Справа № 538/449/17
Провадження № 2/538/378/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

04 вересня 2017 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Алтухової О.С.,

при секретарі - Волошиній Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 23.08.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов"язки та виховання дитини, шлюбні стосунки не підтримуються з лютого 2013 року, тому просить суд розірвати шлюб.

В судове засідання позивач не з"явилась, надіславши до суду заяву про слухання справи без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, вимоги позову підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіславши до суду заяву про слухання справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, вимоги позову визнав.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 23.08.2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис № 113 ( а. с. 3 - свідоцтво про шлюб ).

Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 5 - копія свідоцтва про народження ).

Згідно п. 10 роз'яснень ППВС України № 11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім'я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим.

Таким чином, судом з'ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "ОСОБА_1".

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 10, 60, 197, 213, 215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 113 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області О.С. Алтухова