У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В порушення вимог зазначеної норми права позивачкою не в повному обсязі викладено обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Зокрема, висуваючи позовну вимогу про визнання за нею права в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 56-А, що рахується за її матірю ОСОБА_2, яка померла 05.04.2007 року, позивачкою не викладено обставин та правових підстав виникнення у самого спадкодавця ОСОБА_2 права чи права власності на спірну часту нерухомого майна.

Також, зазначаючи в позові, що мати позивачки ОСОБА_2 померла 05.04.2007 року, а батько помер 25.11.20007 року, не викладається обставин того, чи приймалася спадщина після смерті матерії її чоловіком (якщо він був) та самою позивачкою, як спадкоємцями першої черги, якщо так, то яким чином; чи існують заповіти/спадкові договори після смерті матері позивачки - ОСОБА_2; чи є інші спадкоємця після смерті ОСОБА_2

Окрім того, є незрозумілим чи прийняла позивачка спадщину після смерті матері, чи не прийняла, оскільки в позові зазначаються дві взаємовиключні обставини про те, що її мати за життя не оформила на себе право власності на частину будинку, що, в свою чергу, заважає їй прийняти спадщину та те, що при зверненні до нотаріуса за оформленням спадщини їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

До того ж, враховуючи зазначені вище положення закону, слідує, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Тобто, спір носить майновий характер, однак позивачем сплачено судовий збір як за спір немайнового характеру, що в свою чергу потягло порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України про зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру.

Також, позивачкою, якою висунуто вимогу про визнання за нею права в порядку спадкування, а не права власності на спадкове майно, не викладено обставин та не зазначено доказів того, що її право на спадкування порушено, не визнано або оспорюється.

Слід звернути увагу позивачки і на те, що нею у позові не викладено обставин та не зазначено доказів щодо самого нерухомого майна, зокрема: час, підстави та обставини його створення; з чого воно складається і технічний стан нерухомого майна на час звернення до суду із даним позовом, наявність/відсутність самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати позивачці строк для усунення вказаних недоліків позову, а також оплати його судовим збором відповідно до ставок судового збору у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, які позивачу слід перерахувати на рахунок: (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106, рядок 1.1.2), оригінал квитанції слід надати до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Також суд при залишенні позову без руху враховує, що позивач у позовній заяві просить розглянути справу у її відсутність, а у відповідності до ст. 60 ЦПК України, обовязок доказування покладений на сторін у справі і суд, виходячи із принципу змагальності (ст. 10 ЦПК України), позбавлений можливості з власної ініціативи збирати докази.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування, - залишити без руху, надавши позивачу строк тривалістю пять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_3