Справа № 640/4475/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарях Балан Т.А., Снісаренко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3М, державний реєстратор Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4, Департамент державної реєстрації Харківської міської ради, ПАТ «Кредобанк» про визнання грошовим зобов*язанням, про визнання припиненим збов*язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, припинення обтяження нерухомого майна, визнання недійсним одностороннім правочином

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.03.2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3М, державний реєстратор Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4, Департамент державної реєстрації Харківської міської ради, ПАТ «Кредобанк» про визнання грошовим зобовязанням, про визнання припиненим збовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, припинення обтяження нерухомого майна, визнання недійсним одностороннім правочином.

В заяві до суду, уточнивши позовні вимоги просить: визнати грошове зобов'язання ОСОБА_2 перед нею за нотаріальним договором від 17.02.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 по виконання всіх грошових зобов'язань за кредитним договором №Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та договором іпотеки №Ф2417/02-12/S, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3; визнати припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог її зобов'язання перед ОСОБА_2 за кредитним договором №Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та договором іпотеки №Ф2417/02/12/S-1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зобовязання ОСОБА_2 перед нею за договором від 17.02.2012 року, укладений між позивачкою та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 по сплаті всіх сум за кредитним договором №Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та договором іпотеки №Ф2417/02/12/S-1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3; припинити обтяження нерухомого майна, а саме будинку за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини, будинок 30, який належить позивачці, накладені на підставі договору іпотеки №Ф2417/02-12/S-1 від 10.02.2012 року, засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі №431 та вилучити запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та запис про заборону відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним односторонній правочин ОСОБА_2 у вигляді звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання на предмет іпотеки житловий будинок №30 за адресою місто Харків, вулиця Нікітіної Галини, шляхом подачі заяви про прийняття одноосібного письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність та усунути перешкоди в користуванні майном (житловий будинок №30 по вулиці Нікітіної Галини, м. Харків) позивачці шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності №13872965 щодо об'єкта нерухомого майна житловий будинок, літ. А-2 з господарськими будівлями та спорудами: літ.«Д» басейн, літ. «Е» альтанка, №3-5 огорожа, №6,7 зливні ями, №1 замощення, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 120,9 кв. м., житловою площею 48,9 кв. м., розташовану за адресу: Харківська область, місто Харків, вулиця Нікітіної Галини, будинок 30, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, та відновлення запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на вищезазначений об'єкт нерухомості за позивачкою

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між нею та ПАТ «Кредобанк» 10.02.2012 року було укладено кредитний договір №Ф2417/02-12 та договір іпотеки №Ф2417/02/12/S-1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Згідно п.2.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 625000 грн. на строк до 01.02.2032 року.

Відповідно до договору від 12.02.2015 року відступлення прав вимоги за кредитним договором №Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та договору від 12.02.2015 року за договором іпотеки №Ф2417/02-12/ S-1 від 10.02.2012 року, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, 10 лютого 2012 року за реєстровим номером №431, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_2 стала кредитором та іпотекодержателем у кредитних правовідносинах, які виникли на підставі вищезазначених договорів кредиту та іпотеки.

Згідно п.1 договору від 17.02.2012 року, укладеного між позивачкою та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_2 прийняла на себе обов'язок сплачувати усі платежі (погашення всієї суми кредиту, відсотків, комісії, а також будь-яких інших платежів), що обумовлені кредитним договором №Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та договором іпотеки №Ф2417/02-12/S-1 від 10.02.2012 року, які укладені між позивачкою та ПАТ «Кредобанк». Договір від 17.02.2012 року, укладений між нею та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 є безумовним грошовим обов'язком ОСОБА_2 про прийняття на себе обслуговування боргу позивачки за кредитним договором №Ф2415/02-12 від 10.02.2012 року та договором іпотеки №Ф2417/02-12/ S-1 від 10.02.2012 року, укладеним між ПАТ «КРЕДОБАНК» та позивачкою. ОСОБА_2 зобов'язана була перед ОСОБА_1 погасити усі платежі за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки, а замість цього вона викупила у банку право вимоги. Відповідно до договору про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 12.02.2015 року банк передав ОСОБА_2 право вимоги за цими договорами до позивачки, про що банк її повідомив. Повідомлення про здійснення відступлення прав від 16.02.2015 року №27-1564/15, в якому зазначено, що всі невиконані грошові зобов'язання позивачки ОСОБА_1 за кредитним договором та всі зобов'язання іпотекодавця за договором іпотеки, що підлягали виконанню на користь банку і залишаються невиконаними на даний час, необхідно надалі виконувати в повному обсязі на користь нового кредитора, тобто ОСОБА_2 згідно з умовами кредитного договору, договору іпотеки та вимог законодавства України. Таким чином, замість виконання свого безумовного обов'язку перед позивачкою за нотаріальним договором від 17.02.2012 року, ОСОБА_2 викупила право вимоги до ОСОБА_1, чим поза волею ОСОБА_1 стала її кредитором за кредитним договором та договором іпотеки.

Зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки складають 1640152,08 грн., з яких 625000,00 грн. - основна сума кредиту, а 1015 152,08 грн. - відсотки за користування кредитом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ОСОБА_2В.) грошові кошти в розмірі 650347,36 грн., з яких: 588541,62 грн. - сума кредиту, що підлягає поверненню; 54894,21 грн. - проценти за користування кредитними коштами; 6911,53 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за період з 07.05.2013 року по 18.10.2013 року.

Відповідно до графіку платежів позичальник зобов'язаний до 01.02.2032 року сплати банку основну суму кредиту в розмірі 625000,00 грн. рівними частками по 2604,17 грн. Відсотки за користування кредитом складають 170 073, 31 грн. Сума у розмірі 54 897,21 грн. зафіксована сума відсотків станом на винесення Київським районним судом м. Харкова рішення від 20.06.2014 року, 115176,10 грн. - відсотки з липня 2014 року по листопада 2015 року.

Також, ОСОБА_1 в своєму позові зазначила, що ОСОБА_2 деякий час належним чином виконувала свої зобовязання перед нею, але з часом, без пояснення причин та без повідомлення перестала це робити. Таким чином, зобов'язання ОСОБА_2 перед позивачкою на момент подачі позову складають суму 765 526,46 грн., з яких: 588541,62 грн. - сума кредиту, що підлягала поверненню; 70073,31 грн. - проценти за користування кредитними коштами станом на09.11.2015 року; 6911,53 - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за період з 07.05.2013 року по 18.10.2013 року.

На разі позивачка повинна виконати перед ОСОБА_2 зобов'язання які виникли із кредитного договору та договору іпотеки, оскільки поза її волею між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 були укладені вищезазначені договори про відступлення прав вимоги. У свою чергу ОСОБА_2 зобов'язана виконати перед ОСОБА_1 свої безумовні грошові зобов'язання, які виникли у неї на підставі нотаріального договору від 17.02.2012 року. Розмір зобов'язань та умови виконання як у першому випадку, так і в другому є абсолютно однаковими, так як це є одне і те ж саме зобов'язання, яке виникає на підставі кредитного договору та договору іпотеки. Тому, позивачка вважає що її зобов'язання перед ОСОБА_2 з кредитного договору та договору іпотеки, та зобов'язання ОСОБА_2 перед нею з нотаріального договору від 17.02.2012 року мають бути визнані судом припиненими зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, просить визнати недійсним та скасувати односторонній правочин, на підставі якого ОСОБА_2 в позасудовому порядку провела реєстрацію права власності на спірній будинок за собою. Вважає, що ця реєстрація проведена незаконно, оскільки ОСОБА_1 не отримувала від нотаріуса жодного повідомлення, не надала висновку щодо оцінки майна, а тому потрібно визнати цей договір недійсним та скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не погодився, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним, надуманим, вимоги якого не ґрунтуються на вимогах закону та доказах, надавши до суду письмові заперечення.

Треті особи в судове засідання не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду, у зв*язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх в відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5-6 ст. 203 ЦК України.

Судом встановлено, що 10 лютого 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф2417/02-12, відповідно до якого банк зобов'язується надати ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 625000,00 грн. на строк до 01.02.2032 року, а ОСОБА_1 зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1, предметом якого є нерухоме майно: житловий будинок з прибудовами літ. А-2 загальною площею 120,9 кв. м., басейн літ. Д., альтанка літ. Е, огорожа № 3-5, зливна яма 6,7, замощення № І, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини, № 30, яке є власністю ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 10 лютого 2012 року.

12 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року та договір відступлення прав за договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1.

Згідно зазначеного договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № Ф2417/02-12 цедент - банк відступає цесіонарієві ОСОБА_2 права вимоги до ОСОБА_1 в повному обсязі (у зв'язку з чим ОСОБА_2 стає в їх межах кредитором за кредитним договором) з дати та за умови належного виконання ОСОБА_2 у повному розмірі свого обов'язку по оплаті банку за відступлення таких прав вимоги до ОСОБА_1 згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.3. зазначеного договору передбачено, що права вимоги до боржника, що відступаються цедентом цесіонарію на умовах цього договору, охоплюють права вимоги всієї заборгованості, визначеної в п.1.3. цього договору.

Із пункту 3.1. цього договору вбачається, що права вимоги до боржника відчужуються цедентом та набуваються цесіонарієм за вартістю, що становить 669220, 75 грн.

Пунктом 4.2.2 зазначеного договору вбачається, що впродовж п'яти робочих днів після одержання цедентом у повному розмірі суми, вказаної в п. 3.1 цього Договору, прийняти від цедента документацію (кредитний договір, актуальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію документа про видачу кредиту, тощо). Цесіонарій цим підтверджує повноту та достатність для цесіонарія переданого пакету документації щодо прав вимоги до боржника, що відступаються на умовах цього договору.

Пунктом 9.1. кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язаний повідомити банк про зміну місця проживання, роботи, прізвища або імені, інших обставин, здатних вплинути на виконання ним зобов'язань за цим договором протягом 3-х днів з моменту настання таких обставин.

Із договору відступлення прав за договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 вбачається, що права іпотекодержателя за договором іпотеки, які відступаються згідно з цим договором, переходять від цедента до цесіонарія з дати одержання цедентом від цесіонарія в повному розмірі суми вартості прав вимоги згідно з умовами договору відступлення прав вимоги (як оплати таких прав вимоги, яка також повністю охоплює вартість прав іпотекодержателя за договором іпотеки, які відступаються згідно з цим договором).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 за кредитним договором зазначену в договорі відступлення права вимоги суму сплатила в повному обсязі з урахуванням суми, яку сплатила раніше, тому має право вимагати від ОСОБА_1 погашення боргу за кредитним договором.

Також судом встановлено, що за кредитним договором зазначену в договорі відступлення права вимоги суму ОСОБА_2 сплатила в повному обсязі, отримала документи на предмет іпотеки.

Згідно представлених доказів, 17 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язалася погашати як заборгованість за ОСОБА_1, так і заборгованість за інших осіб за позикою в сумі 53000,00 доларів США.

Відповідно до рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення кредитного договору та договору іпотеки, оскільки ОСОБА_2 є одночасно кредитором та боржником з посиланням на кредитний договір від 10.02.2012 року та договір від 17.02.2012 року було відмовлено.

Згідно вимог ст. 526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Звертаючись до суджу з даним позовом позивач ОСОБА_1 просить, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 509, ч.ч.1,2 ст. 598, 601 ЦК України, визнати грошове зобов'язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором від 17.02.2012 року по виконання всіх грошових зобов'язань за кредитним договором від 10.02.2012 року та договором іпотеки та просить визнати припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог її зобов'язання перед ОСОБА_2 за кредитним договором №Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та договором іпотеки №Ф2417/02/12/S-1, та зобовязання ОСОБА_2 перед нею за договором від 17.02.2012 року, припинивши обтяження нерухомого майна, та визнати недійсним односторонній правочин ОСОБА_2 у вигляді звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобовязань на певних підставах не допускається. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Вимогами ст. 601 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вирішуючи питання про визнання зобов*язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором від 17.02.2012 року по виконання всіх грошових зобов'язань за кредитним договором від 10.02.2012 року та договором іпотеки та припинення зобов*язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_2 за кредитним договором №Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та договором іпотеки №Ф2417/02/12/S-1, та зобовязання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором від 17.02.2012 року, суд зазначає, що підстав для припинення зобов*язання шляхом зарахуванням зустрічних вимог немає.

Так, згідно досліджених договорів (кредитного, договору іпотеки та договору від 17.02.2012 року) вбачається, що договір від 17 лютого 2012 року регулює наміри щодо порядку здійснення переходу права власності на житловий будинок, який є предметом іпотеки від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шляхом виконання ОСОБА_2 обов'язку сплатити платежі як за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року, так і розрахуватися з іншими особами, які не є учасниками цього договору.

Також, судом враховано, що даний договір було укладено без погодження з Банком кредитором та в ньому не було визначено розмір суми кредиту, відсоткової ставки за користування кредитом, комісій, інших платежів. Крім того, умовами договору від 17.02.2012 року не передбачено порядок повернення, як суми кредиту, так і відсотків за користування кредитом, комісій та інших платежів, не визначено місце виконання зобов'язання, також не було встановлена відповідальність за невиконання зобов'язань, а відповідно сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов цього договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, підстав вважати, що оговори є припиненими шляхом зарахування зустрічних вимог у суду немає, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Також, не підлягають задоволенню і вимоги про припинення обтяження майна на нерухоме майно - будинку № 30 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини, накладеного на підставі договору іпотеки №Ф2417/02-12/S-1 від 10.02.2012 року, так як усі обтяження з цього нерухомого майна були зняті в зв'язку із задоволенням іпотекодержателем, забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, у відповідності до приписів ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Не підлягають задоволенню і вимоги про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки (житловий будинок № 30) з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини в рахунок виконання основного зобов'язання відбулося на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» і за своїм змістом не є одностороннім правочином, як вказує позивач.

Із договору відступлення прав за договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 вбачається, що права іпотекодержателя за договором іпотеки, які відступаються згідно з цим договором, переходять від цедента до цесіонарія з дати одержання цедентом від цесіонарія в повному розмірі суми вартості прав вимоги згідно з умовами договору відступлення прав вимоги (як оплати таких прав вимоги, яка також повністю охоплює вартість прав іпотекодержателя за договором іпотеки, які відступаються згідно з цим договором).».

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 року по справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що ОСОБА_1 умови кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10.02.2014 року належним чином не виконала, внаслідок чого у неї перед банком виникла заборгованість в розмірі 650347,36 грн., яка складається з: 588541,62 грн. - суми кредиту, що підлягає поверненню; 54894,21 грн. - процентів за користування кредитними коштами; 6911,53 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором за період з 07.05.2013 року по 18.10.2013 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10.02.2012 року та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в розмірі 650347,36 грн., з яких:588541,62 грн. - сума кредиту, що підлягає поверненню;54894,21 грн. - проценти за користування кредитними коштами;6911,53 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за період з 07.05.2013 року по 18.10.2013 року.

Згідно із пунктом 5.3. договору іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10.02.2012 року іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому витрати іпотекодержателя, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням на предмет іпотеки, також забезпечуються цією іпотекою. Тобто ці витрати бере на себе іпотекодавець та вони підлягають відшкодуванню іпотекодержателю в повному обсязі.

Згідно п. 5.4. за рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (договір про задоволення вимог іпотекодержателя): 5.4.1. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавця. Витрати на проведення експертної оцінки покладаються на іпотекодавця. Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноособово. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавецем.

Згідно матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_1 04.12.2015 року, через приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, була направлена вимога (заява) про усунення порушення зобов'язань по кредитному договору з вимогою погасити заборгованість перед ОСОБА_2 та роз'яснено щодо її права звернути стягнення на предмет іпотеки. Дана вимога була отримана ОСОБА_1 05.12.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також, ОСОБА_2 була проведена оцінка предмета іпотеки суб'єкту оціночної діяльності, яка разом із письмовим рішенням про прийняття у власність предмету іпотеки та іншими документами необхідними для відповідної реєстрацій, надано до держаного реєстратора, який 24 березня 2016 року здійснив за ОСОБА_2 реєстрацію право власності на нерухоме майно: житловий будинок з прибудовами літ. А-2 загальною площею 120,9 кв. м., басейн літ. Д., альтанка літ. Е, огорожа № 3-5, зливна яма 6,7, замощення № I, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини, № 30.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч.1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню. який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями ч.3 зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності шотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Суду не надано даних про оскарження рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а тому з підстав, вказаних в позові вимога про визнання недійсним одностороннього правочину задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є недоведеними, та не ґрунтуються на законі, у звязку з чим суд відмовляє у їх задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3М, державний реєстратор Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4, Департамент державної реєстрації Харківської міської ради, ПАТ «Кредобанк» відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя