Справа № 654/1966/17
Провадження №2/654/872/2017
УХВАЛА

про забезпечення позову

22 серпня 2017 року суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Данилевський М.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій,

в с т а н о в и в:

18.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції про встановлення факту родинних відносин. Також 22.08.2017 позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою просить заборонити державному нотаріусу Голопристанської державної нотаріальної контори, вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, померлого 24 грудня 2016 року.

Заява обґрунтована тим, що 27 серпня 2003 року померла мати позивача, ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис № 290. 24 грудня 2016 року помер брат позивача, ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис № 436. Наразі позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги, після смерті її брата, спадкоємці першої черги відсутні. ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 однак, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини за законом, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність свідоцтва про народження її брата, ОСОБА_2. Також їй відомо про існування заповіту складеного спадкодавцем за час життя. ОСОБА_1 вважає, що має право на спадкування обовязкової частки після смерті спадкодавця.

Вивчивши заяву, матеріали справи, прихожу до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно пп. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Стосовно вимоги щодо заборони державним нотаріусом Голопрситанської державної нотаріальної контори, вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину по заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, померлого 24 грудня 2016 року.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником не надано доказів, які б підтверджували, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відсутність зазначених відомостей, робить неможливим виконання такої ухвали.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4