Справа № 526/1656/17
Провадження № 2-н/526/189/2017
У Х В А Л А

іменем України

15 серпня 2017 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Киричок С.А., розглянувши заяву комунального підприємства «Гадяч-житло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2 , -

встановив:

08 серпня 2017 року комунальне підприємство «Гадяч-житло» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за надані житлово-комунальні послуги.

Разом з цим, заявник звернувся до суду з клопотанням, у якому просить звільнити від сплати судового збору, посилаючись на складний майновий стан підприємства.

Частиною 3статті 82 Цивільного процесуального кодексу України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, може зменшити розмір належних до оплати судових втрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Суд вважає, що причини, на які посилається заявник, не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявник не надав суду достатніх доказів тяжкого фінансового становища підприємства станом на день звернення до суду з даною заявою.

З огляду на зміст заявлених вимог, ціну позову, розмір обов'язковості сплати судового збору та те, що заявником не зазначено підстав та не надано належних доказів тяжкого матеріального становища підприємства на день звернення до суду, для звільнення від сплати судового збору, суд не знаходить підстав для задоволення заяви. До того ж заявник не відноситься до жодної категорії осіб, зазначених у статті 5 Закону України «Про судовий збір», які звільняються від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням вимог статті 11 ЦПК, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи. Так як на стадії вирішення питання про відкриття провадження норма щодо покладення судових витрат на боржника не застосовується, а відомостей про майновий стан заявник не надав, підстави для звільнення від сплати судового збору з подальшим стягненням його з відповідача відсутні.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог статті 98 ЦПК України, а саме: відповідно до частини 5 статті 98 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про видачу судового наказу юридичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 800 (вісімсот) грн.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір», на відповідний рахунок із зазначенням необхідних реквізитів.

Відповідно ч. 6 ст. 98 ЦПК України до неналежно оформленої заяви застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Згідно зі ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-121 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 98, 99, 119-121 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про судовий збір», суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання комунального підприємства «Гадяч-житло» про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Заяву комунального підприємства «Гадяч-житло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за надані житлово-комунальні послуги - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити заявнику, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Ухвала може бути оскаржена в частині стягнення судових витрат в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: С. А. Киричок