Справа № 569/1771/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Багнюк О.І.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката Кисельової М.І.,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 лютого 2017 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 лютого 2012 року уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час шлюб з відповідачем рішенням Рівненського міського суду від 25 квітня 2017 року розірвано, малолітній син ОСОБА_5 залишений проживати з нею. Вони з відповідачем проживають окремо і відповідач належної допомоги на утримання сина їй не надає. ОСОБА_5 має вади зору, у зв'язку з чим потребує постійного лікування, крім того, дитина часто хворіє респіраторними захворюваннями, що потребує значних витрат.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково.

На заперечення позовних вимог посилається на неправдивість тверджень позивача щодо його неучасті в утриманні дитини. Вказує на те, що щомісячно надавав позивачу 1300 грн на утримання дитини та, крім того, сам витрачав певні кошти при особистих зустрічах з дитиною. Посилання позивача на хвороби сина вважає перебільшеними. Не заперечуючи необхідності сплати аліментів на утримання сина, погоджується на сплату їх у розмірі 1/4 частини заробітку або у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що сторони з 24 лютого 2012 року перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони разом не проживають, шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду від 25 квітня 2017 року, малолітній син ОСОБА_5 залишений проживати з позивачем.

Судом також встановлено, що на теперішній час відповідач належної матеріальної допомоги позивачу на утримання сина, який проживає разом з нею, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно статті 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у розмірі 1355 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, з 01 травня 2017 року - 1426 гривень, а з 01 грудня 2017 року - 1492 гривень.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України в редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку.

Як слідує з довідки про доходи від 29 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_4 працює на посаді конструктора у товаристві з обмеженою відповідальністю «Морган Феніче» і його середньомісячний заробіток за період лютий-липень 2017 року склав 8632,45 грн (51794,69 грн : 6).

Враховуючи встановлені по справі обставини, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на утримання сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, що на теперішній час становить приблизно 2150 грн, та визнає вказаний розмір аліментів розумним і справедливими.

Що стосується посилань позивача на стан здоров'я дитини, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Відповідно до вимог статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, ОСОБА_2, у разі необхідності та наявності для того достатніх підстав, не позбавлена права звернутися до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2017 року і до повноліття дитини.

Рiшення в частинi стягнення алiментiв у межах суми платежу за один місяць пiдлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_7 в доход держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі 04 вересня 2017 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь