01.08.2017 р. Справа № 363/1802/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Котлярової І.Ю.,

при секретарі: Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із названим позовом в обґрунтування якого зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, іншими співвласниками вказаної квартири є його сестра - ОСОБА_3, якій належить 1/4 частина та його мати - ОСОБА_2, якій належить 1/2 частина квартири. Зазначив, що на даний час в спірній квартирі проживає тільки його сестра із чоловіком та дітьми. Він з сестрою не може домовитися про порядок користуванні квартирою, сестра чинить перешкоди у користуванні квартирою неправомірно використовуючи її для власного проживання, натомість він змушений орендувати житло, у зв'язку з чим, змушений звернутися до суду та уточнивши позовні вимоги просить суд, встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату 2 площею 12,3 кв. м.; у користування ОСОБА_3 виділити житлову кімнату 5 , площею 10, 9 кв.м.; у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату 6 площею 17,9 кв.м. у загальному користуванні залишити кухню 7,5 кв.м., туалет - 1,5 кв.м., ванну кімнату - 2,9 кв.м., коридор - 12,6 кв.м.. Крім того, просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечую проти встановлення порядку користування.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечую проти встановлення порядку користування.

Суд, дослідивши надані до суду документи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2004 року № 47 серії НОМЕР_1 ОСОБА_6, ОСОБА_2,ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності в рівних частках кожному належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2008 року ОСОБА_7 є власником 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10). Співвласниками інших частини є ОСОБА_3, якій належить 1/4 частина та ОСОБА_2, якій належить 1/2 частина квартири.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_3, після одруження змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 28).

Згідно з технічним паспортом, спірна квартира є трикімнатною та має загальну площу - 69,4 кв.м., житлову площу - 41,1 кв.м., у тому числі житлова кімната №2 - 12,3 кв.м., житлова кімната 5-10,9 кв.м., житлова кімната 6 - 17,9 кв.м., кухня - 7,5 кв.м., туалет - 1,5 кв.м., ванна кімната -2,9 кв.м., коридор - 12,6 кв.м., вбудована шафа - 0,3 кв.м., вбудована кладова -1,1 кв.м., лоджія - 1,5 кв.м., балкон - 0,9 кв.м (а.с. 11-12).

Право на житло гарантоване людині статтями 47, 48 Конституції України. Так, ч. 3 ст. 47 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст.316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на те, що сторони є власниками квартири, а право власності є непорушним, позивач має право проживати в спірному помешканні на рівні з іншими співвласниками.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку

Згідно положень ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Оскільки сторони під час розгляду справи добровільно дійшли згоди щодо порядку користування квартирою та погодили кому буде належати, яка кімната, суд вважає за необхідне встановити визнаний сторонами порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату 2 площею 12,3 кв. м.; у користування ОСОБА_3 виділити житлову кімнату 5 , площею 10, 9 кв.м.; у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату 6 площею 17,9 кв.м. у загальному користуванні залишити кухню 7,5 кв.м., туалет - 1,5 кв.м., ванну кімнату - 2,9 кв.м., коридор - 12,6 кв.м.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню сплачений судовий збір у сумі 551, 21 гривень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 3, 15, 57-64, 208-223 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 328, 353, 355, 356, 358, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 47, 48 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату 2 площею 12,3 кв. м.;

у користування ОСОБА_3 виділити житлову кімнату 5 , площею 10,9 кв.м.;

- у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату 6 площею 17,9 кв.м.

- у загальному користуванні залишити кухню 7,5 кв.м., туалет - 1,5 кв.м., ванну кімнату - 2,9 кв.м., коридор - 12,6 кв.м.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 21 копійку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Ю. Котлярова