АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2025/17 Номер провадження 22-ц/786/1997/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Мартєва С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2017 року по справі за позовом Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, прохаючи стягнути з ОСОБА_2 на користь Кременчуцького об`єднаного управління ПФУ Полтавської області суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 16319 грн. 80 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в КОУПФУ Полтавської області та отримує пенсію за віком. В ході проведення документальної перевірки даних електронних ресурсів та пенсійних справ, відібраних за результатами співставлення даних про заробітну плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсії відповідачу, з наявними даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування в 2016 році було виявлено розбіжність по пенсійній справі №181128/622 ОСОБА_2 в заробітній платі з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року, так як за даний період було задвоєно суми страхових внесків, які були враховані для обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії з 01.01.2010 року. За період з 01.01.2010 року по 31.03.2016 рокуу виникла переплата пенсії в сумі 16319,80 грн. В досудовому порядку управлінням було запропоновано відповідачу дати згоду на погашення переплати пенсії шляхом щомісячного утримання 20% пенсії до повного погашення переплати пенсії в сумі 16319,80 грн.. Проте, відповідач відмовився від погашення переплати пенсії в добровільному порядку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 червня 2017 року в задоволенні позову Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржив позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, прохав оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Обґрунтування апеляційної скарги є аналогічними до обґрунтувань позовної заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуальногоправа.

Згідно з нормою ч. 3 ст. 10, що також передбачено і ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до норми ст. 1215 ЦК України позивачем не надано доказів недобросовісності набуття відповідачем отриманих коштів.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в КОУПФУ Полтавської області, отримує пенсію за віком, що не заперечувалось сторонами по справі.

Згідно наданого позивачем розрахунку, переплата пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.03.2016 року становить 16319,80 грн.

Згідно з заявою ОСОБА_2 від 07.04.2016 року він не дав згоди на утримання та (або) повернення грошових коштів у розмірі 16319 грн. 80 коп. у зв`язку із тим, що він не має жодного відношення до нарахування та звітності його пенсії (а.с. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України,за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-91цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, а відступ від неї має бути вмотивований судом.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

В матеріалах справи відсутні докази того, що завдана позивачу шкода у вигляді виплаченої відповідачу пенсії в сумі 16319 грн. 80 коп. є об`єктивним наслідком поведінки відповідача.

Позивачем також не надано доказів того, що ОСОБА_2 скоїв будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню недостовірні дані. Натомість, звертаючись з відповідним позовом Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області посилається на те, що переплата пенсії ОСОБА_2 виникла через задвоєння суми страхових внесків, які булу враховані для обчислення заробітної плати для призначення пенсії з 01.01.2010 року. Отже, сам позивач констатує відсутність вини відповідачки у вчиненні будь-яких дій задля отримання більшого розміру пенсійної виплати.

Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була добровільно виплачена позивачем відповідачці, як засіб до існування, також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно і відсутності недобросовісності з боку набувача.

Поняття «рахункова помилка» в чинному законодавстві не визначено.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12. 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки, як помилки, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Натомість, як вже зазначалось вище, позивач посилається на помилкове задвоєння суми страхових внесків, які були враховані для обчислення зарплати для призначення пенсії, а не, наприклад, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Отже, судом вірно не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 16319 грн. 80 коп., які є сумою пенсії, призначеної йому Кременчуцьким об`єднаним УПФУ Полтавської області, а також виплата коштів проведена позивачем добровільно, отже відповідно до ст. 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до переконання, що висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.1, 308 ч.1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: ОСОБА_1