Справа №173/1029/17
Провадження №2/173/653/2017
02.08.2017 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання - Демяненко С.І.,
третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Станом на 22 березня 2017 року в цій квартирі фактично мешкають вона та її донька - ОСОБА_5 ОСОБА_4 є зареєстрованою в цій квартирі. Проживання в одній квартирі з донькою є нестерпним, оскільки вона з 19 років зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки та бійки, у зв'язку з чим доводилося неодноразово викликати поліцію. Відповідач відбирає харчі, краде кошти, приводить до квартири сторонніх осіб. Відповідач веде аморальний спосіб життя, не хоче працювати, оскільки всі кошти пропиває. ОСОБА_4 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. 15 червня 2017 року відповідач отруїла її великою дозою наркотичної речовини у зв'язку з чим відповідач перебувала на лікуванні. Позивач також зазначила, що на час звернення до суду в судовому порядку вирішувалося питання про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо її малолітньої дитини. Відповідач не приймає участі в утриманні житла, сплаті комунальних послуг. На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просила суд виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати Верхньодніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти відповідача ОСОБА_4 з реєстрації.
В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що подальше проживання з відповідачем вона вважає неможливим, неодноразово відповідач притягувалася д адміністративної відповідальності через свою поведінку, неодноразово викликала поліцію через скандали, які влаштовувала ОСОБА_4, проте вона ніяких висновків для себе не робила. Вона боїться залишатися з нею в квартирі, оскільки вона їй постійно погрожує, ображає її. Всі витрати по утриманню квартири позивач несе сама.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровський РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 в судове засідання з'явився, суду пояснив, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1. Він також зареєстрований за цією адресою, проте вже тривалий час проживає за іншою адресою, також в сел..Дніпровське. В цій квартирі мешкає його мати, ОСОБА_3, та його сестра, ОСОБА_4 Відповідач вже тривалий час зловживає спиртними напоями, в квартирі влаштувала фактично притон, веде аморальний спосіб життя. У зв'язку з поведінкою неодноразово викликали поліцію, сам приїздив неодноразово серед ночі та виганяв її, проте вона поверталася та продовжувала так себе поводити. Постійно телефонують сусіди, скаржаться на неї, що вона вночі влаштовує скандали. Вважає таке подальше спільне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неможливе, тому вважав також за доцільне виселення відповідача.
У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.7). В цій квартирі фактично мешкають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 22 березня 2017 року (а.с.14). Також згідно з адресною довідкою від 11 липня 2017 року ОСОБА_4 зареєстрована в цій квартирі з 2 червня 2015 року (а.с.27).
Протягом останнього року відповідач систематично порушує правила співжиття, що зробило неможливим їхнє спільне проживання в одній квартирі. Ці обставини підтверджуються показаннями свідка та письмовими доказами.
Так свідок ОСОБА_6 суду показала, що відповідач є її племінницею, вони проживають вдвох з позивачем в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач веде аморальний спосіб життя, не приймає участі в утриманні квартири. Відповідач постійно погрожує позивачу, ображає її, у зв'язку з чим неодноразово викликалася поліція, всі сусіди постійно на неї скаржаться. На неї нічого не діє, ні поліція, ні скарги сусідів, ні притягнення її до відповідальності.
Також актом від 27 серпня 2015 року встановлено, що ОСОБА_4, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 систематично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя (а.с.10).
Згідно з постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року ОСОБА_4 притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї). Судом було встановлено, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання в стані алкогольного сп'яніння вчинила сімейну сварку, під час якої ображала грубою нецензурною лайкою свою матір, ОСОБА_3, чим вчинила психологічне насильство в сім'ї (а.с.15-16). Також постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року ОСОБА_4 притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 -2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї особою, яка протягом року була піддана адміністративному стягненню). Судом було встановлено, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання в стані алкогольного сп'яніння вчинила сімейну сварку, під час якої ображала грубою нецензурною лайкою свою матір, ОСОБА_3 (а.с.17-18).
Згідно з наданими позивачем квитанціями всі витрати по утриманні житла вона несе самостійно (а.с.41-45). За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями (а.с.9).
Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим згідно з ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до житлового будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту.
Згідно зі ст. 157 Житлового кодексу Української РСР членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Зібрані у справі докази дають підстави стверджувати, що відповідач, як член сім'ї власника квартири АДРЕСА_1 не приймає участі у витратах по утриманню квартири. Окрім того відповідач через зловживання алкогольними напоями та постійні сварки систематично порушує правила співжиття, що зробило неможливим проживання позивача з ним в одній квартирі з відповідачем. Також суд звертає увагу на те, що позивач неодноразово зверталася до поліції та органів місцевого самоврядування з метою впливу на поведінку відповідача, проте такі заходи виявилися безрезультатними та відповідач продовжував зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про наявність підстав для виселення ОСОБА_4 без надання іншого жилого приміщення. А тому вимоги позивача в цій частині є законним та обґрунтованими.
Разом з тим суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання Верхньодніпровський РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації відповідача, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про виселення особи є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.
У зв'язку з цим, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати в розмірі 640 грн. (сплачений нею судовий збір) підлягає стягненню з відповідача на її користь.
Керуючись ст. ст. 116, 156-157 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 10,11,60,88,212-215, 224-233 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в сумі 640 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які приймали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко