Справа № 359/3347/17
Провадження №2/359/1616/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 серпня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :
головуючого судді Вознюка С.М.,
при секретарі Пугач Д.О., Пустовіт А.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики -
25.04.2017 року позивач ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 160 380 (сто шістдесят тисяч триста вісімдесят) гривень основного боргу відповідно письмових розписок від 30.12.2012 року та 23.08.2013 року, процентів за користування грошовими коштами в розмірі 76 982 (сімдесят шість тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) гривні, що разом складає 237 362 (двісті тридцять сім тисяч триста шістдесят дві) гривні та попередньо сплачений судовий збір у розмірі 2 373 грн. 62 коп.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.12.2012 року відповідач по справі ОСОБА_2 взяла у її чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в борг 4 000 (чотири тисяч) доларів США, що є еквівалентом 106 920 гривень. Відповідно до усної домовленості, яка знайшла відображення у тексті письмової розписки, строк надання позики ОСОБА_2 становив 6 місяців з моменту передачі грошових коштів чоловіком позивачки, ОСОБА_3, а остаточним строком повернення грошей мало бути 01.07.2013 року. Також, відповідно до їхньої домовленості, за користування грошовими коштами ОСОБА_2 зобов'язувалася сплачувати проценти в розмірі 240 (двісті сорок) доларів США щомісячно на протязі шести місяців. Тобто сума по процентам за шість місяців становить 1 440 (одна тисяча чотириста сорок) доларів США, що є еквівалентом 38 491 (тридцяти восьми тисяч чотириста дев'яносто однієї) грн. 20 коп. Одержання відповідачем зазначеної суми грошей у борг та зобов'язання сплачувати щомісячно проценти за користування грошима підтверджується письмовими розписками від 30.12.2012 року, які знаходяться у позивача. Крім цього, відповідачка ОСОБА_2 23.08.2013 року додатково взяла у чоловіка позивача ОСОБА_3 в борг 2 000 (дві тисячі) доларів США, що є еквівалентом 53 460 (п'ятдесяти трьох тисяч чотирьохсот шістдесяти) гривень, строком на 1 рік з моменту передачі грошових коштів чоловіком позивача, тобто до 01.09.2014 року. Також, згідно їхньої домовленості, яка відбулась 23.08.2013 року, за користування вказаними грошовими коштами ОСОБА_2 зобов'язувалась сплатити одноразово проценти за весь рік в розмірі 1 440 (одна тисяча чотириста сорок) доларів США, що є еквівалентом 38 491 (тридцяти восьми тисяч чотириста дев'яносто однієї) грн. 20 коп. Одержання відповідачем зазначеної суми грошей у борг та зобов'язання сплатити одноразово проценти за користування грошима підтверджується письмовими розписками від 23.08.2013 року, які знаходяться у позивача.
В позовній заяві, позивач зазначила, що на момент смерті ОСОБА_3, всупереч домовленості, відповідач ОСОБА_2 ніяких грошових коштів йому не повертала, а на її звернення до ОСОБА_2 з вимогою повернення грошей, остання відмовлялася повернути гроші в добровільному порядку. Позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею до якої перейшло право вимоги даного грошового зобов'язання, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.
До початку розгляду справи через канцелярію суду представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, також без фіксації технічними засобами проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр». Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Встановлено, що 30.12.2012 року ОСОБА_3 передав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 4 000 доларів США терміном на 6 місяців, тобто до 01.07.2013 року, а ОСОБА_2 зобов'язувалась повернути позивачу ці грошові кошти разом з процентами за користування грошима в розмірі 240 (двісті сорок) доларів США щомісячно на протязі шести місяців. Ці обставини підтверджуються копією розписок (а.с.8). Крім цього, 23.08.2013 року ОСОБА_3 передав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США терміном на 1 рік, до 01.09.2014 року, а за користування вказаними грошовими коштами ОСОБА_2 зобов'язувалась сплатити одноразово проценти за весь рік в розмірі 1 440 доларів США.
Позивач ОСОБА_1, відповідно до довідки виданої Бориспільською міською державною нотаріальною конторою вих. № 434/02-14 від 04.04.2016 (а.с.10), являється єдиною спадкоємицею після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловіка ОСОБА_3, оскільки їхні спільні діти, після смерті батька подали до нотаріуса заяви про відмову від спадщини на користь матері, позивача. А тому, згідно ч. 1 ст. 1261 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, до якої перейшло право вимоги даного грошового зобов'язання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
При цьому суд також враховує, що за змістом ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні та, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Згідно з частинами першою, другою ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, вираження у договорі грошового зобов'язання в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом положень статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
При цьому суд враховує, що відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі і повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
В зв'язку з цим розписки відповідача ОСОБА_2 про отримання в борг грошових коштів від ОСОБА_3 є документами, які видаються боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (а.с.8-9).
Крім того суд враховує, що укладені розписки містять необхідні відомості щодо дати необхідної передачі коштів, їх кількості та обов'язку відповідача їх повернути позичальникові у певний строк.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що в обумовлений строк відповідач повернув ОСОБА_3, за час його життя, або ОСОБА_1, після смерті чоловіка, позику. Ця обставина свідчить про те, що у ОСОБА_2 виник борг в розмірі 6 000 доларів США та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2 880 доларів США, що разом становить 8 880 доларів США, що є еквівалентом 237 362 грн. 00 коп.
Будь-яких доказів, які б спростовували ці твердження, а саме, що борг за договорами позики було погашено, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути борг за договором позики в формі розписки в розмірі 8 880 доларів США, що є еквівалентно 237 362 грн. 00 коп.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З квитанції № 18281692-1 від 25 квітня 2017 року (а.с.1) вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 2373 гривні 62 копійки. Пред'явлений ним позов задоволений в повному обсязі.
З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на користь позивача в порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2373 гривні 62 копійки.
Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з оголошенням в пресі про виклик до суду в розмірі 336 грн. 00 коп., що підтверджено документально.
На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.1 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, 218 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи відсутній) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1), - суму заборгованості та відсотків за користування коштами в розмірі 237 362 грн. 00 коп., 2373 грн. 61 коп. сплаченого судового збору та 336 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з викликом відповідача, а всього 240071 (двісті сорок тисяч сімдесят одна) грн. 61 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя Бориспільського міськрайонного суду
Київської області С.М.Вознюк