Справа № 2-н-604/08
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця, Орган, дії якого оскаржуються: Вижницький РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, головний державний виконавець Нистерюк Оксана Михайлівна, заінтересована особа: ОСОБА_1, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Стягувач звернувся до суду з вищезазначеною скаргою мотивуючи свої вимоги тим, що 11.11.2008 року Подільським районним судом м. Києва у справі № 2-Н-604/08 за заявою ПАТ «Родовід Банк» був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 04.12.2008 року набрав чинності.

Зазначають, що АТ «Родовід Банк» звернувся до Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо судового наказу, однак 07.04.2017 року отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2017 року, винесене головним державним виконавцем Нистерюк О.М. з підстав того, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Посилаються на те, що АТ «Родовід Банк», як стягувач вважає, що головним державним виконавцем Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Нистерюк О.М. винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно (повідомлення) має бути скасоване. У зв'язку з чим звертається з даною скаргою до суду.

Представник стягувача, боржник та державний виконавець в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника стягувача до суду надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності.

Державним виконавцем до суду надано заперечення на скаргу в яких він просить суд відмовити в її задоволенні, а справу розглянути без присутності представника відділу.

Причини неявки в судове засідання боржника суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 386 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-Н-604/08 за заявою ВАТ «РОДОВІД БАНК» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договорам.

11.11.2008 року по вищезазначеній цивільній справі судом було видано судовий наказ № 2-Н-604/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 429 042, 00 грн. та судових витрат в розмірі 865, 00 грн.

21.03.2017 року вищезазначений судовий наказ разом із заявою про прийняття його до виконання, АТ «РОДОВІД БАНК» був направлений на адресу Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області.

03.04.2017 року головним державним виконавцем Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Нистерюк О.М. було винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового платежу.

Однак суд не може погодитись із правомірністю прийнятого державним виконавцем рішення виходячи з наступного.

Так стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зі змісту ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч.ч. 1, 2 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З місту зазначеної норми ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що дійсно до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску і у випадку її надання настають наслідки передбаченні ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документа стягувачу).

В той же час в п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» законодавцем визначено, що від сплати авансового внеску звільняються, зокрема державні органи…… у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Судом встановлено, а державним виконавцем не спростовано, що АТ «Родовід Банк» належить Державі України в особі Міністерства фінансів України, яке є центральним органом виконавчої влади в розмірі 99,9 відсотків, яке здійснюючи право власника, формує його органи управління в повному складі із представників держави.

Частина друга статті 22 ГК України визначає, що суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що АТ «Родовід Банк» дійсно є суб'єктом господарювання державного сектору економіки (є державним органом), а тому звільнений від сплати авансового внеску, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України можна зробити висновок, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

В той же час судом встановлено, що державним виконавцем Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Нистерюк О.М. не було належним чином виконано покладених на нього ЗУ «Про виконавче провадження» обов'язків, що призвело до безпідставного повернення виконавчого документа стягувачу.

З врахуванням зазначеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку про доведеність тієї обставини, що дії державного виконавця з винесення Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового платежу від 03.04.2017 року не можуть вважатися такими, що вчинені ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ЗУ «Про виконавче провадження», а тому є неправомірними.

За приписами статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами статті 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи ту обставину, що судом встановлено неправомірність дій державного виконавця з винесення Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2017 року, що в свою чергу тягне за собою як наслідок неправомірність самого Повідомлення, а тому останнє підлягає скасуванню, що в повній мірі відновить порушені права стягувача.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги стягувача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 129-1 Конституції України, ст. 22 ГК України, ст.ст. 1, 18, 19, 26, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця, Орган, дії якого оскаржуються: Вижницький РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, головний державний виконавець Нистерюк Оксана Михайлівна, заінтересована особа: ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Нистерюк Оксани Михайлівні щодо винесення Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2017 року - неправомірними.

Скасувати Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2017 року винесене головним державним виконавцем Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Нистерюк Оксаною Михайлівною.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко