АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3191/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

16 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС» про стягнення заборгованості, -

встановив:

20.10.2015 року ТОВ «Житлові мережі» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «АЛЬЯНС» у якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути з ОСОБА_3 (далі - відповідач1) на користь позивача основну суму заборгованості за договором забезпечення та надання житлово-комунальних послуг № 46 від 01.11.2011 року у розмірі 5113,12 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 1884,16 грн.за березень 2014 р. вересень 2015 р,; стягнути солідарно з відповідача І таТОВ «АЛЬЯНС»(далі - відповідача 2) на користь позивача суму 3% річних у розмірі 133,83 грн., нарахованих на основну суму заборгованості за період з 11.11.2014 р. по 01.12.2015 р.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Житлові мережі» звернулося з апеляційною скаргою.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_3 подав клопотання, у якому просив призначити судову-технічну експертизу документа, проведення якої доручити ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, на вирішення якої поставити питання про встановлення приблизного терміну виготовлення Акту від 21.03.2011 року безоплатного приймання-передачі засобів обліку, встановлених у АДРЕСА_1, і чи міг вказаний акт бути виготовлений у зазначеній в ньому термін (дату) - 21.03.2011 року. Крім того, просив витребувати у позивача документи, які б могли підтвердити або спростувати ту обставину, чи укладався договір № 01/07-ж з метою настання реальних правових наслідків, чи виконувався він, і чи існували вказані в акті лічильники на вищезазначену дату. При цьому зазначив, що до суду першої інстанції з такими клопотаннями він не звертався, оскільки акт від 21.03.2011 року позивач надав лише при розгляді справи апеляційним судом.

Заслухавши осіб, які з'явилися у судове засідання, апеляційний суд вважає,що клопотання не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 137 ЦПК України визначено вимоги до заяви про витребування доказів, зокрема у заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ, а також до заяви долучаються відомості про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Такі вимоги відповідачем ОСОБА_3 у повному обсязі не дотримано.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 145 ЦПК України, призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі не обхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Крім того, як вбачається з вимог п. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (з наступними змінами) зазначив про неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявлених клопотань та відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 137, 143, 145, 209, 210, 293, 313, 314 ЦПК України, апеляційний суд, -

Ухвалив:

У задоволені клопотань ОСОБА_3 про призначення судово-технічної експертизи документа та витребування доказів відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський