ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5041/13-ц
Провадження № 6/210/130/17
У Х В А Л А

іменем України

"21" серпня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Філіпенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання в.о. начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшло в.о. начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа. В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні в Металургійному ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №210/5041 2/210/1705 від 09.12.2003 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 700 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян щомісяця до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, починаючи з 18.07.2013 року. Вказує на те, що вжитими заходами встановити місцезнаходження боржника неможливо. Зазначає, що боржник ухиляється від сплати аліментів, у звязку з чим просить обмежити боржника у праві виїзду за кордон.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на негайний розгляд подання відповідно до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши подання державного виконавця та додатки додані до нього, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини необхвдно стягувати щомісяця аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 року і до повноліття дитини (а.с. 6).

10.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 5, зворот).

Постановою державного виконавця від 01.02.2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 8).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру №1243 згідно облікових даних станом на 01.03.2016 року за власниками зазначеними у постановах Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ транспортні засоби на праві власності не зареєстровані (а.с. 13).

З висновку за матеріалом ЖЄО від 20.02.2017 року №2910 вбачається, що ОСОБА_7, яка є матір'ю ОСОБА_3 по телефону пояснила, що її син знаходиться на території АРК Крим, коли він повернеться додому їй невідомо (а.с. 14).

Як вбачається з розписки ОСОБА_3 від 09.02.2016 року останній з виконавчим документом про стягнення з нього ознайомлений, про кримінальну відповідальність за не виконання рішення суду повідомлений (а.с. 11).

Згідно пояснень ОСОБА_3 від 09.02.2016 року, він не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 у зв'язку з з його хворобою, він не може сплачути їх вчасно, но від них не відмовляється. З сумою заборгованості ознайомлений (а.с. 12).

Відповідно до Акта державного виконавця від 20.06.2017 року при виході було встановлено, що боржник ОСОБА_3 за адресою: вул Постишева, 29/35 не мешкає з 08.05.2016 року. До цього часу періодично з'являвся. Аліменти не сплачує. В даний час місце знаходження ОСОБА_3 невідомо, засоби зв'язку відсутні (а.с. 15).

Однак акт складений та підписаний без присутності понятих.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», визначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Звернувшись з поданням державний виконавець не зазначив обґрунтування у чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа і доданих до нього матеріалів, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії боржника, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_3 свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань.

Враховуючи викладене суд вважає, що подання є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання в.о. начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Хлистуненко