У Х В А Л А

іменем України

29.08.2017 Справа №607/10582/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Гудими Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Разом із даним позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на спірну квартиру. В обґрунтування даної заяви вказує, що зазначена нерухомість належить ОСОБА_2. Він її продає і висунув йому, тобто позивачу, вимогу звільнити це помешкання негайно для нових покупців. Такі обставини на думку ОСОБА_1 свідчать про наявність реальної загрози відчуження спірного нерухомого майна.

Частиною першою ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України).

У пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виконавши усі вказані вище дії суд не вбачає обставин, котрі свідчили б про можливість невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд звертає особливу увагу на те, що на підтвердження своїх позовних вимог та викладених в заяві про забезпечення позову обставин позивач надає лише документ, котрий свідчить про факт перебування спірної квартири у власності відповідача. Ця обставина, сама по собі, жодним чином не свідчить про наявність спору між сторонами та загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Окрім цього ОСОБА_1 не обґрунтував необхідності застосування такого виду забезпечення позову як арешт, а не будь-якого іншого.

Керуючись ст.ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3