АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/919/17 Головуючий І інстанції - Бородіна Н.М.
Провадження № 22-ц/790/4673/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

-Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі мінімального прожиткового мінімуму. В обґрунтування вимог зазначає, що вона є пенсіонеркою та її пенсія становить 1272 грн., якій їй не вистачає на життя, інших доходів вона не має та можливості утримання від інших осіб також, окрім відповідача, який є її сином та є працездатним, однак допомоги їй не надає.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, об'єктивному і неупередженому розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не взяв до уваги її похилий вік. Вона отримує пенсію за віком у розмірі 1272грн., що дорівнює розміру прожитковому мінімуму, інших доходів не має. Крім того, є непрацездатною та має захворювання у зв'язку з чим, несе витрати придбання ліків та потребує додаткового лікування. Також, зазначає, що несе додаткові витрати по утриманню квартири яка знаходиться у їх спільній з відповідачем сумісній власності. Згідно акту обстеження № 678 від 20.12.2016 року квартира потребує ремонту після залиття. Суд не врахував, що її син ОСОБА_4 є повнолітньою працездатною особою, а тому має змогу надавити їй матеріальну допомогу в розмірі мінімального прожиткового мінімуму.

Заслухавши головуючого-суддю, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 аліментів на її утримання.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачається вимогами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач ОСОБА_3 є пенсіонером, не працює.

Із довідки УПФУ в Київському районі м. Харкова 4541 від 27 жовтня 2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 отримує пенсію в загальному розмірі 1216 грн. 33 коп. на місяць.

Відповідач ОСОБА_4 є сином позивача та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

Сторони по справі є співвласниками 48/100 частини зазначеної комунальної квартири, що підтверджується свідоцтвом про права власності на житло.

Частиною 1 статті 202 СК України встановлено, що повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (частина 1 статті 205 СК України).

Як роз'яснено в пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним.

Питання щодо обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання регламентовані главою 17 ст.ст. 202-206 СК України.

Необхідність стягнення аліментів на утримання у розмірі мінімального прожиткового мінімуму позивач обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером, непрацездатна, перебуває у скрутному матеріальному становищі та має незадовільний стан здоров'я. Усі свої кошти витрачає на утримання квартири та придбання ліків.

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення матеріальної допомоги в розмірі прожиткового мінімуму, позивачем ОСОБА_3 до суду надані квитанції на сплату телекомунікаційних послуг, чеки за придбання ліків без зазначення особи, яка їх придбала, виписку із медичної карти амбулаторного хворого №4821 від 30.11.2016 року яка не містить ознак доказу обставин, притаманних висновку лікарської комісії про необхідність призначення певного переліку лікарських препаратів ОСОБА_3, їх періодичність, обсяг та їх вартість лікування, а також надано акт обстеження квартири №4 від 20.12.2016 року про виявлення ознак залиття холодною водою.

Разом з тим, матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів, які б давали підстави для висновку, що розмір пенсії позивача, який встановлений відповідним органом виконавчої вдали держави України, реально не забезпечує об'єктивні її потреби.

Копія виписки із медичної карти амбулаторного хворого №4821, свідчить лише про стан здоров'я, щодо якого у сторін та суду не виникають сумнівів. Однак, даних про щомісячну вартість лікування, про обсяг витрат, пов'язаних з лікуванням та даних про загальний обсяг щомісячних витрат позивача на забезпечення проживання, на утримання квартири та сплату комунальних послуг, позивачем не надано, а матеріали справи таких не містять.

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції та не спростовується апелянтом, відповідно до квитанцій та чеків, які надані позивачем за 2016-2017 роки на підтвердження своєї потреби в матеріальній допомозі, вказані витрати складають на місяць в середньому 150 грн.

Наданий позивачем, як доказ у справі, акт обстеження квартири АДРЕСА_1, свідчить, що залиття квартири відбулося з причин самовільного перенесення трубопроводу холодного водопостачання мешканцями будинку, тобто лише про факт та причини залиття квартири і не може вважатися належним доказом підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу позовних вимог. З приводу залиття квартири позивач не позбавлена права звернутися до винних осіб з відповідними заявами про відшкодування шкоди.

Позивачем ОСОБА_3 не надано, а матеріали справи не містять даних, які б давали суду першої інстанції підставу для задоволення позову.

Отже справа судом першої інстанції розглянута і вирішена судом першої інстанції в межах заявлених позивачем вимог і на підставі належної оцінки щодо доведеності обставин, на які вона посилалася.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія підстав для зміни чи скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський