АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/3846/16-ц Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Номер провадження 22-ц/791/1463/17 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 червня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що відповідно до укладеного договору від 31.01.2012р. ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому просив стягнути з відповідача на користь Банка заборгованість станом на 30.09.2016р. в розмірі 30 028,11 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 1999,51 грн., заборгованість по відсотках - 22 572,50 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3550,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1406,10 грн., судові витрати в сумі 1378 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема зазначив що, 31.01.2012р. відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» із строком дії до 30 листопада 2015р., в подальшому картка неодноразово перевипускалася та 24.03.2017р. позичальнику видана картка із строком дії до 30.09.2020р., а тому банком не пропущено строк позовної давності.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 31.01.2012 року укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

В підписаній заяві про надання кредиту від 31.01.2012р. позичальник дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, викладені на банківському сайті, є складовою частиною кредитного договору.(а.с.11)

Кредитні кошти позичальник отримав шляхом зарахування Банком коштів на платіжну картку «Універсальна», відкриту 31.01.2012р., із терміном її дії до 11/2015р.(а.с.86).

Умовами надання банківських послуг встановлено, що позичальник має погашати отриманий кредит із пільговим періодом 55 днів за умови внесення щомісячних платежів 25 числа кожного місяця розміром 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. (а.с.12)

У п. 2.1.1.4.6 Умов встановлено, що у разі порушення Клієнтом зобов'язань по погашенню заборгованості перед Банком протягом 90 днів, з часу виникнення заборгованості, Банк має право змінити умови договору, встановити строк повернення кредиту на 91 -й день з моменту порушення зобов'язань клієнтом і вимагати від Клієнта повернення кредиту, виплати винагороди, комісії та відсотків за користування, виконання інших зобов'язань по кредиту у повному обсязі. При цьому, згідно ст.ст. 212,611,651 ЦК України, по зобов'язаннях, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав на 91-й день з моменту настання порушення зобов'язання Клієнта по погашенню заборгованості по кредиту. На цю дату Клієнт зобов'язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, винагороди, проценти за час фактичного його використання, у повному обсязі виконати інші зобов'язання по договору. (а.с.23).

Суд першої інстанції встановив, що останній платіж відповідачем здійснено 22.07.2013р., в серпні 2013р. припинив виконувати свої зобов'язання та до 25.08.2013р. наступний обов'язковий платіж не вніс.

Відповідно до ст. 257 та ч.3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність визначається у три роки та застосовується судом за заявою сторони у спорі, поданою до винесення судом рішення.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності.(а.с.75)

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу. (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14, та у постанові від 23.11.2016р. у справі № 6-2104цс16).

Позивач просив стягнути із відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 30.09.2016р. у розмірі 30 028,11 грн. із яких: заборгованість по кредиту - 1999,51 грн., заборгованість по відсотках - 22 572,50 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3550,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1406,10 грн. Позовна заява подана до суду 15.12.2016р.( а.с.2)

Суд першої інстанції встановив, і цей факт не спростований представником позивача, що позичальник черговий місячний платіж здійснив 22.07.2013р., але у наступному місяці, у встановлений договором строк оплати до 25 серпня, платіж не вніс, а тому з врахуванням Умов, викладених у п. п. 2.1.1.4.6, строк повернення всієї суми за кредитом, включаючи винагороду та відсотки, вважається таким, що настав на 91-й день з моменту порушення зобов'язання.

У даному випадку строк виконання основного зобов'язання змінено на 24.11.2013р.

Отже, саме з цього моменту у позивача виникло право звернення до суду із вимогою щодо захисту свого права, але Банк звернувся до суду із позовом лише 15.12.2016р., поза межами строку позовної давності.

Враховуючи вказані обставини справи, суд першої інстанції, у відповідності до положень ч.3 і 4 ст. 267 ЦК України, дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не спростовують цей висновок суду доводи апеляційної скарги про те, що кінцевий строк виконання зобов'язань слід визначати датою дії картки, строк дії якої, після її перевипуску банком, триває до останнього дня вересня 2020 року, оскільки у п.2.1.1.2.12 Умов надання банківський послуг встановлені правила перевипуску картки.

Умовами встановлено, що по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк шляхом надання Клієнту нової картки, за зверненням Клієнта у Банк. Перевипуск картки здійснюється на новий строк у разі дотримання Клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором.

Згідно п.2.1.1.2.13 Умов, для перевипуску Картки, до закінчення строку її дії, Клієнт зобов'язаний звернутись до Банку (а.с.20).

З наданої Банком до суду апеляційної інстанції інформації щодо перевипуску карток вбачається, що на підставі укладеного сторонами кредитного договору від 31.01.2012р. позичальнику видана у цей день кредитна картка із терміном дії до останнього дня листопада 2015р.

Позичальник припинив виконувати свої зобов'язання за договором після 22.07.2013р. Невнесення щомісячного платежу у наступному місяці вказує на наявність порушення відповідачем кредитного зобов'язання, а тому перевипуск кредитної картки до часу завершення її дії, передбачав дотримання процедур відповідно до п. 2.1.1.2.12, п. 2.1.1.2.13 Умов надання банківський послуг.

Однак, позивачем не надано доказів того, що позичальник звертався за перевипуском картки до завершення терміну дії раніше виданої, а також належних доказів, що відповідач користувався кредитними коштами після зміни строку основного зобов'язання 24.11.2013р., а також не надано доказів про те, що позичальник знав і погодився на наступні перевипуски карток із продовженням кінцевого строку виконання зобов'язань за договором до вересня 2020р.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік