Справа № 464/1865/15 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/1259/17 Доповідач в 2-й інстанції:Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дудко Олена Олександрівна, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27.10.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, загальною площею 115.6 м.кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за ОСОБА_6 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, індексний №14805413 від 30.07.2014 року (15:19:22), прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бойко Н.В.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 05.08.2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований за реєстраційним №548.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_7 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, 46-1 по 46-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, індексний №14923543 від 05.08.2014 року (12:29:38), прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.08.2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, 46-1 по 46-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований за реєстраційним №566.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_4 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, 46-1 по 46-10, які знаходяться за адресою м. Львів, вул. Я. Ярославенка, 47, індексний №14998935 від 07.08.2014 року (16:29:36), прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 1705 грн. 20 коп. судового збору.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова 12.12.2016 року заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Сихівського районного м. Львова від 27.10.2016 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст.215, 216 ЦК України. На думку апелянта, захист права позивача можливий лише шляхом подання до суду віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, на право витребування в добросовісного набувача свого майна. Зазначає, що право власності за ОСОБА_6 на нежитлові приміщення було зареєстровано в законний спосіб на підставі рішення суду, який в подальшому відчужив ці приміщення ОСОБА_7, а той, в свою чергу, відчужив приміщення йому (ОСОБА_4.) на підставі договорів купівлі-продажу, які за своїм змістом та формою відповідали вимогам закону, а тому правових підстав визнавати їх недійсними немає. Крім того, зазначає, що державна реєстрація права власності за відповідачами проведена правомірно на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, та дійсних договорів.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники судового розгляду, окрім представника позивача та представника апелянта, не з'явились, про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.229-231 т.2), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є нерухоме майно - нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, загальною площею 115.6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 стала власником цих приміщень на підставі укладеного 25.04.2003 року між нею (покупцем) та Управлінням ресурсів Львівської міської ради (продавцем) договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №800, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гриник І.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №2673, право власності на які за нею було зареєстровано обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 25.05.2004 року (а.с.11, 12, 258-261 т.1).

30.07.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бойко Н.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 14805413, згідно якого право власності на спірні нежитлові приміщення загальною площею 115.6 м.кв. по АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18.07.2014 року в цивільній справі №464/6530/14-ц, яким за ОСОБА_6 визнано право власності на спірні нежитлові приміщення за набувальною давністю (а.с.14-15, 18-22 т.1).

Вказане вище заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.07.2014 року було скасоване ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07.10.2014 року за заявою ОСОБА_2 (а.с.16 т.1).

В подальшому, на новому розгляді справи, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 02.10.2015 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності на спірні нежитлові приміщення відмовлено.

05.08.2014 року відповідач ОСОБА_6 відчужив спірні нежитлові приміщення відповідачеві ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О., право власності на які за відповідачем ОСОБА_7 зареєстровано та 05.08.2014 року (а.с.18-22, 243 т.1).

Через два дні, а саме 07.08.2014 року відповідач ОСОБА_7 відчужив спірні нежитлові приміщення відповідачеві ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О., право власності на які за відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано 07.08.2014 року (а.с.18-24, 244 т.1).

Враховуючи наведені вище та встановлені судом фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачі незаконно набули права власності на спірні нежитлові приміщення, оскільки за відповідачем ОСОБА_6 право власності було зареєстроване на підставі заочного рішення суду, яке в подальшому було скасоване судом як незаконне, а тому він не мав законного права розпоряджатись цим нерухомим майном, укладаючи 05.08.2014 року договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна з ОСОБА_7

Доводи апелянта ОСОБА_4, який набув права власності на підставі укладеного з ОСОБА_7 07.08.2014 року договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, про те, що позивач повинна була звернутись до суду з віндикаційним позовом в порядку ст.388 ЦК України про витребування майна, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за нормою цієї статті власник має право витребувати своє майно від набувача лише за наявності вказаних у ній підстав, а саме, у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, - а за обставинами даної справи, спірне нерухоме майно після набуття на нього права власності відповідачем ОСОБА_6 на підставі незаконного рішення суду та відчуження майна за оспорюваними договорами купівлі-продажу іншим двом відповідачам, спірне нерухоме майно не вибувало з фактичного володіння позивача, чого не заперечує й сама сторона апелянта, а тому правових підстав для витребування майна в порядку ст.388 ЦК України в позивача не було.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що за наведених вище обставин справи позивач правильно обрала спосіб захисту свого права власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності позивача є порушеним (вона не може розпоряджатись своїм майном), право власності позивача не визнається відповідачем, що підтвердив його представник в судовому засіданні апеляційного суду, і в інший спосіб вона не зможе його відновити.

У зв'язку з цим, безпідставними є посилання представника відповідача ОСОБА_4 на необхідність застосування наданої ним судової практики та висновків Верховного Суду України, оскільки в даній справі інші обставини та характер спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив справу, не допустивши порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.