Справа № 368/175/17 Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/2909/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 49 13.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мережко М.В., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

встановила:

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі з 09 травня 2008 року, від якого мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 14.12.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини щомісяця і до досягнення дитиною повноліття аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень.

Мотивувала позов тим, що коштів у сумі 600 грн., що відповідач щомісяця сплачує на утримання дитини, не вистачає на забезпечення її належними матеріальними умовами проживання, так як останнім часом син хворіє на хронічний тонзиліт, часті простудні та інші захворювання і у звязку з цим потребує систематичного проходження курсів лікування та санаторно-курортного оздоровлення, на проведення якого коштів немає.

Тому позивачка просила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 15 березня 2017 року позов задоволено, збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Стаття 180 СК України встановлює обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обовязку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у грошовій сумі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розмірів аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно із ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, СК України встановлює, що за загальним правилом аліменти стягуються у частці від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) боржника і лише в разі наявності обставин, передбачених ст. 184 СК України, обов'язок по доведенню яких покладається на позивача, суд наділений правом визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 09 травня 2008 року, від якого мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 14.12.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дитини щомісяця і до досягнення дитиною повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень.

Відповідно до довідки Ржищівської міської лікарні від 26.01.2017 року дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на диспансерному обліку в дитячій консультації з діагнозом: хронічний тонзиліт, часті простудні захворювання, понкреопатія, антено-невротичний синдром. Потребує курсів профілактичного лікування 2-3 рази в рік, санаторно-курортного оздоровлення.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_5 від 27.02.2017 року відповідач працює у ФОП ОСОБА_5 і одержує заробітну плату, розмір якої з січня 2017 року становить 3 200 грн. щомісячно.

Відповідач з 2015 року сплачує 600 грн. аліментів щомісячно на утримання дитини.

Судом встановлено, що з моменту ухвалення Кагарлицьким районним судом рішення від 14.12.2015 року у відповідача поліпшився матеріальний стан у звязку із його офіційним працевлаштуванням водієм у ФОП ОСОБА_5, а також встановлена наявність у дитини хронічних захворювань, що потребує постійного профілактичного лікування. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності збільшення розміру аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частити з усіх видів заробітку.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Колегія суддів не вбачає інших підстав для скасування та ухвалення нового судового рішення про зменшення визначеної місцевим судом частини аліментів на утримання дитини з 1/3 частина на ? частину, як про це просить апелянт.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мережко М.В.

ОСОБА_6