Провадження №2/193/80/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

20 липня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

з участю позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

У С Т А Н О В И В :

23 грудня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з вищевказаною позовною заявою.

В обгрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 11 березня 1992 року між нею та відповідачем був укладений шлюб зареєстрований Ордо-Василівською сільською радою Софіївського району (актовий запис №2)

Від шлюбу мають повнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 13 жовтня 2015 року фактинчі шлюбні відносини між учасниками припинилися. Відповідач став проживати окремо, а позивач разом з сином ОСОБА_6 в с.Сергіївка в спірному житловому будинку будинку.

Під час шлюбу ними було придбано майно, що складається з житлового будинку, який розташований за адресою вул.Саксаганська 23 с.Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області вартістю 62,603 грн., однокімнатну квартиру №17 яка розташовна за адресою вул.Ватутіна, 17 м.Кривий ріг Дніпропетровської області вартістю 83 941 грн., автомобіль ВАЗ 2107 номер кузова ХІА5939, реєстраційний номер НОМЕР_1 2005 року випуску вартістю 20 237 грн..

Просить суд визнати спільною сумісною власністю вищевказане майно та розподілити його, а саме будинок залишити їй, а квартиру та автомобіль за відповідачем.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що має всі права на все майно, яке було придабано ними під час шлюбу. Вказує також, що саме він коли в них були нормальні сімейні відносини робив покращення як самого будинку так і прилеглої території.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом з матір"ю. батько з того часу як пішов з дому з ним та братом не спілкується, будь-якої допомоги не надає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що дійсно він допомагав брату робити ремонт у будинку, будувати сараї, літню кухню та огорожу.

Розглянувши матеріали циввльної справи, вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав:

В судовому за сіданні та за матеріалами справи встановлено наступне.

11 березня 1992 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб зареєстрований Ордо-Василівською сільською радою Софіївського району (а.с.12)

Від шлюбу мають повнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12).

З 13 жовтня 2015 року фактичі шлюбні відносини між учасниками припинилися. Відповідач став проживати окремо, а позивач разом з сином ОСОБА_6 в с.Сергіївка в спірному житловому будинку.

Під час шлюбу ними було придбано майно, що скаладється з житлового будинку який розташований за адресою вул.Саксаганська 23 с.Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області вартістю 62 603 грн. (а.с.13), однокімнатну квартиру №17 яка розташовна за адресою вул.Ватутіна, 17 м.Кривий ріг Дніпропетровської області вартістю 83 941 грн. (а.с.17), автомобіль ВАЗ 2107 номер кузова ХІА5939, реєстраційний номер НОМЕР_1 2005 року випуску вартістю 20 237 грн..

Зважаючи на те, що відповідач категорично заперечує проти того, щоб будинок залишити позивачу, а інше майно йому, суд вважає за можливе визнати все майно подружжя спільною сумісною власнітю та надати можливість розпорядитися ним на власний розсуд. Так як позивач не ставить питання про виділення майна в частці або ж в грошовому еквіваленті.

Згоди між учасниками не досягнуто.

Ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 Ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного Кодексу Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу Україниу разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, відповідно до частин 4, 5ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільнуріч (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбаченихст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми.

Так, відповідно дост. 364ЦК Україниспіввласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3ст. 358ЦК України.

Пленум Верховного Суду України впостанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.

Питання про призначення експертизи для поділу майна в натурі або ж стягнення грошової компенсації учасниками не ставилося, хоча судом було роз"яснено це право.

Керуючись ст. 213,215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майно:

- житловий будинок загальною площею 64.6.кв.м. з забудовами - погріб, літня кухня, літня кухня сарай,туалет, колодязхь, огорожа, які розташовані за адресою вул.Саксаганська 23 с.Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області вартістю 62,603 грн.

- однокімнатну квартиру №17 загальною площею 31,68 кв.м., житлова площа 17,3 кв.м, яка розташовна за адресою вул.Ватутіна, 17 м.Кривий ріг Дніпропетровської області вартістю 83 941 грн.

- автомобіль ВАЗ 2107 номер кузова ХІА5939, реєстраційний номер НОМЕР_1 2005 року випуску вартістю 20 237 грн..

Визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право на спільну сумісну власність а саме на:

- житловий будинок загальною площею 64.6.кв.м. з забудовами - погріб, літня кухня, літня кухня сарай, туалет, колодязь, огорожа, які розташовані за адресою вул.Саксаганська 23 с.Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області вартістю 62,603 грн.

- однокімнатну квартиру №17 загальною площею 31,68 кв.м., житлова площа 17,3 кв.м, яка розташовна за адресою вул.Ватутіна, 17 м.Кривий ріг Дніпропетровської області вартістю 83 941 грн.

- автомобіль ВАЗ 2107 номер кузова ХІА5939, реєстраційний номер НОМЕР_1 2005 року випуску вартістю 20 237 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити як необгрунтованій.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 859 грн. 35 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Софіївського районного

суду Дніпропетровської області ОСОБА_9