АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5304/17 Справа № 174/526/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія»

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а також компенсації за завдану моральну шкоду,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він працював на посаді електрозварника ручного зварювання дільниці гірничих робіт № 1 розкривних комплексів кар'єру № 7 гірничо-транспортного виробництва (ГТВ) підприємства відповідача.

01 липня 2016 року, близько 23.00 год., його разом із працівником дільниці підприємства відповідача, майстром дільниці ОСОБА_3, з яким разом працював, було безпідставно та незаконно побито працівниками служби безпеки комбінату (СБК), в наслідок чого, йому було завдано тілесних ушкоджень. Після побиття, з 02.07.2016 року - з дати звернення до лікувального закладу - по 13.07.2016 року, він знаходився на амбулаторному лікуванні. До роботи мав приступити - 14.07.2016 року.

Першим його робочим днем, після лікування, за графіком був 16.07.2016 р., при цьому, жодних наказів про зміну суттєвих умов праці, йому особисто для ознайомлення своєчасно надано не було. 16.07.2016 року, під час видачі завдання наряду керівництвом дільниці, приблизно о 07 год. 20 хв., працівником СБК ОСОБА_4, у нього було вилучено перепустку, без будь-яких офіційних повідомлень та розпоряджень про її вилучення, в звязку з чим, приступити до виконання своїх обовязків в цей день, а також в зміну з 20.00 години 17.07.2016 р. до 08.00 год. 18.07.2016 р., він не мав можливості, в звязку з чим він звернувся з заявою до Вільногірського відділення поліції про порушення з боку комбінату його трудових прав та про притягнення винних осіб до відповідальності.

20.07.2016 року, він зявився до приміщення ГТВ комбінату. В службовому приміщенні гірничих майстрів управління він звернувся до виконуючого обовязки начальника дільниці гірничих робіт № 1 ГТВ ОСОБА_5 із питанням про необхідність видачі йому та ОСОБА_3 перепусток, на що той повідомив, що йому ніяких вказівок з цього приводу від керівництва комбінату не надходило. Після цього він зявився до центральної прохідної комбінату, до начальника служби охорони з вимогою видати йому перепустку або надати офіційну відмову в її видачі, на що отримав від нього усну відмову в категоричній формі, без пояснення причин цієї відмови, в звязку з чим приступити до виконання своїх трудових обовязків він знову ж таки не зміг. З цього приводу, він в цей же ж день, 20.07.2016 року, знову подав заяву до Вільногірського відділення поліції про порушення адміністрацією комбінату його трудових прав. Такі дії відповідача продовжувались до 30.08.2016 року. 30.08.2016 р. його було викликано до відділу кадрів комбінату, де йому вручили наказ відповідача № 762-п від 28.08.2016 року, за яким його було звільнено з підприємства з 18 липня 2016 року, згідно п.4 ст.40 КЗпП України, тобто за прогул. Вважає, що відповідачем було штучно створено умови для того, щоб він не мав можливості приступити до виконання своїх трудових обовязків: працівниками СБК вилучено та не повернуто перепустки, що унеможливлювало його знаходження на території комбінату. Крім того зазначає, що оскаржуваний наказ про звільнення № 762-П від 25.08.2016 року, виданий з порушенням строку застосування дисциплінарного стягнення, через що вважає своє звільнення незаконним та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 762-П від 25.08.2016 р. про його звільнення за п. 4. ч. 1 ст. 40 КЗпП України, поновити його на посаді електрозварника ручного зварювання дільниці гірничих робіт № 1 розкривних комплексів кар'єру № 7 гірничо-транспортного виробництва (ГТВ) підприємства відповідача, яку він займав до звільнення з підприємства відповідача; визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача № 737 від 15.07.2016 р. «Про тимчасове змінення графіку роботи майстру гірничому ОСОБА_3 та електрозварнику ручного зварювання ОСОБА_2 І.»; стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з моменту його звільнення - по дату поновлення його на роботі у випадку задоволення його позову судом; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану йому діями відповідача, переліченими вище, моральну шкоду у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ державного підприємства «Обєднана гірничо-хімічна компанія», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Обєднана гірничо-хімічна компанія» № 762-П від 25.08.2016 р. про звільнення ОСОБА_2 за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді електрозварника ручного зварювання дільниці гірничих робіт № 1, розкривних комплексів кар'єру № 7 гірничо-транспортного виробництва (ГТВ) підприємства на філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» з 19 липня 2016 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 66788 (шістдесят шість тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 88 копійок, без урахування податку на доходи та обовязкових зборів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 1500 грн.(одна тисяча пятсот) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач був прийнятий на філію «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» (правонаступник ПАТ «ОГХК») в порядку переводу з 03.01.2015 року в гірничотранспортне виробництво електрозварником ручної зварки ДРГ №1 розкривних комплексів кар`єру № 7 ГТВ по 6 розряду та він був ознайомлений з умовами праці та режимом роботи, що підтверджується копією наказу № 10-П від 01.01.2015 року (а.с. 94-96, т.1) та копією трудової книжки (а.с.12 т.1).

Зі списку робітників дільниці гірничих робіт № 1 розкривних комплексів карєру № 7 ГТП, вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлений з графіком №1, графіком змінності № 4, графіком змінності № 79, графіком № 88, про що поставив свій підпис ( а.с.103,104 т.1).

02.07.2016 року, ОСОБА_2, був затриманий при спробі винести з карєру № 7 - 4 каністри дизельного палива, по 20 л. кожна, про що начальником зміни караулу ОСОБА_6, помічником начальника караулу ОСОБА_7, складений акт № 5 від 02.07.2016 року (а.с. 112, 113 т.1).

З 06.07.2016 року по 13.07.2016 року, ОСОБА_2, перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АДБ № 259306, виданим «Вільногірською центральною міською лікарнею» ДОР, відповідно до якого, до роботи він повинен приступити - 14.07.2016 року (а.с.11 т.1).

16.07.2016 року у ОСОБА_2 була вилучена перепустка, про що майстром гірничим ОСОБА_8 був складений акт від 16.07.2016 року, який підписаний членами бригади по переміщенню конвеєрів ГТП УГРN, з якого вбачається, що 16.07.2016 року в 07 год.20 хв. у ОСОБА_8 та ОСОБА_2, охоронником ОСОБА_4, були вилучені перепустки, ніяких документів на вилучення не надав, пояснивши, що керівництвом йому було надано вказівку на їх вилучення (а.с.14 т.1). Цей факт також підтверджується розпискою від 16.07.2016 р., складеною ОСОБА_2, про те що він перепустку віддав, а документ, який би пояснював причину його вилучення не отримав ( а.с. 13 т.1).

На період проведення службового розслідування за фактом нещасного випадку, який трапився на карєрі № 7 «Північ», розпорядженням керівника ГТВ філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» від 15.07.2016 року № 737 «Про тимчасове змінення графіку роботи майстру гірничому ОСОБА_3 та електрозварнику ручного зварювання ДРГ № 1 розривних комплексі ГТВ ОСОБА_2І.» ОСОБА_2, який працював за графіком № 4, було переведено з 16.07.2016 року на роботу за графіком № 1 (а.с.9 т.1)

В звязку з тим, що ОСОБА_2, відмовився від ознайомленням під підпис з розпорядженням, йому було проголошено в голос в його присутності, про що було складено акт від 16.07.2016 року (а.с.139 т.1).

ОСОБА_2 з 16.07.2016 р. по 21.07.2016 р., не виходив на роботу, в ці дні в.о. начальника ДГР №1 ГТВ філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» ОСОБА_5, було складено акти та доповідні записки про його відсутність на роботі (а.с.140-153 т.1), та був направлений лист №02-01/3933 від 19.07.2016 з проханням надати пояснення неявки на роботі, в якому було нагадано про тимчасово встановлений графік роботи згідно розпорядження від 15.07.2016 № 737. Позивач отримав даний лист під особистий підпис 20.07.2016 року ( а.с.155 т.1). Цього ж дня позивач надав письмові пояснення, згідно яких вважає, що про зміну в графіку своєї роботи він належним чином не повідомлений, заяву про зміну графіку не писав, згоди на такі зміни не давав. Відповідач отримав пояснення 21.07.2016 р. (а.с.156-157 т.1).

Факт невиходу на роботу ОСОБА_2 з 18.07.2016 р. по 29.07.2016 р. підтверджується витягом з табелю обліку використання робочого часу за липень 2016 року гірничотранспортного виробництва, дільниці гірничих робіт № 1 розкривних комплексів, де з 18.07.2016 по 29.07.2016 ОСОБА_2 проставлено прогул (а.с.106 т.1).

В подальшому наказом директора філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» від 25.08.2016 року № 762-п, 18.07.2016 року позивача було звільнено з посади електрозварника ручного зварювання дільниці гірничих робіт № 1 розкривних комплексів кар'єру № 7 гірничотранспортного виробництва (ГТВ), відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин. З зазначеним наказом позивач ознайомлений 30.08.2016 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с.7-8 т.1).

Оскільки після вказаних обставин позивач був відсутній на роботі, профсоюзний комітет розглянувши подання адміністрації підприємства про отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України ( а.с.160-161 т.1), надав згоду на звільнення позивача з роботи за прогул без поважних причин, що викладено в протоколі засідання профспілкового комітету № 18 від 17.08.2016 р. (а.с.164), у зв'язку з чим відповідачем і було видано наказ від 25.08.2016 р. про звільнення позивача з підприємства.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.21, 40, 147-149, 233, 235 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що звільнення за прогул не є дисциплінарним стягненням не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать положенням ст.147 КЗпП та зводяться до субєктивного тлумачення апелянтом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було пропущено строк притягнення відповідача до відповідальності, оскільки прогули позивачем було здійснено в період з 18 липня 2016 року по 29 липня 2016 року, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

З матеріалів справи вбачається, що прогул позивача було виявлено саме 18 липня 2016 року, що підтверджується складеними в.о. начальника ДГР №1 ГТВ філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» ОСОБА_5 актами та доповідними записками про відсутність позивача на роботі (а.с.140-153 т.1), та листом №02-01/3933 від 19.07.2016 з проханням надати пояснення неявки на роботі, який отримано ОСОБА_2 20.07.2016 року. Тобто, місячний строк застосування дисциплінарного стягнення має бути обрахований саме з цього часу та спливає 18 серпня 2016 року, однак спірний наказ про звільнення позивача було видано лише 25 серпня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача були відсутні поважні причини для неявки на роботу відхиляються колегією суддів, оскільки судом встановлено та не заперечено відповідачем той факт, що 16 липня 2016 року у ОСОБА_9 було вилучено перепустку, що позбавило позивача можливості прибути до місця роботи, та є обєктивною і поважною причиною його відсутності.

Посилання апелянта на те, що доступ у службові приміщення службових майстрів відкритий, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів, оскільки згідно п.3.2 Інструкції про пропускний і внутрішньо-обєктовий режим на філії, затвердженої наказом № 241 від 06.08.2015 року, вхід-вихід на територію комбінату без предявлення пропусток мають право тільки начальники варти та їх помічники. Більше того, позивач виконує свою трудову функцію та безпосередні обовязки в карєрі, доступ до якого відбувається за пропускним режимом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права в ході розгляду справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення заявником норм процесуального і матеріального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до норм діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_10