Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1358/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М.
Доповідач Письменний О. А.
У Х В А Л А

07.08.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Єгорової С.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи - ОСОБА_2, відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеною скаргою, в обґрунтування якої зазначав, що 16 вересня 2016 року головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Наталією Вікторівною було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 388/1020/15 - ц виданого 10 серпня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 332 006 грн. 65 коп., з підстав подання виконавчого документа за не належністю. Посилаючись на те, що боржник згідно даних Єдиного реєстру адвокатів зареєстрований як адвокат та працює на території Шевченківського району м. Києва, тому може мати майно на яке можливо звернути стягнення, просив поновити строк на подання скарги, скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва Руденко Н.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16 вересня 2016 року, зобов'язати відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва відкрити виконавче провадження та забезпечити виконання рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2015 року.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Поновлено строк на звернення до суду із даною скаргою та скасовано постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва Руденко Н.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16 вересня 2016 року. В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити. Зокрема, зазначає, що висновки суду щодо здійснення ним адвокатської діяльності в місті Києві та така діяльність є його роботою, є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 3 липня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 200000 грн., 110330,41 грн. процентів за договором позики, 12454,80 грн. інфляційних втрат, 5934,25 грн. три проценти річних, а всього 328719,46 грн.; а також 3287,19 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат.

На підставі вказаного судового рішення, 10 серпня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист, який за заявою ОСОБА_3 був пред'явлений до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві для примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Руденко Н.В. від 16 вересня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1020/15-ц, виданого 10 серпня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області, з тих підстав, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття у повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача. За цим виконавчим документом сума боргу перевищує три мінімальні розміри заробітної плати. Згідно заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження стягувач просить вжити до боржника заходи примусового виконання, виявити майно та звернути на нього стягнення, та інше, а не звернути стягнення на заробітну плату боржника без вжиття заходів примусового виконання рішення, а відтак виконавчий документ надійшов на виконання не за належністю.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, в якій стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. (ст. 19 Закону).

Положеннями ч. 1 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 29 серпня 2016 року, стягувачем було зазначено фактичне місце перебування та місце роботи боржника, а саме: провулок Рильський, 10/12, м. Київ.

Отже, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, на підставі п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за не належністю пред'явлення виконавчого листа до виконання державним виконавцем не враховано право стягувача щодо місця виконання рішення суду у примусовому порядку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки надані стягувачем відомості щодо фактичного перебування та місця роботи боржника перевіряються державним виконавцем в ході виконавчого провадження.

Колегія судів апеляційного суду вважає за необхідне також звернути увагу, що за правилами ст.3 ЦПК України особа має право на звернення до суду за захистом в разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 не вбачається факту порушення його прав свобод чи інтересів, що є самостійною підставою для відмови в її задоволенні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: