АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 759/621/17 Головуючий в 1 інстанції - Сенько М.Ф.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4880/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року про відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року відкрито провадження в даній справі.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати через недотримання правил підсудності, та направити справу до суду за її місцем реєстрації.

Вказувала на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Суд безпідставно відкрив провадження в даній справі, оскільки відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що за територіальною юрисдикцією відноситься до Придніпровського районного суду м. Черкас, і відповідно цьому суду підсудна дана справа.

До апеляційного суду відповідач не з'явилась.

Позивач доводи скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження в даній справі суд першої інстанції виходив з положень визначених ч. 2 ст. 110 ЦПК України та наданих до позовної заяви доказів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред'явлено позов про розірвання шлюбу в порядку ч. 2 ст. 110 ЦПК України. Обґрунтовуючи можливість подання позову за правилами альтернативної підсудності позивач посилався зокрема на те, що він є особою похилого віку (82 роки) і стан його здоров'я не дозволяє звернутись до відповідного суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача, що підтверджується доданою до даного позову Випискою із медичної карти стаціонарного хворого за № 10737 від 26.12.2016 року.

Тобто позивачем наведено правове обґрунтування та надано відповідні докази на підтвердження можливості скористатися правилами альтернативної підсудності.

Доводи скарги про те, що позов позивач міг подати лише за місцем реєстрації відповідача спростовуються вимогами ст. 110 ЦПК України, які вищенаведені.

Так, в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що Святошинський районний суд м. Києва прийшов до вірного висновку, що при визначенні підсудності даної справи можливо застосовувати правила альтернативної підсудності.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі на правильність постановленої ухвали не впливають.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: