Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3700/16-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 6 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа ОСББ «ЖБК-1» про визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомого майна

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним на праві власності самочинно збудоване нерухоме майно по вул. Житомирській, 68 (раніше вул. Кірова) у м. Новоград-Волинський, Житомирської області загальною площею 464,5 метрів.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2017 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позовна заява подана ним як фізичною особою відносно обєкту, який належить йому на праві власності як фізичній особі, вказаний спір не пов'язаний з його господарською діяльністю, а тому дана справа повинна розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не може бути вирішений в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між субєктами господарської діяльності, а тому справа підсудна господарському суду.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 2,3 своєї постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України). Відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17 КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12 ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України, або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.14 зазначеної постанови спір фізичної особи, яка має статус субєкта підприємницької діяльності у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметом регулювання Господарського кодексу України є господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до п 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі субєкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, як фізична особа, а не фізична особа-підприємець, звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа ОСББ «ЖБК-1» про визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомого майна. Вимоги обгрунтовував тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності від 09.04.2003 року належить будівля магазину по вул. Кірова, 27-а (тепер вул. Житомирська) у м. Новоград-Волинському, загальною площею 140,1 кв.м. У 2008 році ним було завершено реконструкцію будівлі, внаслідок чого її площа збільшилася до 464,5 кв.м. Оскільки вказана реконструкція була здійснена самочинно, без отримання відповідних дозволів на початок будівельних робіт, вона не може бути здана в експлуатацію у встановленому порядку. У звязку з наведеним позивач просив визнати за ним право власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

Свідоцтвом про право власності на будівлю магазину по вул. Кірова, 27-а (тепер вул. Житомирська) у м. Новоград-Волинському від 9 квітня 2003 року підтверджується, що зазначена нерухомість належить позивачу на праві приватної власності як фізичній особі (а.с.4).

Позивач предявив позов про визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомого майна, що свідчить про наявність його приватного інтересу і захисту його права приватної власності.

Даний спір не має ознак господарського і не пов'язаний з господарською діяльністю, а тому не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

За наведених обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді