Справа № 183/1830/17
№ 2-о/183/127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Дем'яненка Р.К.,

за участю сторін: заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління пенсійного фонду України в м.Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона проживала однією сім'єю з своїм чоловіком ОСОБА_5, та перебувала на його утриманні в період з 23.09.1978 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що 23.09.1978 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, шлюб було зареєстровано у Новомосковському міському відділі РАЦСУ. На момент реєстрації шлюбу вона проживала в м.Новомосковську працювала на Новомосковському трубному заводі, а її чоловік проживав та працював у Красноярському об'єднаному авіазагоні на посаді штурмана літака ІЛ-18 м.Красноярськ РСФСР. 25 грудня 1978 року вона звільнилася з трубного заводу, в зв'язку з виїздом за місцем проживання чоловіка. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, тому заявник зазначає, що весь час проживала в м.Красноярську.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року чоловік заявниці помер, на момент його смерті вона працювала разом з ним у Красноярському об'єднаному авіазагоні у службі руху на посаді комірника. Між тим, незадовго до смерті чоловіка, вони мали намір переїхати на постійне місце проживання до м.Новомосковську, в зв'язку з чим вона 03.01.1992 року зареєструвала своє місце проживання в м.Новомосковську, після чого отримала земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, разом з чоловіком вони частково придбали будівельні матеріали. При цьому заявник зазначає, що продовжувала працювати в м.Красноярську, а після смерті чоловіка, а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 року вона звільнилася з Красноярського об'єднаного авіазагону, остаточно переїхала проживати до м.Новомосковська.

13.01.2016 року заявник звернулася до Управління пенсійного фонду України в м.Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, однак у здійсненні такого переходу їй було відмовлено, оскільки сере представлених документів нею було довідку від квартального комітету про те, що вона знаходилася на утриманні свого чоловіка, вела з ним спільне господарство, одночасно була зареєстрована в АДРЕСА_1 та працювала в м.Красноярську, тому уповноважена комісія вважала за не можливе одночасне перебування в Україні та робота в м.Красноярську, при тому, що її чоловік не був зареєстрованим в АДРЕСА_1. При цьому Управлінням пенсійного фонду їй було рекомендовано звернутися до суду та встановити факт спільного проживання з чоловіком та факт перебування на його утриманні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала, надала детальні пояснення про те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого вони мають двох дітей. Оскільки її чоловік мав намір після виходу на пенсію переїхати проживати до України, вона у січні 1993 року, маючи паспорт громадянина СРСР, зареєструвалася в м.Новомосковську, при цьому продовжувала працювати в Красноярському об'єднаному авіазагоні разом з чоловіком. Після загибелі чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_8 року вона ще деякий час продовжувала працювати в м.Красноярську, отримувала пенсію по втраті годувальника на дітей, які на момент його смерті не досягли повноліття. Потім остаточно в липні 1993 року переїхала на постійне місце проживання до м.Новомосковська, в 2014 році, в зв'язку з досягненням пенсійного віку отримала пенсію за віком, а у січні 2016 року вирішила перейти на інший вид пенсії та отримувати пенсію по втраті годувальника. Між тим управління Пенсійного фонду вважає, що не можливо було на момент смерті чоловіка одночасно проживати в м.Новомосковську та працювати в м.Красноярську, тому довідка квартального комітету за місцем реєстрації в м.Новомосковську про те, що вона знаходилася на утримання свого чоловіка викликала у комісії сумнів.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву ОСОБА_4 не визнав, надав пояснення про те, що ОСОБА_4 не має права на перехід на пенсію по втраті годувальника, оскільки документально не підтверджений факт її спільного проживання з чоловіком та факт утримання її годувальником, а Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачений вичерпний перелік документів, що підтверджують факт спільного проживання з годувальником та перебування на його утриманні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію свідоцтво про укладення шлюбу, у відповідності до якого 23 вересня 1978 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, шлюб зареєстровано у Новомосковському міському РАЦСі, прізвище дружині присвоєно - ОСОБА_6 (а.с. 8).

Подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6,7). Слід звернути увагу, що державна реєстрація народження дітей була вчинена відділом РАЦСу Радянського району м.Красноярська.

У відповідності до копії трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_5, останній 25 січня 1973 року зарахований до Красноярського об'єднаного авіазагону, звідки був виключений ІНФОРМАЦІЯ_6 року, в зв'язку зі смертю (а.с. 13-18).

Факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 року в Красноярському краю підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5).

В свою чергу, згідно копії трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_1, остання в період з 13.10.1987 року по 14.07.1993 року також працювала в Красноярському об'єднаному авіазагоні (а.с. 19-24), а факт її реєстрації 03 січня 1992 року в АДРЕСА_2

Крім того, в судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які також підтвердили той факт, що незадовго до смерті ОСОБА_5, він разом з дружиною ОСОБА_1 мали намір переїхати на постійне місце проживання до м.Новомосковська. Їм достовірно відомо, що для отримання земельної ділянки під будівництво житлового будинку ОСОБА_1 спеціально зареєструвалася в м.Новомосковську, однак фактично продовжувала проживати та працювати в м.Красноярську, там же перебували їх діти. Через деякий час після загибелі свого чоловіка ОСОБА_1 переїхала проживати в м.Новомосковськ Дніпропетровської області.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання, в даному випадку означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Суб'єктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право. Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями, чи в разі відмови у його видачі та при одержанні документа, що не підтверджує факт перебування громадянина на утриманні.

При зверненні ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсію, у зв'язку з втратою годувальника, останньою була подана довідка квартального комітету м.Новомосковська, яка в розумінні п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» видана компетентним органом про те, що за його даними особа перебувала на утриманні померлого. Між тим зазначена довідка квартального комітету викликала у комісії Управління Пенсійного фонду України сумнів через те, що ОСОБА_1 не могла одночасно знаходитися на роботі в м. Красноярську та перебувати у годувальника на утриманні на території України (а.с. 12).

Саме через виникнення сумніву у достовірності даних, викладених у довідці квартального комітету, суд приходить до висновку про необхідність встановлення в судовому порядку факту перебування особи на утриманні в певному населеному пункті.

Аналіз зазначених вище письмових доказів свідчать про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 року фактично проживали однією сім'єю в м.Красноярську, однак подання довідки про перебування на утриманні померлого з компетентного органу в м.Красноярську суперечить вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, така довідка може бути видана лише у відповідності до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тому заявником вірно подано довідку про перебування особи на утриманні, компетентним органом за місцем її реєстрації.

Крім того, слід звернути увагу на наступне.

Право на пенсію, у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Батьки, а також чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

В свою чергу, непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

В даному випадку ОСОБА_1, досягши віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має право на отримання пенсії, в зв'язку з втратою годувальника, і встановлення факту перебування на утриманні годувальника породжує виникнення права на отримання такого виду пенсії.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, одна підлягає частковому задоволенню, встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 не потребує додаткового підтвердження, оскільки подружжя перебувало у зареєстрованому шлюбі, а від встановлення факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_5 на момент його смерті в м.Красноярську породжує її право на отримання пенсії, в зв'язку з втратою годувальника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утриманні чоловіка ОСОБА_5, на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року, в м.Красноярську Російської Федерації.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Сорока О.В.