Справа №2-2392-08
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань подання Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України у звязку з невиконанням, покладених на нього зобовязань, звернувся старший державний виконавець Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилався на те, що на примусовому виконанні в Уманському МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження № 12522870 з виконання виконавчого листа № 12-2392-2008 від 08.10.2008 року, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2008 року і до повноліття дитини. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії 1-СР № 003139, виданого 25.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінив своє прізвище на «Холєв».

В поданні вказано, що боржник тривалий час ухиляється від сплати аліментів, на виклики державного виконавця не зявляється та на попередження про притягнення до кримінальної відповідальності не реагує. Посилаючись на п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в поданні ставиться питання про винесення судом ухвали про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання, покладених на нього зобовязань.

В судове засідання представник Уманського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, будучи належним чином повідомлена про місце, дату і час проведення судового засідання, - не зявилася.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Уманському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче № 12522870 з виконання виконавчого листа № 12-2392-2008 від 08.10.2008 року, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2008 року і до повноліття дитини. Боржник належним чином не сплачує аліменти на утримання дочки, у звязку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулюється порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязання за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобовязань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення письмово державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 7 постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Слід зауважити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до розяснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобовязань покладений на державного виконавця, що подає таке подання.

Подання представника органу ДВС не містить доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань, а лише вказує на наявну заборгованість.

Сама лише констатація факту наявності у ОСОБА_1 заборгованості не може слугувати достатньою правовою підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», та ст.377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у звязку з невиконанням, покладених на нього зобовязань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Мазуренко