АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

судді: - УсикаГ.І.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на корись ОСОБА_5 суму матеріального збитку в розмірі 11 235, 27 грн., судові витрати в розмірі 551,20 грн., а всього 11 786,47 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду обставинам справи не відповідають. Зазначила, що, згідно наявних в матеріалах справи доказів, розмір понесених ОСОБА_5 витрат на ремонт автомобіля складає 9 425,40 грн., а тому у суду не було правових підставі збільшувати цей розмір до 11 235,27 грн.. Вважає, що таке збільшення відбулося через безпідставне включення до суми збитків податку на додану вартість, нарахованого на кошти в розмірі 2 637,25 грн., що були витрачені на оплату заміни заднього правого ліхтаря. Суд першої інстанції не надав належної оцінки її доводам щодо скрутного майнового становища та незначного середньомісячного доходу, в зв'язку з чим необґрунтовано відхилив клопотання про розстрочку виконання рішення суду.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з]явилась, про день та час слухання справи судом повідомлялась у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2015 року в місті Києві по бульвару Шевченка, 45/1 відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Ходна», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень, було пошкоджено: правий задній ліхтар, задній бампер з правої сторони та задній правий поворотник, що підтверджується Довідкою Управління патрульної служби МВС України в м. Києві.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

18 листопада 2015 року ОСОБА_5 провела заміну пошкодженого внаслідок події правого заднього ліхтаря, що підтверджується виданою виконавцем послуги Публічним акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація» Філія «Автоцентр на Столичному» накладною № та квитанцією про оплату від 18 листопада 2015 року.

Вартість заміни правого заднього ліхтаря автомобіля «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2, склала 2 637,25 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 439,54 грн..

05 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» Філія «Автоцентр на Столичному» для проведення ремонту всіх пошкоджень, яких зазнав автомобіль «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок дорожньо - транспортної пригоду, що мала місце 20 жовтня 2015 року.

Згідно рахунку - фактури № від 05 серпня 2016 року, вартість робіт та запчастин, необхідних для відновлення автомобіля, складає 10 858,02 грн., в тому числі ПДВ 1 809,67 грн..

Вказана вартість включає в себе витрати на проведення робіт: розбирання та збирання заднього бамперу - 323,00 грн. без ПДВ, зняття та установка заднього бамперу - 377,00 грн., фарбування бамперу - 1 769,00 грн. без ПДВ, та витрати на запчастини: кронштейн заднього бампера - 321,00 грн. без ПДВ, кліпса - 4,15 грн. без ПДВ, накладка заднього бампера - 4 085,00 грн. без ПДВ, ліхтар задній правий протитуманний - 2 260,00 грн. без ПДВ.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, ОСОБА_5 просила стягнути з неї матеріальні збитки, понесені нею в ході відновлення автомобіля «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2, в сукупному розмірі 13 495,27 грн., посилаючись на те, що належний їй транспортний засіб зазнав пошкоджень саме з вини ОСОБА_4, а тому, остання повинна відшкодувати витрати на проведення відновлювального ремонту.

Задовольняючи позовні вимоги частково, та стягуючи з ОСОБА_4 на корись ОСОБА_5 у відшкодування завданого матеріального збитку 11 235, 27 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт заподіяння автомобілю «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2, механічних ушкоджень з вини ОСОБА_4 достовірно встановлений, а тому, понесені позивачем на проведення ремонту транспортного засобу грошові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. При цьому, враховуючи, що позивачем було відновлено задній правий ліхтар автомобіля при першому зверненні до сервісного центру в листопаді 2015 року, правових підстав для стягнення витрат на повторну заміну ліхтаря, що включені до рахунку від серпня 2016 року, немає, з огляду на що заявлена до стягнення сума підлягає зменшенню на вартість вказаної деталі - 2 260,00 грн..

Проте, в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Так, за правилом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статей 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (стаття 1188 ЦК України)

За змістом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Оскільки факт заподіяння належному ОСОБА_5 автомобілю «Кіа»,д.н.з. НОМЕР_2 механічних пошкоджень з вини та внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 достовірно встановлений, наявними в матеріалах доказами підтверджується понесення позивачем витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що завдані ОСОБА_5 збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Обґрунтованим також є висновок суду першої інстанції про те, що вартість проведеної в серпні 2016 року заміни заднього правого ліхтаря на суму 2 260,00 грн. не підлягає включенню до загальної суми збитків, що повинні бути відшкодовані відповідачем, з тих підстав, що заміна цієї деталі вже була проведена позивачем раніше, відразу після дорожньо - транспортної пригоди, в листопаді 2015 року.

Оскільки ОСОБА_5 не було зазначено належних обґрунтувань з приводу причин, у зв'язку з якими в серпні 2016 року нею було проведено заміну правого заднього ліхтаря, який після ДТП за участю відповідача нею вже було замінено у листопаді 2015 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у стягненні вартості цієї деталі та правильно зменшив суму збитків на 2 260,00 грн..

Разом з тим, зменшуючи визначену за рахунком - фактурою № від 05 серпня 2016 року вартість оплати за роботи та запчастини в розмірі 10 858,02 грн. на суму витрат по заміні ліхтаря у розмірі 2 260,00 грн. суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ця сума обчислена виконавцем послуг без урахування суми податку на додану вартість, яка також не підлягає включенню до загальної суми збитків.

Так, статтями 193, 194 Податкового кодексу України визначено, що загальна ставка податку на додану вартість становить 20% від бази оподаткування, якою, в даному випадку, є вартість вказаного товару.

Тобто, розмір податку на додану вартість, нарахованого на вартість заднього правого ліхтаря, становить 452,00 грн., та вказана сума безпідставно включена судом до загальної суми збитків, стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5.

За таких обставин, заявлена до стягнення сума в сукупному розмірі 13 495,27 грн., яка складається з витрат на заміну правого заднього ліхтаря в розмірі 2 637,25 грн. та витрат на проведення комплексних ремонтних робіт в розмірі 10 858,02 грн., підлягає зменшенню на вартість повторної заміни правого заднього ліхтаря в розмірі 2 260,00 грн. та на суму нарахованого на цю вартість ПДВ в розмірі 452,00 грн., і становить 10 783,27 грн..

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 є частково обґрунтованими, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року в частині визначення розміру збитків, які підлягають відшкодуванню, підлягає зміні в частині, шляхом зменшення суми відшкодування та стягнення з ОСОБА_4 на корись ОСОБА_5 у відшкодування завданого матеріального збитку 10 783,27 грн.. В решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про розстрочення виконання рішення суду на дванадцять календарних місяців шляхом сплати щомісячно рівних платежів, а доводи апеляційної скарги правильність цього висновку не спростовують, з наступних підстав.

Так, стаття 217 ЦПК України встановила, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

При цьому, вказана стаття не визначає порядку, підстав та умов, за наявності яких суд може відстрочити чи розстрочити виконання судового рішення.

Такий порядок та умови визначені в статті 373 ЦПК України, яка регулює вирішення судом питань щодо відстрочки і розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, частина 1 цієї статті визначає, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Таким чином, при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для розстрочення виконання судового рішення, суд повинен встановити наявність виняткових обставин, які реально ускладнюють його виконання.

Законодавець не наводить визначення поняття «виняткового випадку» для положень ст. 373 ЦПК України, таким чином, вказане поняття є оціночним та визначається судом з огляду на зазначені стороною обставини та надані докази.

В обґрунтування доводів щодо необхідності розстрочення виконання судового рішення ОСОБА_4 посилалася на те, що її родина складається з семи осіб, лише двоє з яких є працездатними, вона та чоловік. При цьому останній наразі не працевлаштований, тобто її щомісячний заробіток в розмірі 7 393,00 грн. є місячним бюджетом всієї родини.

Проте, як вбачається з поданих відповідачем доказів, членами її сім'ї є повнолітня донька від першого шлюбу, яка не позбавлена можливості працювати, та матір чоловіка пенсійного віку, яка має за законодавством право на отримання пенсії.

Чоловік відповідача також є особою працездатного віку та не позбавлений можливості працювати задля задоволення потреб своєї родини, а тому, колегія судів не вважає виключною обставиною той факт, що він наразі не працевлаштований.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_4 не було зазначено виключних та непереборних обставин, існування яких утруднює виконання судового рішення про відшкодування збитків, завданих внаслідок її дій ОСОБА_5, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подана відповідачем заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним відповідачем обставинам та безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд належно вивчив зазначені відповідачем доводи, послідовно виклав їх в рішенні, та, за результатами їх оцінки, дійшов висновку про те, що дані обставини не є виключними в розумінні ст. 373 ЦПК України та не можуть бути підставою для розстрочення виконання судового рішення.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції було змінено та зменшено належну до стягнення суму збитків, вирішенню також підлягає питання щодо розподілу відшкодування судових витрат.

Так, згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_5 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 580,00 грн., проте, оскільки Законом України «Про судовий збір» для позовів такої категорії встановлено судовий збір в розмірі 551,20 грн., саме з цієї суми підлягає обрахуванню розмір відшкодування сплаченого судового збору.

ОСОБА_4 при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 704,00 грн., проте, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», сплаті підлягала сума в розмірі 606,32 грн., що становить 110% від суми, яка підлягала сплаті при поданні позову, та саме з цієї суми підлягає обрахуванню розмір відшкодування сплаченого судового збору.

Оскільки за результатами судового розгляду позовні вимоги було задоволено частково, з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України щодо пропорційності відшкодування судового збору розміру задоволених позовних вимог, сплачений ОСОБА_5 судовий збір підлягає відшкодуванню частково, шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача у відшкодування витрат по сплаті судового збору 440,41 грн.. В зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню 121,87 грн., пропорційно відхиленій частині вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року змінити, зменшивши розмір збитків, які підлягають відшкодуванню, та судового збору, і стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на корись ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) у відшкодування завданих збитків 10 783,27 грн., у відшкодування сплаченого судового збору 440,41 грн., а всього 11 223,68 грн..

В решті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 121,87 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: