Справа № 183/5721/16
№ 2/183/437/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

30 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що в період з 19 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_6.

У 2006 році, перебуваючи в шлюбі, на підставі довідки-рахунку з комісійного магазину, довідка-рахунок № ЄГП250531 від 30.11.2006 року, вона та чоловік придбали автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, право власності на який було зареєстровано на власника ОСОБА_6, автомобіль зареєстровано 19 вересня 2007 року в РЕВ 6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номерний знак НОМЕР_3.

ОСОБА_1 в заяві зазначила, що з грудня 2009 року вона та чоловік припинили сімейні відносини, стали проживати окремо, автомобілем користувався ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6.

Після смерті чоловіка їй стало відомо, що у березні 2011 року ОСОБА_6 надав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 довіреність на автомобіль, передав їм зазначений автомобіль, зазначений транспортний засіб використовує для здійснення підприємницької діяльності дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4

Через деякий час ОСОБА_3 повідомив її, що він придбав автомобіль у ОСОБА_6, але договір купівлі-продажу між ними не було укладено.

ОСОБА_1 в заяві посилалася на те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, до теперішнього часу право власності на спірний автомобіль зареєстроване за ОСОБА_6

Вона, як власник автомобіля, у відповідності до приписів ст. 317, 321, 387 ЦК України має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року встановлена належність їй автомобіля; надання довіреності ОСОБА_6 без її згоди на це; відсутність розписки або іншого документу про передачу грошових коштів за автомобіль; відсутність документів, що підтверджують повернення автомобіля власнику.

Ринкова вартість автомобіля складає 8 680,00 доларів США, що станом на 13.04.2016 року за курсом НБУ (2585,1713 грн. за 100 доларів США) становить відповідно 224 392,86 грн.

В зв'язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:

-витребувати від ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на її, ОСОБА_1 користь належний їй на праві спільної сумісної власності автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3;

-витребувати від ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на її, ОСОБА_1 користь технічний паспорт на автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги, позивач ОСОБА_1 також пояснила, що їй не відомо, де зараз знаходиться спірний автомобіль та технічний паспорт на нього.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав пояснив, що його дружина займалася підприємницькою діяльністю, торгувала овочами та фруктами на території ринку м. Новомосковська, він допомагав дружині, також, у них працював ОСОБА_5, який допомагав в торгівлі. Особисто він був знайомий з ОСОБА_1 на протязі десяти років, останній також займався торгівлею. 01 березня 2011 року він купив у ОСОБА_6 за 8 600 доларів США автомобіль Ford Tranzit, але договір купівлі-продажу не оформлявся, ОСОБА_6 надав довіреність на право розпоряджатися транспортним засобом на його ім'я та на ім'я ОСОБА_5 Автомобіль планувалося використовувати в торгівлі, і щоб ОСОБА_5 міг керувати ним, довіреність була оформлена і на його ім'я. Через деякий час він вирішив переоформити автомобіль на себе, але виявилося, що на автомобіль накладено 4 арешти. З цього приводу він зустрічався з ОСОБА_6, останній обіцяв вирішити проблеми, але арешти так і не були зняті. До нього неодноразово зверталися різні люди з питанням про автомобіль ОСОБА_6, та де він сам знаходиться, оскільки ОСОБА_6 був винен їм гроші. Наприкінці 2012 року або початку 2013 року, точну дату він не пам'ятає, він зустрів ОСОБА_6 та вони домовилися, що ОСОБА_6 забирає автомобіль, оскільки він арештований та повертає 6 500 доларів США. ОСОБА_6 забрав автомобіль, одразу віддав 500 доларів США, а решту не повернув. Позивач ОСОБА_1 з 2011 року знала про купівлю-продаж автомобіля.

Відповідач ОСОБА_4 в попередньому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні вимог, звернулася до суду з заявою про подальший розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі..

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Встановлено, що 17 серпня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесені рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль, відшкодування вартості безпідставно набутого рухомого майна.

При розгляді справи, крім іншого, позивач ОСОБА_1 доводила, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 знищили спірний автомобіль.

Рішенням суду від 17 серпня 2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, та встановлено, що 19 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 присвоєне прізвище - ОСОБА_9.

Також рішенням суду встановлено, що згідно з комп'ютерною базою даних АІС «Дніпро ДАІ» та «НАІС ДДАІ» ОСОБА_6 є власником автомобіля «Ford Tranzit», 2000 року випуску, тип ТЗ вантажний, фургон малотоннажний - В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, автомобіль зареєстровано 19 вересня 2007 року в РЕВ 6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номерний знак НОМЕР_3.

Згідно зазначеної довідки, автомобіль «Ford Tranzit» засіб було зареєстровано на підставі довідки-рахунку з комісійного магазину, довідка-рахунок № ЄГП250531 від 30.11.2006 року.

Оскільки автомобіль був придбаний 30.11.2006 року, суд застосував законодавство України, яке діяло на зазначений період часу, встановлено, що ОСОБА_6 придбав автомобіль на підставі договору купівлі-продажу з комісійного магазину.

Згідно рішення, суд прийшов до висновку, що у відповідності до ст. 60 СК України, майно, автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 був спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1, оскільки зазначене майно набуте подружжям за час шлюбу та належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно до спадкової справи, заведеної Новомосковською державною нотаріальною конторою, з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася дружина - ОСОБА_1, інших спадкоємців судом не встановлено.

Як зазначалося вище, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 на автомобіль було відмовлено.

Також рішенням суду було встановлено, що 01 березня 2011 року ОСОБА_6 оформив довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідно до якої, на виконання усного договору доручення, уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_3 користуватися та розпоряджатися від його імені автомобілем «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, довіреність видана на строк до 01 березня 2014 року. Довіреність містить застереження щодо перебування ОСОБА_6 в шлюбі з ОСОБА_1.

Пунктом 6 ч.1 ст. 248 ЦК України встановлено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає свої повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може привести до виникнення збитків.

Оскільки ОСОБА_6, як довіритель, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, представництво його інтересів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за довіреністю припинена з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вищенаведені обставини, встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року та не доказуються при розгляді зазначеної справи

17 травня 2016 року постановою нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, в зв'язку з тим, що заявником не наданий правовстановлюючий документ на транспортний засіб, рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на вищезазначене рухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Незважаючи на те, що в мотивувальній частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року зазначено, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, за ОСОБА_1 не визнавалося право власності на спірне рухоме майно, позивач ОСОБА_1 не зверталася до суду з позовом до належного відповідача з зазначеним позовними вимогами.

Згідно вимог ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, для витребування майна з чужого незаконного володіння особа повинна довести своє право власності на майно та те, що зазначене майно знаходиться у володінні відповідача (відповідачів).

Як зазначалося вище, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що їй не відомо, де зараз знаходиться автомобіль, відповідач ОСОБА_3 посилався на те, що він передав автомобіль ОСОБА_6 наприкінці 2012 року - на початку 2013 року.

З фотографій, наданих позивачем, вбачається, що: зафіксовано, що відповідач ОСОБА_5 здійснює торгівлю овочами та фруктами, зафіксовано передню частину автомобіля «Форд», номерний знак НОМЕР_1, також на одній з фотографій у лівому верхньому куті зафіксований один з куполів Свято-Троїцького собору в м. Новомосковську, з розміщеними будівельними лісами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що не може повідомити, коли зроблені зазначені фотографії, але, вони підтверджують той факт, що автомобіль перебував у відповідачів в період до осені 2014 року.

Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Львів-Реставрація» від 06.06.2016 року, організація виконувала ремонтно-реставраційні роботи по Світо-Троцькому собору м. Новомосковськ Дніпропетровської області в період з 2013 року по 2015 рік.

З вищезазначених фотографій неможливо зробити висновок, коли саме вони були зроблені, де зараз знаходиться спірний автомобіль, в якому стані, фотографії та довідка Публічного акціонерного товариства «Львів-Реставрація» не доводять факту перебування автомобіля у відповідачів на теперішній час, крім того, не спростовують твердження відповідача ОСОБА_3 в тій частині, що наприкінці 2012 року або початку 2013 року він повернув автомобіль ОСОБА_6

У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Незважаючи на вищенаведені приписи законодавства України, позивачем ОСОБА_1 суду не надано жодного доказу того, що спірне нерухоме майно - автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3 та технічний паспорт (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) знаходяться у відповідачів, в зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький