Справа № 450/1759/17 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/4866/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників апелянта - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та її представників - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бельгійське містечко Жовква» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бельгійське містечко Жовква» про розірвання договору,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 липня 2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти ТзОВ «Бельгійське містечко Жовква» (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 106) в сумі 867 216, 91 грн. (вісімсот шістдесят сім тисяч двісті шістнадцять грн., 91 коп.).

Ухвалу суду оскаржило ТзОВ «Бельгійське містечко Жовква».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що заява про забезпечення позову не містить жодних фактичних даних, що свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі. Вказує, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, не врахував, що внаслідок арешту коштів на рахунку ТзОВ працевлаштовані працівники позбавлені можливості отримувати заробітну плату, призупинені розрахунки з контрагентами та генеральним підрядником, що вплине на строк здачі будинків в експлуатацію. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Забезпечення позову являє собою сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 1 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як убачається з матеріалів справи, 27.06.2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом як майнового, так і немайнового характеру, одночасно з яким було подано заяву про забезпечення позову. Ціна позову, визначена позивачем -92 478,41 грн.

Ухвалою судді від 3.07.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі, судове засідання призначено на 27.07. 2017 року.

У подальшому, а саме 10.07.2017 року, на адресу суду надійшла заява в порядку ст. 31 ЦПК України про збільшення позовних вимог, в якій ціна позову щодо вимог майнового характеру була визначена в розмірі 774 738,50 грн., та подано заяву про відстрочку сплати судового збору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, беручи до уваги те, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є розірвання договору про резервування квартири та про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, укладених між сторонами, і повернення грошових коштів сплачених позивачем за цими договорами, а позивачем обґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі, прийшов до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, проте задовольнив заяву частково, обмеживши арешт грошових коштів сумою, що складає ціну позову.

Проте з такими висновками суду колегія суддів повністю погодитись не може.

Згідно із роз'ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, районний суд вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову враховував заяву позивача про збільшення позовних вимог, питання про прийняття якої, станом на момент постановлення ухвали, судом не вирішувалося. Також невирішеним залишилось питання про відстрочку сплати судового збору, як законодавчо встановлена передумова для розгляду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання про забезпечення позову, тому ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про розгляд заяви позивача до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бельгійське містечко Жовква» задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 липня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: