Справа № 595/658/17
Провадження 2/595/294/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про поновлення її на роботі на посаді техпрацівника, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з 06 квітня 2017 року по день постановлення рішення в справі, стягнення середнього заробітку за затримку з 06 квітня 2017 року до 04 травня 2017 року видачі трудової книжки та стягнення 10000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що звільнення її з роботи у звязку зі скороченням штатного розпису є незаконним.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, представник позивачки суду пояснила, що відповідно до наказу директора Порохівської ОСОБА_5 ступенів №64 від 05 червня 2001 року позивачка була прийнята на роботу в обслуговуючий персонал школи на посаду техпрацівника.Наказом директора школи №03-К від 06 квітня 2017 року позивачку було звільнено з роботи у звязку зі скороченням штатного розпису (п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України).Вважає звільнення позивачки з роботи безпідставним та незаконним з наступних підстав.Відповідно до ст.49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.Проте, всупереч вимогам Закону, позивачці не було запропоновано жодної роботи, а, навпаки, було відмовлено у переведенні на іншу роботу (посаду), на яку та погоджувалась перейти працювати. Тим паче, що інші техпрацівники, в тому числі і сторожі, погоджувались «віддати» позивачці частину своїх ставок, лиш би та залишилась на роботі. Однак відповідач не зважив на. ці обставини, не врахував, що позивачка має на утриманні батьків, які хворіють, сама також не може похвалитися добрим здоровям. При цьому директор школи порадила позивачці їхати на роботу до Польщі. Позивачка розцінює це як знущання.Вважає, що при звільненні позивачки з роботи була порушена процедура звільнення. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний був у день звільнення з роботи провести з позивачкою повний розрахунок, а також видати їй трудову книжку. Трудову книжку позивачка отримала лише 04 травня 2017 року, після звернення до відповідача з письмовою заявою про її видачу. Розрахунок з позивачкою не проведений, на час звернення до суду заборгованість їй не виплачена. Цим самим відповідач по справі порушив законні права та інтереси позивачки, що, на її думку, являється недопустимим.Незаконним та безпідставним звільненням з роботи відповідач завдав позивачці моральної (немайнової) шкоди, яка полягає в наступному.Конституцією України позивачці гарантовано право на працю та можливість заробляти собі на життя працею, яку та вільно обрала, або на яку вона вільно погоджується. Звільнивши позивачку з роботи, відповідач позбавив її такого права та засобів для забезпечення належного рівня життя. Внаслідок незаконних дій та несправедливості з боку відповідача позивачка втратила душевний спокій і сон, постійно перебуває у роздратованому та депресивному стані. Для відновлення нормальних життєвих звязків та припинення моральних страждань позивачці необхідно докладати тепер багато додаткових зусиль та сил.Оскільки позивачка вважає своє звільнення з роботи безпідставним та незаконним, то вирішила оскаржувати його в суді. В звязку з цим змушена була звертатися за правовою допомогою до адвоката, отримувати консультації та поради, збирати та подавати різні довідки, необхідні для оформлення позовної заяви до суду. Все це вимагало затрат її часу, а також душевних сил. Цей час позивачка могла би приділити своїм рідним та близьким.Завдану позивачці незаконним звільненням з роботи моральну шкоду та оцінює в 10000 (десять тисяч) гривень. Одночасно позивачка просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 06 квітня 2017 року по день постановлення рішення в справі, в сумі 11677 гривень, та середній заробіток в сумі 2518 гривень за затримку з 06 квітня 2017 року до 04 травня 2017 року видачі трудової книжки

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що на виконання наказу відділу освіти Бучацької РДА від 06 січня 2017 року №07-од «Про заходи щодо наповнення місцевого бюджету, економного та раціонального використання бюджетних коштів та упорядкування мережі закладів освіти району» у навчальному закладі проаналізовано штатний розпис школи та встановлено наступне. Згідно штатного розпису у закладі працювало 3 прибиральниці, кожна на 1 ставку, проте площа прибирання відповідає тільки на 2 ставки прибиральниць (736 кв. м + 250 кв.м), тому що працює група продовженого дня (Наказ №1205 від 06.12.2010 року «Про затвердження Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів»).01 лютого 2017 року видано наказ закладу за №17-од, в якому попереджено технічний персонал школи про можливе вивільнення. Станом на 01 лютого 2017 року прибиральницями у школі працювали наступні працівники: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 Усі вони ознайомлені з наказом, про що свідчать їхні підписи під змістом наказу.05 квітня 2017 року прибиральниці вже в усному порядку були ще раз проінформовані, що одна з них буде звільнена з роботи у звязку із скороченням штатного розпису.06 квітня 2017 року видано наказ школи №38-од «Про внесення змін до штатного розпису школи». Відповідно до наказу з 07 квітня 2017 року у Порохівській ОСОБА_5 ступенів у штатному розписі прописано 2 ставки прибиральниць.Взявши до уваги ст.42 КЗпП України «Переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці», було виявлено наступне.ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, має на утриманні двох дітей (студентку та учня 9 класу), чоловік ніде не працює.ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалий час безперервно працювала на посаді прибиральниці школи і є єдиним членом сімї, що має офіційну роботу та зарплату, оскільки чоловік ніде не працює.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає із батьками пенсіонерами, розлучена, дітей не має.Проаналізувавши становище кожної із прибиральниць, прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 з роботи у звязку із скороченням штатного розпису, оскільки вона має найменше переваг для залишення на роботі. Одночасно з попередженням про звільнення позивачці не пропонувалася інша робота, оскільки в школі не було роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а тому твердження позивачки про відмову їй в переведенні на іншу роботу (посаду) є безпідставним. Ніхто з техпрацівників, в тому числі і сторожів, не погоджувався «віддати» позивачці частину своєї ставки. 06 квітня 2017 року було видано наказ школи №03-К «Про звільнення ОСОБА_1І.». ОСОБА_1, ознайомившись із змістом наказу, вибігла з кабінету директора зі словами: «Я нічого підписувати і брати не буду», про що складено відповідний акт у присутності заступника директора школи з НВР ОСОБА_8 та голови профспілкового комітету школи ОСОБА_9 Через декілька днів у кабінет директора школи прийшла мати позивачки, зчинила скандал і викрикувала, щоб видали їй документи її дитини. На що отримала від неї, директора школи, наступну відповідь: «Жіночко, не кричіть, я вас не знаю, документи ОСОБА_1 віддам їй особисто». 04 травня 2017 року позивачка разом з матірю прийшла до кабінету. Вона подала їй адвокатський запит про видачу копії наказу про прийняття на роботу та заяву про видачу трудової книжки, що було виконано нею відразу.

Згідно наказу директора Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 05.06.2001 року №64 ОСОБА_1 прийнято на роботу в обслуговуючий персонал школи з 05.06.2001 року.

Відповідно до наказу директора Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 01.02.2017 року №17-од, виданого на виконання наказу відділу освіти Бучацької районної державної адміністрації від 06.01.2017 року №07-од, у звязку з тим, що у школі виявлено невідповідність між кількістю ставок прибиральниць та площею прибирання, попереджено технічний персонал школи про можливе вивільнення.

Згідно штатного розпису Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на 2017 рік у школі передбачено дві штатні одиниці прибиральниць.

Відповідно до наказу директора Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 06.04.2017 року №03-К ОСОБА_1 звільнено з роботи у звязку зі скороченням штатного розпису, п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно акту від 06.04.2017 року, складеного комісією працівників Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення із наказом від 06.04.2017 року №03-К про звільнення її з роботи.

Відповідно до витягу з протоколу №03 засідання профспілкового комітету Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 06.07.2017 року профспілковий комітет дав згоду на розірвання трудового договору між Порохівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів та ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штатного розпису працівників.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Позивачка працювала прибиральницею у відповідача з 05.06.2001 року по 06.04.2017 року;

01.02.2017 року позивачку попереджено про можливе вивільнення у звязку з тим, що у школі виявлено невідповідність між кількістю ставок прибиральниць та площею прибирання;

Одночасно з попередженням про вивільнення позивачці не пропонувалася інша робота, оскільки в школі не було роботи за відповідною професією чи спеціальністю;

06.04.2017 року позивачку звільнено з роботи у звязку зі скороченням штатного розпису, п.1 ст.40 КЗпП України;

В день звільнення позивачка відмовилася від ознайомлення із наказом про своє звільнення та від отримання трудової книжки;

Трудову книжку видано позивачці в день звернення - 04.05.2017 року;

В ході судового розгляду профспілковий комітет Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дав згоду на розірвання трудового договору між Порохівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів та ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штатного розпису працівників.

Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку скорочення штату працвників.

Згідно ст.42 Кодексу законів про працю України при скороченні штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації…

Відповідно до ст.49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно п.п.4.1.,4.2. Інструкції про ведення трудових книжок власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати

працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї

записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або

уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній

заробіток за весь час вимушеного прогулу. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому

поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання

трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що одночасно з попередженням про вивільнення позивачці не пропонувалася інша робота, оскільки в школі не було роботи за відповідною професією чи спеціальністю, щовідповідач при звільненні позивачки з роботи врахував вимоги закону про переважне право на залишення на роботі, щозатримка видачі трудової книжки сталася не з вини відповідача.

Ті обставини, що одночасно з попередженням про вивільнення позивачці не пропонувалася інша робота, хоча в школі була робота за відповідною професією чи спеціальністю, щовідповідач при звільненні позивачки з роботи не врахував вимоги закону про переважне право на залишення на роботі, щозатримка видачі трудової книжки сталася з вини відповідача, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає недоведеними. Так, подані позивачкою в ході судового розгляду довідки про відсутність у неї земельних ділянок та проживання без реєстрації в жилому будинку своєї матері, який не зданий в експлуатацію, не містять інформації щодо предмета доказування тієї обставини, що позивачка мала переважне право на залишення на роботі перед іншими двома працівниками, а тому ці докази є неналежними.

Таким чином, відповідачем дотримано вимог трудового законодавства при звільненні позивачки з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.40,42,49-2 Кодексу законів про працю України, п.п.4.1.,4.2. Інструкції про ведення трудових книжок, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_10