Провадження № 22ц/790/5135/17 Головуючий 1-ї інст. - Бугера О.В.
Справа №644/7281/16-ц Суддя доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А :

18 вересня 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

В обгрунтування позову зазначила, що 30 листопада 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова постановлено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Даним рішенням в рахунок заборгованості в сумі 755314 грн. 84 коп. звернуте стягнення на предмет іпотеки - 2-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, з наданням права укладення договору купівлі-продажу з особою-покупцем за ціною, яка буде визначена суб'єктом оціночної діяльності. 02 серпня 2013 року на виконання рішення між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року скасовано, провадження у справі закрито. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2016 року задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_3 та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» від 02 серпня 2013 року, посвідчений ПН ДНМО Вербою В.М. за реєстровим номером 984. Також представник позивача зазначив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66554519 власником квартири АДРЕСА_1 є ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, посилаючись на ст. 16, ч.1 ст. 321, ст. ст. 387, 387, 388, 392 ЦК України, ст. 41 Конституції України, п. 19, 22 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вважає, що договір, відповідно до якого ТОВ «Естейт Селлінг» набув право власності на спірну квартиру рішенням апеляційного суду Харківської області визнано недійсним, ПАТ КБ «Приватбанк» реалізував квартиру незаконно і ОСОБА_3 право власності на квартиру не втратила. У зв'язку з викладеним просить витребувати від ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 квартиру за адресою АДРЕСА_1, визнати право власності за позивачем та стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2499,20 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 755314 грн. 84 коп. та 3326 грн. 30 коп. судового збору. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, надано позивачу право укладення договору купівлі -продажу, в частині виселення - відмовлено. Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року дане рішення доповнено, та зазначено, що звернення стягнення на квартиру здійснюється шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням відповідних документів.

Відповідно до копії ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення предмет іпотеки скаргу - апеляційну скаргу задоволено частково, провадження у справі - закрито.

Заочним рішенням Орджонікідзевського суду м. Харкова від 08 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2029/2-884/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки позов було задоволено частково - звернуто стягнення за іпотечним договором від 07 липня 2008 року на задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 59085,95 доларів США на предмет іпотеки-двокімнатну квартиру, загальною площею 50,8 кв.м, жилою площею 31 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 липня 2008 року. Визначено спосіб звернення стягнення шляхом реалізації предмета іпотеки - вищезазначеної квартири, шляхом проведення прилюдних торгів, зазначивши , що початкова ціна предмета іпотеки становить 372687,70 грн. вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог-відмовлено.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_8 задоволено частково, визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 02 серпня 2013 року, посвідчений ПН ДМНО Вербою В.М. за реєстровим номером 984 - недійсним. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року рішення Орджонікідзевського районного сулу м. Харкова від 18 грудня 2015 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним - скасовано і в цій частині позовних вимог - відмовлено, в решті вимог - залишено без змін.

Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ПАТ КБ «Приватбанк» , ТОВ «Естейт Селлінг», ПН ДМНО Верба В.М., третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про визнання договору купівлі-продажу недійсним, заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 про перегляд - задоволено, рішення апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 - скасоване, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - змінено. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 02.08.2013 року, посвідчений ПН ДМНО Вербою В.М. за реєстровим номером 984 - визнано недійсним.

Згідно з досліджених в судовому засіданні рішень судів, встановлено, що 07 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №НАА0GК та відповідач отримала кредит у розмірі 59241,83 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 липня 2028 року. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 уклали договір іпотеки № НАА0GК. Згідно з договором іпотеки позивач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру , розташовану за адресою АДРЕСА_1, що належала їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66554519 власником квартири АДРЕСА_1 є ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні дана обставина сторонами не оспорювалася.

Судом встановлено, що у власність ПАТ КБ «Приватбанк» отримав спірну квартиру за наявності не визнаного недійсним договором іпотеки та на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2029/2-884/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та на цей час позивачка не є власником спірної квартири на яку заявляє вимогу щодо витребування.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), та з урахуванням вимог ст. 388 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірна квартира вибула з власності ОСОБА_3, позивач не має статусу власника чи його представника та не є належними позивачами з приводу витребування нерухомого майна.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має право на звернення з позовом не знайшли свого підтвердження, оскільки статтею 388 ЦК України передбачено право саме власника на витребування майна. Разом з тим, сторонами по справі не заперечується, що право власності на спірну квартиру зареєстровано саме за ПАТ КБ «ПриватБанк». Матеріали справи не містять доказів щодо оскарження реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: