Провадження №2/523/4176/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи , такою що втратила право користування житловим приміщенням,

Установив:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про визнання втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі позивача. В обґрунтування вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14 серпня 2001 року , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. Відповідач зареєстрований за даною квартирою , але не мешкає в квартирі з серпня 2010 року, його особистих речей в квартирі не має, добровільно залишив квартиру позивача. Відповідач є сином покійної дружини позивача ОСОБА_3, померлої в 2007 році. В серпні 2010 р. відповідач за своїм бажанням залишив квартиру, зібравши всі свої речі, та ніяких стосунків не підтримує з позивачем, намірів вселитись в квартиру не здійснював. Реєстрація відповідача за квартирою позивача, перешкоджає останньому розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд. Фактичне місце знаходження відповідача йому невідомо.

Позивач вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач втратив право користування даною квартирою.

Позивач подав до суду заяву від 07 серпня 2017 р. (вх №22174) про розгляд справи за відсутність сторони позивача, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з,явились, про розгляд справи повідомлялась належним чином .

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача ОСОБА_2

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14 серпня 2001 року , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (л.с.6,7). Відповідач зареєстрований за даною квартирою з 2001р. (л.с.3) , але не мешкає в квартирі з серпня 2010 року, його особистих речей в квартирі не має, добровільно залишив квартиру позивача, що підтверджено актами від 10 грудня 2016р. і від 28 липня 2017 р.. Відповідач є сином покійної дружини позивача ОСОБА_3, померлої в 2007 році. В серпні 2010 р. відповідач за своїм бажанням залишив квартиру, зібравши всі свої речі, та ніяких стосунків не підтримує з позивачем, намірів вселитись в квартиру не здійснював. Реєстрація відповідача за квартирою позивача, перешкоджає останньому розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд. Фактичне місце знаходження відповідача йому невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

З урахуванням встановленого, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі №16 в будинку№83 по вул. Чорноморського козацтва в м.Одесі. .

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 157, 158, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи , такою що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя