Провадження №2-о/521/319/17
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

26 липня 2017 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа РАГС Малиновського району м. Одеси, про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду у межах окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_2, який помер 03.06.2017 року та ОСОБА_3, який є її чоловіком, є одна й теж особа.

У ч. 2 ст. 256 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 256 ЦПК України. До таких умов віднесено:

1. Встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2. Коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

3. Заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

4. Встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» указано: при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

На підставі цієї Постанови в п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній. Також не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: тотожності осіб а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Як зазначено у заяві встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Однак заявнику не надана відмова органу РАГС, яку він може оскаржити в установленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Частинами 1 і 2 ст. 256 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту, а також що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зміст цих правових норм відповідає положенням ст. 234 ЦПК України, яка визначає поняття окремого провадження, як виду непозовного цивільного судочинства.

Системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Так заявник фактично просить встановити факт тотожності померлої особи та факт належності особі свідоцтво про шлюб. Однак, згідно ч. 3 ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. А тому даному випадку заявнику необхідно звертатись в порядку позовного провадження до заінтересованої, (чи іншої особи при спорі про реалізацію своїх прав) особи, чи оскаржити дії заінтересованої особи при відмові видати свідоцтво про смерть в адміністративному судочинстві в якому і підтверджувати факти про які вказується в цій заяві.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, заявник не позбавлений можливості оскаржити дії органів державної реєстрації актів цивільного стану в порядку адміністративного судочинства. Надалі заявник може також в порядку позовного провадження ставити питання про визнання за ним прав спадкоємця після закінчення строку на прийняття спадщини, в якому також і буде підтверджувати вказані факти.

Тому заява про встановлення такого факту не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 256 та п. 1 ч. 2 122 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 235 ч. 3 і 122 ч. 2 п. 1, 234. 256 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа РАГС Малиновського району м. Одеси, про встановлення юридичного факту

Повернути заявнику судовий збір у розмірі 324 грн. 80 коп., сплачену по квитанції №0.0.814624847.1 від 25.07.2017 року (банк отримувач ГУ ДКСУ в Одеській області).

Цю ухвалу невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5- денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя