Ухвала

іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті його батьків та на грошові вклади на рахунку, що знаходиться у філії № 7856 Червоноградського Ощадбанку на ім'я ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовано тим, що його син, ОСОБА_5 з березня 2004 року без реєстрації проживав разом із його батьками у АДРЕСА_1, у якій проживає і по даний час. Разом цим, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, і за життя заповіту останнім складено не було, а тому спадок за законом перейшов у власність його матері - ОСОБА_7, яка за життя не встигла оформити свідоцтво про прийняття спадщини та право власності на квартиру, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 є спадкоємцем по закону першої черги після померлих батьків, однак не проживав зі своїми батьками, а у вказаний законодавством шестимісячний термін не зміг звернутись до нотаріуса із відповідною заявою у зв'язку з хворобою. В подальшому, він звернувся до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою від 04 вересня 2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач також вказує, що у серпні 2015 року його син звертався до Червоноградського міського суду з позовом про визнання факту спільного проживання, факту прийняття спадщини та визнання права власності за законом, а він звернувся із зустрічною вимогою про відновлення пропущеного строку для прийняття спадщини, проте рішенням суду від 29 грудня 2015 року первісні та зустрічні позовні витяги були залишені без задоволення.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалю апеляційного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року в частині висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спадкову квартиру в порядку спадкування після смерті його батьків та грошові вклади, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності батькам позивача - ОСОБА_8 та ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 26 листопада 2003 року. У квартирі були зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с.9).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що ОСОБА_4 у встановлений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про відновлення пропущеного ним строку для прийняття спадщини після смерті батьків і визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовлено (а.с. 114-119).

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина 1 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки він не прийняв спадщину у визначений законом порядку.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.В. Кафідова

О.В. Умнова