Справа № 369/7209/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/2800/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 33 10.08.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Лівінського С.В., із участю секретаря Нагорної Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОН-МЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 13 066,27 грн. та судовий збір - 143,31 грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс» на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 37 196,32 грн. та судові витрати - 407,89 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд», держаний номерний знак НОМЕР_1, складає 87 196,32 грн., а Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила страхове відшкодування в розмірі 36 933,73 грн., тому до стягнення з неї підлягає сума 13 066,27 грн., а решта 37 196,32 грн. має бути відшкодована товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилалося, при цьому, на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і доказами по справі, власником автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, є Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕТОН-МЛ» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ( а.с. 50 ).

01 березня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕТОН-МЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс» укладений договір №БТ 2049 на оренду зазначеного транспортного засобу ( а.с. 51 ).

13 липня 2016 року ОСОБА_5, який перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс», по вул. Стуса в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, не надав переваги в русі автомобілю «Форд», держаний номерний знак НОМЕР_1, чим порушив п.п. 1.5, 2.3, 12.1 ПДР України, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Форд», держаний номерний знак НОМЕР_1, належний на праві власності позивачу ( а.с. 5а ).

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 серпня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, розміром 340 грн. ( там же ).

Згідно звіту №3989/4 від 30 липня 2016 року проведенного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» за замовленням Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», вартість матеріального збитку, завданоного позивачу аварійним пошкодженням автомобіля «Форд», держаний номерний знак НОМЕР_1, складає 41 583,74 грн. ( а.с. 12, 62-68 ).

09 листопада 2015 року страхова компанія виплатила позивачу, за її заявою, 36 933,73 грн. страхового відшкодування ( а.с. 81, 82 ).

Не отримавши повного відшкодування заподіяної шкоди, ОСОБА_3 04 серпня 2016 року звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, які уточнила 26 грудня 2016 року ( а.с. 2-5, 94 ).

Згідно наряду-замовлення №НЛ000075 від 05 жовтня 2015 року, ФОП ОСОБА_6 виконав ремонт автомобіля «Форд», держаний номерний знак НОМЕР_1, на суму 87 196,32 грн. ( а.с. 95-96 ).

На підтвердження оплати виконаних робіт та вартості запасних частин позивач надала суду апеляційної інстанції докази на сплату виконавцю робіт 87 200 грн.( а.с. 200 ).

Таким чином, не сплачена матеріальна шкода, заподіяна позивачу у результаті зазначеної пригоди, складає 50 262,59 ( 87 196,32 - 36 933,73 ) грн.

Як правильно встановив суд першої інстанції, названа сума матеріальної шкоди підлягає стягненню із відповідачів згідно положень ст.ст. 979, 1172, 1188, 1194 ЦК України.

Зокрема, із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в межах передбаченої полісом суми ( а.с. 61 ), належить відшкодуванню 13 066, 27 ( 50 000 - 36 933,73 ) грн. та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс» - 37 196,32 ( 50 262,59 - 13 066,27 ) грн.

Також, суд першої інстанції, у даному випадку, вірно зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем, відповідно до правової позиції Верховного суду України від 20 січня 2016 року, викладеній у справі №6-2808цс15, є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 22, 979, 1172, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 14, 1194 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.п. 2.4, 7.38, 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, ст.ст. 119, 120, 131 ЦПК України, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції та спростовуються належними та допустимими доказами по справі згідно положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України і достовірними по змісту.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про порушення порядку подачі до суду замовлення-наряду, що різницю між збитками та страховим відшкодуванням має сплачувати винна у ДТП особа, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, правового значення для правильного вирішення спору не має і не спростовує висновок суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог та не є, у даному разі, підставою для задоволення апеляційних вимог і у контексті положень ст. 308 ЦПК України.

Не відповідають дійсності і твердження апелянта про менший розмір страхового відшкодування, ніж той який визначив місцевий суд, з огляду на положення ст. 979 ЦК України, згідно якої за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Такою сумою у договорі страхування визначена цифра 50 000 грн., що не оспорював і страховик.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс» погодилось із ухваленим рішенням і апеляційну скаргу на нього не подавало.

Обставин, передбачених ч. 3 ст. 303 ЦПК України, які є обов'язковою умовою для перевірки законності та обґрунтованості ухваленого рішення у цій частині, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відтак, підстав для скасування оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції не вбачає у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України, згідно положень якої не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено при вирішенні заявлених вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відхилити. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОН-МЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортне підприємство «Вантажсервіс», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк А.С.

Судді: С.О. Журба

С.В. Лівінський