РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Вараниці А.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

встановив :

ОСОБА_1 17 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно на період навчання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12 лютого 1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 липня 2007 року шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний, з цього часу дочка проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 серпня 2007 року з відповідача в її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від його заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 25 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_6 їхня дочка ОСОБА_3, досягла повноліття і в даний час продовжує стаціонарно навчатися на контрактній основі у вищому комунальному навчальному закладі « Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю.Кримського ». ЇЇ доходів не достатньо, щоб заплатити за навчання та в повному обсязі забезпечити належний матеріальний рівень повнолітньої дитини, тому потребує матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчатися . Відповідач добросовісно на підставі рішення суду і виконавчого листа сплачував аліменти до досягнення дитиною повноліття, після чого припинив виплати і не надає жодної матеріальної допомоги.

Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчатися між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач має доходи і має можливість та зобов'язаний утримувати дитину, яка продовжує навчання , тобто виплачувати передбачений законодавством і визначений судом розмір грошової допомоги на утримання дитини на період навчання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просить стягнути з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, в твердій грошовій в розмірі 700 грн. щомісячно на період навчання. Вказує на необхідність матеріальної допомоги з боку батька, оскільки стипендію дочка не отримує, а вона не має можливості забезпечити її всім необхідним.

В судововму засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав , просить суд врахувати, що він офіційно не працює, стан здоров'я має незадовільний. Самостійно по мірі можливості допомагає дочці. Вважає, що зможе сплачувати аліменти на період навчання дочки в розмірі 700 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку , що позов слід задовольнити.

В судовому засіданні втановлено, що сторони мають спільну дочку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження.

Дочка сторін ОСОБА_3, після закінчення школи продовжила навчання у вищому комунальному навчальному закладі « Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю.Кримського », термін навчання з 01.09.2014 року по 27.06.2018 року Навчається на контрактній основі, про що свідчить копія договору від 21.08.2014 року. Вартість навчання становить 22600 грн. на рік .

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи доведено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання є повнолітньою, проте продовжує навчання в « Володимир-Волинському педагогічному коледжі ім. А.Ю.Кримського » на денній формі навчання договірного фінансування. Вартість плати за навчання на рік становить 22600 грн.

Також матеріали справи свідчать, що відповідач є особою працездатного віку 1977 року народження . При цьому, відповідачем будь-яких доказів про те, що позивачка краще матеріально забезпечена, ніж він та те, що їх дочка, яка навчається, не потребує матеріальної допомоги з його сторони суду не надано та такі в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, обов'язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір дитини зважаючи на її заробіток .

Відтак, можливо зробити висновок, що дочка сторін у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

При визначенні суми, яку потребує дочка сторін на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує розмір вартості навчання, проживання, необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що дочка сторін, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх розмір у сумі 700 грн., щомісяця, на період навчання.

Разом з цим суд відзначає, що право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням, а тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів.

Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

За нормою ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі ст. ст.198-200, 183 СК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 174, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця села Овадне, Володимир-Волинського району, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 700 ( сімсот ) гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2017 року і до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер