Справа № 175/1613/17
Провадження № 2/175/650/17
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Воздвиженського О.Л.,

при секретарі Перепелиці Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом про припинення стягнення з позивача аліментів на утримання сина у звязку із зміною обставин, які спонукали ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він з відповідачкою мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2012 року з позивача на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 до досягнення сином повноліття щомісячно. На підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини.

Син мешкає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Враховуючи той факт, що син проживає разом з позивачем він вважає, що має право на припинення стягнення аліментів з нього.

Позивач будучи повідомленим про час та дату судового засідання до суду не зявився та про причини неявки суду не повідомив, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, поти задоволення позовних вимог не заперечувала, позов визнала. Також відповідач зазначила, що дійсно дитина проживає разом з батьком.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2012 року з позивача на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 до досягнення сином повноліття щомісячно.( а.с. 9)

На підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини.

Син мешкає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою, виданою головою вуличного комітету, з якої вбачається, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 31 серпня 2016 року мешкає разом з батьком за адресою: вул. Геологів, 121 в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області.

Отже, вищевказані факти свідчать про те, що змінились обставини, які впливали на постановлення рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1, оскільки останній самостійно утримує сина і при цьому сплачує аліменти на користь відповідача, яка участі у вихованні та утриманні дітей не приймає.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно зі ст. 273 Сімейного Кодексу України, якщо матеріальний та сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до положень ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, а відповідач участі у його утриманні та виховані не приймає, хоча і отримує аліменти від позивача, у звязку з чим, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги стосовно припинення стягнення з позивача аліментів на утримання сина з 16.05.2017 року є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Однак вимога щодо скасування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2012 року ухваленого за результатами розгляду цивільної справи №2-410/4132/12-ц не підлягає задоволенню, оскільки нормами процесуального права, суд першої інстанції не наділено правом на скасування судового рішення, яке набрало законної сили.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 58-60, 88, 209,212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про стягнення аліментів задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 щомісяця до досягнення дитиною повноліття, що були стягнуті відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Л. Воздвиженський