Справа №521/8397/17
Провадження №4-с/521/93/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, посилаючись на те, що мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, буд.12.16 травня 2017 року отримала по пошті постанови від 11.04.2017 та 26.04.2017 року про стягнення штрафу за невиконання рішення суду по виконавчому провадження за номером ВП 53397869.Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року з володіння ОСОБА_1 було витребувано металевий гараж, розташований по вул. Запорізькій, будинок 22, у м. Одесі, який визначений під літ. «XI» 6,00x3,82 м. на схематичному плані будівель і споруд, виконаному КП «БТІ» Одеської міської ради від 20.03.2014 року. 13.02.2017 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. ОСОБА_1 вказує, що була власником, в порядку спадкування за законом, після померлої ОСОБА_4, 1А частини квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року, яке було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 жовтня 2015 року. Іншим співвласником квартири є ОСОБА_5, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 липня 2004 року, а ОСОБА_6 є членом сім'ї ОСОБА_6 Шлачкової) K.M. та зареєстрована в означеній квартирі.4 серпня 2010 року між Комунальним Підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» та ОСОБА_6 було укладено договір на користування гаражем, якій розташований за адресою: м. Одеса, вул. Запорізька, 22. З дня прийняття спадщини я,ОСОБА_1, постійно користувалася кам'яним гаражем, якій знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Запорізька, 32. У виконавчому листі Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2016 року по справі за №1519/21464/2012 зазначено, що витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 металевий гараж, який розташований по вул. Запорізькій, будинок 22, в м. Одесі, та визначений на плані будівель та споруд від 20.03.2014 року виконаного КП «БТІ» Одеської міської ради літ. «XI». 6,00 х 3,82 м. Степаненко Г.Ф. вказує, що не користується та не володіє металевим гаражем, розміром 6,00 х 3,82 м. та взагалі на прибудинковій території будинку №22 по вулиці Запорізькій в м. Одесі, не має металевого гаражу та зазначеного, в рішенні суду, розміру, до якого б вона мала хоч якесь відношення. З цих підстав не має змоги виконати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року про витребування з володіння металевого гаражу, який розташований по вул. Запорізькій, будинок 22, у м. Одесі, який визначений під літ. «XI» 6,00x3,82 м. на схематичному плані будівель і споруд, виконаному КП «БТІ» Одеської міської ради від 20.03.2014 року. 11.04.2017 року була винесена постанова про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн., в зв'язку з тим, що ОСОБА_1, не виконано рішення у строк, який зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме протягом 10 робочих днів з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Під час ознайомлення, а саме 24 травня 2017 року, з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що в матеріалах знаходиться акт, яким встановлено, що ОСОБА_1, не виконала рішення суду у самостійному порядку та надано строк на виконання рішення суду в самостійному порядку до 24 квітня 2017 року. Але з постановою про накладення на мене штрафу вона ознайомилася лише 16 травня 2017 року, коли отримала рекомендованого листа, і тому їй не було відомо про наступну дату та штраф якій вже було накладено. Також, державний виконавець, з виходом на місце 11 квітня 2017 року могла бачити що гараж, який потрібно витребувати не співпадає з параметрами, які зазначені у рішенні суду, але в акті це не було зазначено. Вказані обставини були зазначені пізніше лише в акті від 24 квітня 2017 року. 11.04.2017 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 була винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 6400 грн. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Хоча, примусового виконання не може здійснюватись, бо вона не знала до якого строку маю виконати самостійно рішення суду. 26.04.2017 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3Д була винесена друга постанова про накладення штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. на підставі акту від 24.04.2017 року в зв'язку з тим, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси не виконано станом на 24.04.2017 року. Хоча також в матеріалах виконаного провадження знаходиться акт державного виконавця Татару Д.Д., яким встановлено, що гараж, який потрібно витребувати у ОСОБА_1, є кам'яним, хоча в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року зазначено, металевий. І тому є незрозумілим, який саме гараж необхідно повернути. На підставі викладеного просить суд скасувати постанову від 11.04.2017 року головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. у виконавчому проваджені за номером ВП №53397869 при примусовому виконанні виконавчого листа №1519/21464/2012, виданого 25.102016 року; скасувати постанову від 11.04.2017 року головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору у розмірі 6400 грн. у виконавчому проваджені за номером ВП №53397869 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1519/21464/2012, виданого 25.102016 року; скасувати постанову від 26.04.2017 року головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про накладення штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. у виконавчому проваджені за номером ВП №53397869 при примусовому виконанні виконавчого листа №1519/21464/2012, виданого 25.10.2016 року.

В судовому засіданні 20 липня 2017 року за клопотанням ОСОБА_6, ОСОБА_6 залучена до участі у справі по даній скарзі в якості зацікавленої особи, тому що є Стягувачем у вищевказаному виконавчому провадженні.

В судовому засіданні представник зацікавленої особи ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття провадження по скарзі, вказуючи що за змістом пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Представник ОСОБА_1 заперечувала проти закриття провадження по справі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку про закриття провадження по скарзі з огляд на наступне.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка кореспондується із зазначеною вище ч. 1 ст. 383 ЦПК України, встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, частиною другою статті 74 вказаного Закону регламентується, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, МОЖУТЬ бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Зі скарги вбачається, що скаржник ОСОБА_1 наразі оскаржує саме постанови державного виконавця про накладення штрафів та про стягнення виконавчого збору, то відповідно до вищезазначених вимог законів розгляд такого роду скарг підлягає юрисдикції саме адміністративного суду, а не суду загальної юрисдикції, до якого в даному випадку звернулася ОСОБА_1 із цією скаргою.

Таким чином, дане провадження по скарзі ОСОБА_1 на постанови державного виконавця про накладення на неї штрафів від 11.04.2017р. та від 26.04.2017р., а також про стягнення виконавчого збору від 11,04.2017р., Малиновським районним судом м. Одеси підлягаю закриттю.

Відповідна правова позиція була викладена, як у Постанові Пленуму ВАСУ № 3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», так і Постанові Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Зокрема, у п. 6. вищевказаної Постанови Пленуму ВАСУ було визначено наступне: «Судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

За змістом пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди, - є виконавчими документами.

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні».

Пунктом 7 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року наголошується що «Відповідно до Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди, - є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів».

Як визначено частиною 3 п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року, у зв'язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 44, 205, 383 ЦПК України, ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», п. 6 Постанови Пленуму ВАСУ № 3 від 13 грудня 2010 року та п.п. 6 і 7 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по скарзі ОСОБА_1 на неправомірні дії Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Головуючий: