Справа №591/1256/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1245/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту», Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, Міністерства освіти і науки України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

13 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він на підставі контракту з 11 жовтня 2015 року працював директором ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту». Наказом Міністерства освіти і науки України від 17 лютого 2017 року №69-к контракт припинено та його звільнено з роботи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. На виконання вказаного наказу був виданий наказ Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 22 лютого 2017 року № 26-к про звільнення його з роботи з підстав визначених п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з 17 лютого 2017 року. Підставою для його звільнення стало порушення умов контракту, що потягло за собою розмерзання системи опалення у грудні 2016 року. Вказує, що в період коли сталась аварія, він перебував на лікарняному. Обов'язок щодо належної експлуатації теплового господарства покладено на завідувача господарством, а не директора навчального закладу. Наказ про його звільнення, з порушенням норм КЗпП України був винесений в період перебування його на лікарняному, також його не було попереджено за два тижні до звільнення про розірвання контракту. Дисциплінарне стягнення до нього було застосовано після спливу місячного терміну з дня виявлення правопорушення.

Просив суд ухвалити рішення, яким скасувати вказані накази як незаконні, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.02.2017 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому зазначає, що з акту від 10 січня 2017 року та висновку експертного будівельно-технічного дослідження №120 від 20 лютого 2017 року слідує, що аварія (розмороження системи опалення) сталось внаслідок збігу обставин, а саме: порив системи, різкого зниження температури та незадовільний стан системи опалення, тобто в його діях відсутня вина, як обов'язкова складова дисциплінарного проступку. Вказує на те, що відповідальним за теплове господарство був завгосп навчального закладу, так як саме на нього покладено обов'язок контролювати належну роботу системи опалення. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що в день аварії він перебував на лікарняному, а тому не міг вчинити дії на відвернення наслідків. Посилається також на порушення строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Окрім того вказує, що клопотання про виклик свідків було заявлено представником відповідача з порушенням вимог ч. 2 ст. 136 ЦПК України після початку розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача та його представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, представників: ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» - Ткаченко А.І. та адвоката Кондратенко С.Ю., Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації - Романець В.І., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення відповідача проведено з дотриманням вимог закону. Відповідачем доведено, що система опалення вийшла з ладу, внаслідок неналежного виконання позивачем покладених на нього обов'язків. Наказ про звільнення відповідача був виданий з дотриманням норм КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 вересня 2015 року між Міністерством освіти і науки України та позивачем укладено контракт про призначення позивача на посаду директора Державного навчального закладу «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» на строк 5 років з 11жовтня 2015 року по 11 жовтня 2020 року (т. 1, а.с. 13-17).

На виконання вказаного контракту видано наказ Міністерства освіти і науки України від 02 жовтня 2015 року № 456-к про призначення позивача на посаду директора Державного навчального закладу «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту».

10 січня 2017 року працівниками ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» було виявлено факт пошкодження системи опалення навчального закладу.

Відповідно до висновку будівельно-технологічного дослідження №103 від 14 лютого 2017 року, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновлювальному ремонту приміщень навчального корпусу ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» у зв 'язку з аварійною ситуацією, що призвела до розмерзання системи опалення, складає 238 777 грн. Вартість матеріальної шкоди, завданої приміщенням навчального корпусу складає 114 352 грн. (т. 1, а.с. 113-115).

Наказами Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 10 січня 2017 року № 4-ОД «Про створення комісії з вивчення надзвичайної ситуації в Державному навчальному закладі «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» та від 13 лютого 2017 року № 75-ОД «Про створення комісії з додаткового вивчення надзвичайної ситуації в Державному навчальному закладі «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» було створено відповідну комісію, якою відібрані пояснення та встановлено, що саме позивачем безпідставно було прийнято рішення щодо припинення опалення приміщень навчального закладу орієнтовано з 01 січня 2017 року та продовжено термін зимових канікул до 27 січня 2017 року (т.1, а. с. 46,47).

13 січня 2017 року Департамент освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації звернувся до Міністерства освіти і науки України з клопотанням про дострокове розірвання контракту, укладеного 24.09.2015 року з ОСОБА_3 за неналежне виконання керівником без поважних причин покладених на нього обов'язків, грубе порушення законодавства та обов'язків, передбачених контрактом, що призвело до виведення з ладу системи опалення навчального закладу (підпункти 5.3.1. та 5.3.2. пункту 5.3. розділу 5 контракту (т. 1 а. с. 44-45). Вказане клопотання надійшло на адресу Міністерства освіти і науки 16 січня 2017 року.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 17 лютого 2017 року № 69-к позивача звільнено з посади директора ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» з підстав передбачених контрактом, згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та достроково припинено контракт від 24 вересня 2015 року (т.1, а. с. 11).

На виконання вказаного наказу Міністерства освіти і науки України від 17 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року Департаментом освіти і науки Сумської ОДА був виданий наказ №26-К про звільнення позивача з роботи, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (т.1, а. с. 12).

У відповідності до приписів ст. 24 Закону України «Про професійно-технічну освіту», п. 33 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1998 р. № 1240, пункту 2.2. підпунктів 2.5.1.3, 2.5.1.4, 2.5.2.10 контракту, укладеного 24 вересня 2015 року між Міністерством освіти і науки України та ОСОБА_3, директор державного професійно-технічного навчального закладу організовує навчально- виробничий, навчально-виховний процес, організовує господарську та соціально- побутову діяльність закладу, у встановленому порядку персонально відповідає за результати діяльності навчального закладу.

Частинами 1, 3 ст. 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз'яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до 16, 17 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою КМУ від 19 березня 1993 року N 203, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті.

При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством.

При розірванні контракту на підставах, встановлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з пунктом 8 статті 36 Кодексу законів про працю України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Умовами контракту від 24 вересня 2015 року передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією Департаменту, до закінчення терміну його дії в односторонньому порядку без попереджень у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, унаслідок чого для Навчального закладу настали негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і тому подібне) (п.п. 5.3.2, п. 5.3 ).

Обов'язки керівника навчального закладу визначені в пункті 2.5 вказаного контракту. Зокрема, керівник навчального закладу: несе персональну відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов навчання, праці та виховання у Навчальному закладі (п. 2.5.1.3.); несе персональну відповідальність за ефективне і раціональне використання та збереження бюджетних коштів, державного майна, закріпленого за навчальним закладом (п. 2.5.1.7.); керівник зобов'язаний забезпечити дотримання законодавства у діяльності навчального закладу, в тому числі щодо збереження майна та інших матеріальних цінностей, що належать навчальному закладу, недопущення необгрунтованої втрати матеріальних активів навчального закладу (п. 2.5.2.10).

Судом вірно встановлено та не заперечується сторонами, що причиною звільнення ОСОБА_3 з посади директора навчального закладу та дострокового розірвання з ним контракту стала надзвичайна ситуація в ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» на початку січня 2017 року, а саме розмерзання внутрішньої системи опалення та виходу з ладу системи теплопостачання, що призвело до значних збитків.

Доводи апеляційної скарги позивача, щодо не вчинення ним жодних дій, які б призвели завдання шкоди навчальному закладу, спростовуються зібраними у справі доказами.

Зокрема, у відповідності до положень ч. 3 ст. 10, ст. 57 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З показань свідків - працівників навчального закладу: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, наданих в суді першої інстанції слідує, що за усним розпорядженням директора з 26 грудня 2016 року, з метою проведення робіт із встановлення засувок на навчальний корпус, було здійснено відключення опалення та зливання води із системи опалення. Після виконання робіт, 31 грудня 2016 року до опалення підключили лише гуртожитки.

Згідно пояснювальної записки завідуючого господарством ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та авторанспорту» ОСОБА_9, починаючи з листопада 2016 року директором навчального закладу ОСОБА_3 на нарадах неодноразово порушувалося питання необхідності розроблення заходів та пропозицій щодо економії енергоресурсів у зимовий період. Метою таких доручень було відключення навчального та адміністративного корпусів, виробничих майстерень від системи опалення. При цьому члени колективу неодноразово попереджали директора про негативні наслідки таких дій. Він під тиском позивача з 26 грудня 2016 року до 28 грудня 2016 року змушений був виконати заходи щодо встановлення запірної арматури на трубопроводи в теплокамері № 2 для подальшого перекриття системи опалення та злиття теплоносія ( т.1, а. с. 100-101 ).

Аналогічні пояснення надані також заступником директора з навчально-методичної роботи ОСОБА_11, старшим майстром ОСОБА_10, викладачами ОСОБА_17 та ОСОБА_12, майстром ОСОБА_14 директору департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації (т. 1, а. с. 102-110 ).

Таким чином, з викладеного вбачається, що відключення системи опалення та зливання теплоносія, що в подальшому спричинило розмерзання внутрішньої системи опалення та виходу з ладу системи теплопостачання, було здійснено саме за розпорядженням директора навчального закладу ОСОБА_3 Теплопостачання навчальних корпусів, де і мало місце розмерзання опалювальних пристроїв, не було відновлено після завершення виконання робіт по переобладнанню опалювальної системи - 31 грудня 2016 року.

В свою чергу ОСОБА_3 будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 26 грудня 2016 року мав місце вихід з ладу опалювальної системи в навчальному закладі, в зв'язку з чим і були здійснено спуск теплоносія, суду не надав.

Висновок експертного будівельно-технічного дослідження №120 від 20 лютого 2017 року, на який посилається позивач в апеляційній скарзі, не є доказом на підтвердження факту наявності аварії 26 грудня 2016 року. В той же час у вказаному висновку зазначено, що можливі технічні причини пошкоджень секцій радіаторів опалення в приміщеннях будівлі навчального корпусу ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» могли виникнути в результаті зношеності та зашлакованості чавунних радіаторів та труб опалення, які були встановлені більше 40 років назад. Таким чином, за такого стану опалювальної системи її відключення та спуск води з системи опалення взимку, під час морозів, було небезпечним, про що позивача неодноразово попереджали завідувач господарством та інші працівники навчального закладу.

Позивачем, як керівником навчального закладу, не вирішувалось питання виявлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності за невиконання посадових обов'язків, в тому числі і завідувача господарства ОСОБА_9, якого позивач вважає відповідальним за спричинену ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» майнову шкоду.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги наданий позивачем акт від 10 січня 2017 року, на який він також посилається в апеляційній скарзі (т.1, а. с. 225). Зокрема, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які його підписували, спростували обставини, що в ньому вказані. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначили що підписали даний акт через побоювання позивача. Крім того вказаний акт був наданий позивачем суду під час розгляду справи, у ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» він відсутній. Комісії з вивчення надзвичайної ситуації в Державному навчальному закладі «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» вказаний акт позивачем надано не було.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності відповідачами неналежного виконання директором навчального закладу ОСОБА_3 покладених на нього умовами контракту обов'язків, в результаті чого ДНЗ «Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту» зазнало значних збитків.

Посилання ОСОБА_3 на порушення строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, оскільки укладений з позивачем контракт може бути розірваний за ініціативи Міністерства освіти і науки України. Тобто, визначальним в даному випадку є обізнаність саме Міністерства з порушенням умов контракту.

Клопотання Сумської обласної державної адміністрації від 13 січня 2017 року № 01-17/420 та Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 13 січня 2017 року № 03-10/205 щодо дострокового розірвання контракту, укладеного 24.09.2015 року з ОСОБА_3 за неналежне виконання керівником без причин покладених на нього обов'язків, грубе порушення законодавства та обов'язків, передбачених контрактом, що призвело до виведення з ладу системи опалення навчального закладу, надійшло на адресу Міністерства освіти і науки України 16 січня 2017 року.

Окрім того, згідно пункту 8) частини першої статті 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а його розірвання з підстав передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням, а тому положення статті 148 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюється (правовий висновок Верховного Суду України у справі за № 6-86цс17).

Колегія суддів також не може взяти до уваги доводи позивача про те, що порушено порядок його звільнення, так як в наказі про звільнення не зазначені конкретні умови контракту, які він порушив. Сама по собі зазначена обставина не є підставою для задоволення позову про поновлення на роботі, так як звільнення позивача відбулось з підстав, зазначених у клопотанні Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації на адресу Міністерства освіти і науки України. Саме ці підстави були належним чином перевірені судом першої інстанції та суд дійшов вірного висновку щодо законності звільнення позивача.

Задоволення судом першої інстанції клопотання про виклик свідків, заявлене після початку слухання справи по суті, не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду. Слід зазначити також, що судом не було обмежено право позивача на подачу доказів в обґрунтування своїх вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -