Справа № 308/5864/17
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ФАЗИКОШ Г.В.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2017 року про визнання неподаною та повернення заяви до Закарпатського обласного державного українського музично-драматичного театру про поновлення особистого немайнового права, -

встановила:

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2017, якою його заяву було визнано неподаною та повернуто. В апеляції зазначає, зокрема, що ухвалу постановлено з порушенням вимог цивільного процесуального закону, ухвала не містить посилання на закон, прізвище секретаря судового засідання, імена або найменування осіб, які брали участь у справі тощо. Крім того, оскаржувана ухвала була постановлена без його участі, посилання судді суду першої інстанції на невиконання апелянтом вимог ухвали від 20.06.2017 є безпідставним, оскільки про наявність такої ухвали йому не було відомо, він її не читав. Просить скасувати ухвалу від 14.07.2017 і постановити нову ухвалу по суті його вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який апеляцію підтримав, представника Закарпатського обласного державного українського музично-драматичного театру ОСОБА_2, який скаргу не визнав, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи учасників процесу, суд приходить до такого.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.06.2017 залишено без руху заяву ОСОБА_1 у звязку з невідповідністю вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, розяснено необхідність усунення вказаних в ухвалі недоліків до 14.07.2017, але не пізніше пяти днів з моменту отримання ухвали, зазначено, що в разі не усунення недоліків заява буде визнана неподаною та повернута (а.с. 1).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2017 заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки він не усунув недоліки, що були зазначені в ухвалі від 20.06.2017 (а.с. 14).

Із таким вирішенням процесуального питання повною мірою погодитись не можна.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без руху суддя суду першої інстанції вказав на її невідповідність вимогам ст. 119 ЦПК України щодо форми, змісту заяви, формулювання її вимог. З наявних матеріалів убачається, що недоліки заяви (а.с. 3, 5-7), які перешкоджають її руху, мали місце, тому суддя обґрунтовано виходив із необхідності надання заявнику можливості їх усунути і мав підстави для прийняття відповідного процесуального рішення як такі. Водночас відповідне процесуальне питання повинно бути вирішене із дотриманням встановленого законом порядку.

Встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього ЦПК України, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали (ст. 121 ч. 1 ЦПК України). Заява визнається неподаною та повертається позивачу лише у випадку, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає відповідні вимоги (ст. 121 ч. 2 ЦПК України).

Виходячи з необхідності виконання вимог суду, за змістом ст. 8 ч. 8, ст. 122 ч. 6, ст. 127 ч. 1, ст. 222 ч. 3 ЦПК України та відповідно до п. 21.2. й інших положень Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17.12.2013 № 173, копію ухвали про залишення заяви без руху належить направити особі рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, яке після його отримання судом підшивається до справи.

Крім того, законом передбачено спосіб визначення строку для виправлення недоліків заяви, а саме, пятиденний строк з дня отримання адресатом ухвали. Проте, суддя визначив строк для виправлення недоліків ухвали шляхом формулювання про те, що їх слід виправити до 14.07.2017, але не пізніше пяти днів з моменту отримання ухвали, внаслідок чого виникла неясність і можливість різного тлумачення щодо того, в який саме строк належить виконати вимоги судді.

У справі міститься супровідний лист суду від 21.06.2017 про надіслання ОСОБА_1 копії ухвали судді місцевого суду від 20.06.2017 (а.с. 2), але відомостей щодо отримання адресатом зазначеного відправлення матеріали справи не містять.

В будь-якому разі, враховуючи, що заявник управі був подати докази виконання ухвали від 20.06.2017, якщо така направлялася судом, поштою, що потребує певного часу на доставлення кореспонденції, суддя суду першої інстанції не мав підстав для постановлення ухвали про визнання заяви неподаною та її повернення до кінця робочого дня 14.07.2017 і постановив ухвалу передчасно. На дату ухвалення судового рішення суддя обєктивно не міг би знати про виправлення недоліків заяви, якщо позивач вирішив скористатися правом надіслати документи поштою в кінці строку, хоча таку можливість суд слід було враховувати. Тож постановлення суддею ухвали без урахування вказаних обставин, в останній день процесуального строку (який, до того ж, не можна вважати належно визначеним), як слід розуміти у момент закінчення робочого часу в суді або одразу після цього, необґрунтоване.

Залишаючи заяву без руху також із тієї підстави, що з неї не був сплачений судовий збір, суддя, по-перше, не визначився із тим, чи має заявник, який додав довідку Ужгородської міжрайонної МСЕК про встановлення довічно другої групи інвалідності (а.с. 4), пільги зі сплати судового збору, по-друге, не зазначив ані суми належного до сплати збору, ані реквізитів для сплати, що унеможливлює виправлення недоліків заяви, які, при цьому, не були належно визначені.

Суддя суду першої інстанції залишив вищевикладене поза увагою і порушив порядок, встановлений для вирішення процесуального питання.

Відтак, судове рішення не можна визнати обґрунтованим і, оскільки вирішення процесуальних питань, що випливають із факту предявлення позову (подання до суду заяви), належить до компетенції суду першої інстанції (ст.ст. 107, 118-122 та інші норми ЦПК України), а розгляд справи, у якій провадження не відкрито, та вирішення апеляційним судом заяви по суті поза межами його компетенції не може мати місця, апеляцію на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України слід задовольнити частково, ухвалу скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2017 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді