Справа № 373/851/17
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

08 серпня 2017 року Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Рева О.І., розглянувши позовну заяву Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Переяслав-Хмельницької РДА Київської області,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 10.05.2017 звернувся до суду з позовом та просить визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Переяслав-Хмельницької РДА №298 від 16.03.2010 та №323 від 18.03.2010, якими передано у власність громадянам України ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,8990 га із земель, що перебувають у постійному користуванні ДСП «Головний селекційний центр України».

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 13.05.2017 відмовлено у відкритті провадження у даній справі в звязку з тим, що даний спір в межах заявлених позовних вимог та зазначеного субєктивного складу учасників процесу підлягає до розгляду господарським судом.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12.07.2017 ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.05.2017 скасовано, питання про відкриття провадження направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ознайомившись із змістом ухвали суду апеляційної інстанції, змістом позовних вимог та формою позовної заяви, суд не може погодитися з доводами апеляційного суду щодо визначення субєктного складу в даному спорі з огляду на наступне.

Так, рішенням господарського суду в справі №911/1704/16 (на яке посилається позивач і яке знаходиться в загальному доступі, але відсутнє в матеріалах справи) у справі за позовом ДСП «Головний селекційний центр України» з тих самих підстав, що і в справі, яка надійшла на розгляд до цього суду, до тих же осіб з аналогічними вимогами, встановлено, що відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011:

- справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам (абзац 3 п. 1.2.2. Постанови Пленуму);

- індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обовязки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам (абзац 2 п. 1.2.4. Постанови Пленуму);

- спір, що виник внаслідок порушення права субєкта господарської діяльності на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ГПК. Зокрема, відповідно до статті 20 ГК України, статей 16, 393 ЦК України визнання судом незаконним і скасування акта органів державної влади, влади Автономної Республіки Крим або місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, належить до способів захисту права власності. Предметом спору є захист права власності особи, а не публічно-правових інтересів держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади (п. 1.2.5. Постанови Пленуму).

Таким чином, з огляду на вище викладене, даний спір в межах заявлених позовних вимог та зазначеного субєктивного складу учасників процесу підлягає до розгляду господарським судом.

Крім того, в зазначеному представником позивача рішенні Господарського суду Київської області вказано, що відмовляючи в клопотанні третіх осіб про припинення провадження у справі в звязку з неможливістю розгляду даної справи в порядку господарського судочинства, суд дійшов висновку, що спір в контексті заявлених позовних вимог, сформульованих позивачем, цілком справедливо подано до розгляду господарським судом.

Також слід зазначити, що відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. В даному випадку і позивач і відповідач є юридичними особами, спори між якими не підсудні суду загальної юрисдикції. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що сторонами в даному спорі є фізичні особи не відповідає вимогам ст. 30 ЦПК України, оскільки треті особи, в розумінні цієї норми, не є стороною у справі.

Ні позивач, ні суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі не зазначили правові підстави для відкриття провадження за цим позовом в суді загальної юрисдикції.

Позивач посилається на рішення Господарського суду Київської області по справі № 911/1704/16, не надаючи його ні суду І інстанції, ні апеляційному суду. Доводи апеляційного суду про наявність такого рішення не підтверджені матеріалами справи, вони його просто не містять. Невизначеність позивача по субєктному складу сторін у спорі цивільному, невірне розуміння його представника змісту судових рішень, на які він посилається, не повинно бути підставою для змушення відкривати провадження в суді загальної юрисдикції з порушенням норм ЦПК України. У позовній заяві представник позивача зазначає, що ВАС України своїм судовим рішенням, у спорі між цими ж сторонами, закрив провадження в адміністративних справах, скасувавши судові рішення з посиланням на ту обставину, що подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Тобто, наявний не публічно-правовий, а приватно-правовий спір і в залежності від того, фізична чи юридична особа буде відповідачем у справі позивачу слід визначитися із підсудністю такого спору про право цивільне.

Посилання на те, що однією із сторін в цій справі є фізична особа безпідставні, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є третіми особами, і до них не заявлено жодної вимоги. Треті особи, згідно ст.30 ЦПК України, не є сторонами в цивільному процесі.

За таких обставин, приходжу до висновку відсутність правових підстав для відкриття провадження в цивільній справі у спорі між двома юридичними особами чи/або господарюючим субєктом та органом державної влади та про наявність підстав прийняти рішення про відмову у відкритті провадження за суб'єктним складом.

Право позивача на звернення до належного суду з вимогою до належної сторони судом не обмежується і не порушується.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.15; п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Переяслав-Хмельницької РДА Київської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5