У х в а л а

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львіввікнопласт», Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Білиця Оксана Зенонівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрушко Ростислав Степанович, Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення іпотеки, визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и л а :

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 18 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково, ухвалив:

- визнати припиненою з 14 грудня 2011 року іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки від 28 травня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за № 965;

- визнати припиненою з 14 грудня 2011 року іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки від 30 липня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за № 1702;

- визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрушком Р.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1080;

- визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрушком Р.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1081;

- стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львіввікнопласт» на користь ОСОБА_4 114 грн 70 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Апеляційний суд Львівської області 4 жовтня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалив у цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні цих вимог.

У решті рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 3 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 жовтня 2016 року залишила без змін.

3 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 213, 215, 514, 515, 598, 599, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, статей 1, 3, 17, 24 Закону України «Про іпотеку».

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Вищого господарського суду України від 10 грудня 2014 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 3 квітня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог, погодився з його висновками про те, що внаслідок відступлення банком (за договором факторингу) права вимоги за кредитними договорами іпотека не припинилась, оскільки ПАТ «Кредобанк» відповідно до частини другої статті 24 ЗУ «Про іпотеку» повідомив позивача про відступлення права вимоги за грошовими зобов'язаннями на підставі кредитних договорів, а також зазначив, що зобов'язання за вказаними кредитними договорами та договорами іпотеки повинні виконуватися на користь нового кредитора, та що при укладенні договору факторингу відбувається заміна сторони в зобов'язанні, а сутність цього зобов'язання залишається незмінною.

Суд касаційної інстанції також погодився з висновком апеляційного суду про відсутність правових підстав для визнання іпотечних договорів недійсними.

Разом з тим у постанові Вищого господарського суду України від 10 грудня 2014 року, наданій заявником для порівняння, суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за іпотечними договорами з огляду на відсутність одночасності відступлення прав за кредитними договорами та за договорами іпотеки; при цьому позивачі не надавали згоди на відступлення прав вимоги за іпотечними договорами як це передбачено умовами договорів іпотеки.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львіввікнопласт», Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Білиця Оксана Зенонівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрушко Ростислав Степанович, Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення іпотеки, визнання договорів недійсними, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк