Справа № 265/5820/17
Провадження № 6/265/181/17
У Х В А Л А

28 серпня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

зацікавлена особа: ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

До Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя звернувся державний виконавець Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ОСОБА_1 з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Лівобережному ВДВС міста Маріуполя знаходиться виконавче провадження № 51095205 з виконання виконавчого листа № 2/263/1031/2016, виданого 10 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Боржником за даним виконавчим документом є ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, яким рішення суду не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено.

Згідно відповіді з Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26 липня 2011 року.

07 липня 2017 року у звязку з виникненням заборгованості понад 3 місяці, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно акту державного виконавця від 26 липня 2016 року, до Відділу ДВС зявилась мати боржника ОСОБА_2 та пояснила, що боржник за адресою: м. Маріуполь вул.. Алмазна, 26 на момент проведення виконавчих дій не проживає, але зареєстрований з 2011 року.

Відповідно до відповіді з Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Територіального сервісного центру 1441, за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей з ДПС та УПФУ боржник ніде не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків в установах банків не має.

На запит державного виконавця до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, була надана відповідь, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодноразово перетинав державний кордон України.

Боржнику на адресу надсилались листи, але він їх не отримує. Зокрема, борг по аліментам станом на 01 серпня 2017 року становить 14933, 24 гривень.

Отже, боржником ОСОБА_2 рішення виконано не було, а боржник ухиляється від його виконання, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 2/263/1031/16, виданим 10 травня 2016 року.

У судове засідання на розгляд подання державний виконавець Чепурна Т.С., яка діє на підставі довіреності, не зявилася за невідомих суду причин.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

За вимогами ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За положеннями п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п. 5 ст. 6 цього Закону, у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України.

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків. На момент звернення до суду з даним поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Так, суду не надано доказів про повідомлення боржника ОСОБА_2 про наявність заборгованості та її суму, оскільки на підтвердження відсутності божника за місцем реєстрації державним виконавцем надано акти, які датовані 06 липня 2016 року та 26 липня 2016 року, тобто річної давності.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Окрім цього, державним виконавцем 07 липня 2016 року винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості вимог щодо обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, зацікавлена особа: ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду в Донецькій області через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя _____________________ Мельник І.Г.