УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства «Арматех» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Арматех» про визнання недійсним наказу про звільнення,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який під час розгляду справи неодноразово уточнювала та остаточно просила визнати незаконним звільнення за наказом від 16 грудня 2014 року № 2-к із формулюванням «звільнити 16 грудня 2014 року за власним бажанням»; зобов'язати відповідача скасувати наказ від 16 грудня 2014 року № 2-к і електронний запис за грудень 2014 року про звільнення ОСОБА_2 16 грудня 2014 року за ст. 38 КЗпП України у таблиці 5 електронного звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування додатку 4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів України від 09 вересня 2013 року № 454 та затвердженого одноіменним наказом Міністерством фінансів України за від 14 квітня 2015 року № 435, шляхом надання цьому запису статусу «скасовуюча», поновлення запису за вересень 2014 року про звільнення ОСОБА_2 22 вересня 2014 року за ч. 1 ст. 36 КЗпП України в додатковій таблиці цього ж звіту та Порядку шляхом надання цьому запису статусу «початковий»; вважати позивача звільненою 22 вересня 2014 року відповідно до наказу від 22 вересня 2014 року № 5 на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 за наказом Приватного виробничо-комерційного підприємства «Арматех» від 16 грудня 2014 року № 2-к із формулюванням «звільнити 16 грудня 2014 року за власним бажанням».

Зобов'язано Приватне виробничо-комерційне підприємство «Арматех» скасувати наказ від 16 грудня 2014 року № 2-к і електронний запис за грудень 2014 року про звільнення ОСОБА_2 16 грудня 2014 року за ст. 38 КЗпП України у таблиці 5 електронного звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» додатку 4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів України від 09 вересня 2013 року № 454 та затвердженого одноіменним наказом Міністерством фінансів України від 14 квітня 2015 року за № 435, шляхом надання цьому запису статусу «скасовуюча» та поновити запис за вересень 2014 про звільнення ОСОБА_2 22 вересня 2014 року за ч. 1 ст. 36 КЗпП України в додатковій таблиці цього ж звіту, цього ж Порядку шляхом надання цьому запису статусу «початковий».

Змінено формулювання звільнення ОСОБА_2 із «звільнити ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера за сумісництвом з 16 грудня 2014 року за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України)» на правильне «звільнити ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера за сумісництвом з 22 вересня 2014 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України».

Вирішено питання про судовий збір.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року змінено рішення суду першої інстанції, скасовано у частині покладення зобов'язання щодо скасування наказу та електронного запису на Приватне виробничо-комерційне підприємство «Арматех», надання статусу цьому запису, поновлення запису та зміни формулювання звільнення; ухвалено у цій частині нове рішення, який у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Приватне виробничо-комерційне підприємство «Арматех» просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилами ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією з підстав припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції в нескасованій частині своїх висновків і апеляційний суд, надали належну оцінку наявним у справі доказам згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, достатньо повно установили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, про що свідчить зміст оскаржуваних рішень судів.

Статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржувані рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам ст. ст. 213-215, 303, 316 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги щодо доказів і доказування зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Посилання заявника у касаційній скарзі на порушення судами норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи по суті та не спростовують висновків судів в оскаржуваній частині.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Приватному виробничо-комерційному підприємству «Арматех» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Арматех» про визнання недійсним наказу про звільнення, за касаційною скаргою на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак