліції кажуть, що вони друзі відповідачки.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання зявився, але на стадії клопотань покинув зал судового засідання.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, суду показав, що він є колишнім чоловіком відповідачки та був власником ? частини спірного будинку на підставі договору-купівлі-продажу. Він вирішив подарувати свою частину будинку хорошому знайомому, оскільки це його конституційне право, яким він вирішив скористатись, в судовому засіданні зазначив, що він неодноразово приїздив до будинку разом з позивачем, але потрапити в будинок не змогли, оскільки на подвірї перебували якісь невідомі чоловіки, які ніяк не представились та пропускали тільки поліцію, які представились останнім друзями відповідача. Вони намагались телефонувати та просити повернути речі позивача та його дитині, але відповідачка відмовилась. При переїзді позивачем було встановлено сигналізацію, але замки не змінювалися для того щоб відповідач міг спокійно потрапити до будинку. Також зазначив, що відповідачка змінила замки, сигналізацію і впустила проживати невідомих осіб, які не допускають позивача до будинку, що підтверджується неодноразовими викликами поліції і подачею заяв про порушення кримінального провадження.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 березня 2013 року ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 житловий будинок, який знаходиться в с. Іванковичі Васильківськогьо району Київської області по вул.. Травнева, 2-а (а.с.31-34).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта номер 86180876 від 28.04.2017 року ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку , загальною площею 220,5 кв. м. за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Травнева, будинок 2-а (а.с. 6).
Відповідно до договору №0533/17 про надання послуг з пультової охорони від 07 квітня 2017 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та ОСОБА_1 домоволодіння за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Травнева, 2-а обладнане сигналізацією з підключенням на окремі коди систем централізованого спостереження та обладнаний технічними засобами охорони (а.с.7-11).
Актом обстеження обєкту нарядом ГШР №1 від 26 квітня 2017 року підтверджується, що на обєкті, за адресою с. Іванковичі, вул. Травнева, 2-а, знаходилась співвласниця будинку з невідомими особами та технік змінював замки в будинку, охорону не викликали, бо її встановлено без її відома і вона не знає коду, нового власника до будинку не впускала, договір з охороною не заключала (а.с.12).
26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звертався до поліції, що підтверджується його поясненнями від 26 квітня 2017 року наданих поліцейському Васильківського ВП сержанту поліції (а.с.13-14).
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке що готується від 23 червня 2017 року, 23 червня 2017 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 приїхавши в с. Іванковичі по вул.Травнева2а виявив заміну всіх вхідних замків в будинку, в результаті чого немає вільного доступу до своєї половини (а.с. 66-67).
23 червня 2017 року ОСОБА_1 надавав пояснення ДОМ СГГ Васильківського ВП старшому лейтенанту Корнієнку, щодо зміни замків до всіх вхідних дверей (а.с.68-69).
13 липня 2017 року ОСОБА_1 надавав пояснення поліцейському Васильківського ВП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7, щодо зміни замків вхідних дверей (а.с.61-62).
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст.ст. 379, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
З огляду положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
У ст. 356 ЦК України вказано про те, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до положень ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З наведених норм законодавства вбачається, що власник житла має право на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своєю власністю, та не може бути позбавлений такого права без позбавлення його права власності.
Відповідно до розяснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ( п.п.33,35) «застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.»
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно зі змістом частини третьої статті 213 ЦПК України ухвалене судом рішення обґрунтовується на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що відповідач є власником ? частини житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Травнева, 2а, якому на момент звернення до суду з позовною заявою та розгляду справи з боку відповідачки чиняться перешкоди в користуванні належної йому частиною будинку, шляхом заміни замків на вхідних дверях будинку, хвіртки огороджувального паркану, тощо, чим порушується його право власності, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.150, 155, ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 361, 379, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 224-228 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном задовольнити.
Зобовязати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 1/2 частиною житлового будинку 2а по вул. Травнева, с. Іванковичі, Васильківського району, Київської області шляхом вільного доступу до будинку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлено 28 липня 2017 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко