Справа № 237/3635/16-ц
Провадження № 2/237/209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.08.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі: Бахтіярова Н. В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Марїнського районного суду із позовною заявою, в якій просив суд здійснити поділ спільного майна подружжя. В порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_2 автомобіль «ВАЗ-217030» («Пріора»). Виділити ОСОБА_3 телевізори (4 шт.), мікрохвильову піч, компютер, меблевий спальний гарнітур, меблі в дитячу кімнату, меблевий мякий куток, компютерний стіл (3 метри довжиною), холодильник «Норд», морозильну камеру, електричну мясорубку, хлібопіч, фритюрницю, електротермос, пилососи (2 шт.) пральну машину, ноутбук, DVD програвач, музичний центр, парошвабру, електроінструмент, кондиціонери (2 шт.) електропіч, маринатор, гараж, всього майна на загальну суму 98 900. Розділити спірне майно вони не можуть внаслідок відсутності угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу.

У судове засідання з'явився представник позивача, підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну заяву задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до зазначеної статті воно вважається таким, що належить подружжю.

Відповідно до п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Вирішуючи спір між колишнім подружжям про майно, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є квартира та комплекс будівель та споруд; 2) з'ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу. Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України, зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що оскільки майно набуто сторонами під час перебування в шлюбі, не відноситься до переліку, яке є приватної власністю чоловіка або дружини, оскільки придбане за договорами шляхом внесення спільних грошових коштів , воно є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з них є рівними.

Згідно ст. 70 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Дослідивши надані суду матеріали справи суд приходить висновку задовольнити виділення частки із майна подружжя набутого за час шлюбу, а саме виділити ОСОБА_2 та признати право власності на автомобіль «ВАЗ-217030» («Пріора»), вартістю 88 000 грн., а всього майна на загальну суму 88 000 грн. та зобовязати виплатити грошову компенсацію іншому співвласнику ОСОБА_3 за частку у спільному майні у розмірі 44 000 грн.,

В іншій частині позову відмовити у звязку з ненаданням до суду інформація яка б підтверджувала наведену вартість речей вказаних у позові.

Керуючись ст. ст. 61, 69-71 СК України, керуючись ст. ст. 11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «ВАЗ-217030» («Пріора»), вартістю 88 000 грн., а всього майна на загальну суму 88 000 грн., в порядку поділу майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за частку у спільному майні у розмірі 44 000 грн.

В інші частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 22.08.17 року