Провадження № 2/225/1793/2017
Справа № 225/3570/17
16 серпня 2017 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Мигалевича В.В.
секретаря - Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
В липні 2017 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Договору дарування від 10.12.1994 року вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 Вказує, що разом з нею в зазначеному будинку зареєстрована відповідач по справі -ОСОБА_3, яка фактично з 2013 року не мешкає за вказаною адресою, її особистих речей в будинку немає, всі витрати, пов'язані з утриманням будинку позивач несе одноособово. На багаторазові звернення до відповідача з проханням знятися з реєстрації, остання не реагує. Таким чином позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 втратила право на користування будинком АДРЕСА_1
Позивач в судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням справу слухати без її участі, повністю підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі.
Належно повідомлений через засоби масової інформації відповідач, в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено: на підставі договору дарування від 10.12.1994 року (а.с. 10-11) ОСОБА_2, тобто позивач по справі, є власницею житлового будинку АДРЕСА_1
Зміна прізвища позивача з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6).
Я вбачається з довідки про склад сім'ї (а.с.18) в будинку за вказаною вище адресою також зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_3, яка фактично в зазначеному будинку не проживає, не приймає участі в його утриманні та сплаті комунальних послуг, понад встановлені чинним законодавством строки, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 14.07.2017 року, вих. № 331 (а.с.19).
З огляду на це, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю та підстав для визнання відповідача, члена сім'ї позивача, таким, що втратив право користування житлом, так як він понад рік відсутній в ньому.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити повністю .
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП : НОМЕР_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: