Справа № 194/379/17
Номер провадження 2/194/441/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Солодовник І.С.,

при секретарі - Сафоновій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області у залі суду цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третіх осіб - Тернівського міського сектору Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», органу опіки та піклування Тернівського міського виконкому Дніпропетровської області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття громадянина з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В :

10.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, а 29.06.2017 року з уточненою позовною заявою до відповідача, третіх осіб про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття громадянина з реєстраційного обліку, в якій зазначає, що на підставі права власності за договором дарування від 02.04.2004 року йому належить АДРЕСА_1.

В 2013 році в вищезазначеній квартирі ним була прописана дружина його сина ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2015 року його син з дружиною не мешкали разом та 19.01.2017 року вони розірвали шлюб. За період з 2015 року відповідач з онукою жодного разу не з'являлися у АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 не мешкають за вищевказаною адресою, але залишаються в ній прописані, тим самим порушують його право власності, оскільки він в повному обсязі не може користуватися та розпоряджатися квартирою на свій розсуд, несе додаткові витрати, пов'язані зі сплатою комунальних послуг за відповідача та її доньку, сплату за використання газом, так як плата стягується за кількість прописаних осіб.

У зв'язку з чим, просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1; усунути перешкоди в користуванні та володінні нерухомого майна, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з відповідача на його користь суму судового збору в розмірі 640 грн..

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстрації, а дитині ОСОБА_3 залишити право користування житловим приміщенням за адресою по АДРЕСА_1 та відмовляється від виклику та допиту свідків (а.с. 51).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти позбавлення її права користування житловим приміщенням за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 52).

Представник третьої особи - Тернівського міського сектору Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з'явився, однак їх представник надіслав до суду письмового листа, про те, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» функції/зняття з реєстрації місця проживання з 04.04.2016 року здійснює орган реєстрації - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 40).

Представник третьої особи - КП «ТЖКП» м. Тернівка Дніпропетровської області - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, хоча подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, з будь яким рішенням суду згодна (а.с. 49).

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тернівського міськвиконкому Дніпропетровської області Султанова А.Р. в судове засідання не з'явилася, хоча подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 (а.с. 54).

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить уточнені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири від 02.04.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, технічним паспортом від 05.05.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2004 року (а.с. 10, 11-12, 13).

Позивач ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.04.2017р., виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 7).

З виписки з адресної картки № 301 від 03.05.2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, видно, що ОСОБА_8 - син позивача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017 року, видно, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано (а.с. 14).

За ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З огляду на викладене, позивач є єдиним власником спірної квартири та може здійснювати своє право на власний розсуд.

На підставі ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 155 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до правових позицій, викладених у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вбачається, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як встановлено з письмової заяви відповідача ОСОБА_2, вона не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Крім того, у відповідності до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищезазначене та обставини справи, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти визнання її особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, Протоколом 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 10, 57, 60-61, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 316-317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150, 155 Житлового кодексу УРСР, суд, -

В И Р I Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третіх осіб - Тернівського міського сектору Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», органу опіки та піклування Тернівського міського виконкому Дніпропетровської області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття громадянина з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.С. Солодовник