Справа № 645/1984/17
Провадження № 2/645/1475/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
секретар судового засідання - Чигринова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" (далі за текстом ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 25 грудня 2010 року ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 1400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання ПАТ КБ "ПриватБанк" про розгляд справи за відсутності його представника, згідно якого позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
ОСОБА_2, яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову не надала.
У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 25 грудня 2010 року ОСОБА_2. отримала кредит в розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач надав свою згоду на те, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
ОСОБА_2 особистим підписом підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ПАТ КБ «ПриватБанк».
За положеннями ст.ст. 526, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед відповідачем виконав.
Відповідно до п.п. 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 кредитного договору, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру ліміту, встановленого ПАТ КБ «ПриватБанк».
Пунктом 2.1.1.12.3. кредитного договору закріплено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку Держателя здійснюється шляхом внесення засобів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок Держателя, а також шляхом договірного списання засобів з інших рахунків клієнта на підставі договору.
Згідно п. 2.1.1.12.6. кредитного договору, за користування кредитом та овердрафтом ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.
За п. 2.1.1.5.5. договору, позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевиплати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи.
З наданого суду розрахунку вбачається, що розрахунок пені відповідачу розпочато з січня 2012 року, що не грунтується на вимогах закону, так як до суду позивач звернувся лише в травні 2017 року, тому пеню необхідно стягнути з відповідача лише за останній рік перед подачею позову до суду в розмірі 600 грн.. (50грн.х12 міс.)
Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 р. № 6- 160цс14.
Пунктом 1.1.7.12. кредитного договору передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою.
За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно п. 2.1.1.7.6. кредитного договору, при порушенні Клієнтом строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.
Відповідно до положень ст.ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).
Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.
За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 грн. штраф (фіксована частина) та 532,23 грн. штраф (процентна складова), відсутні.
З огляду на те, що ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд знаходить позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - І. В. Ульяніч