Провадження № 2/761/2750/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» серпні 2015 року звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в розмірі 700 440 грн., а саме тіло кредиту в сумі - 407 112,89 грн. та відсотків в сумі - 293 327,11 грн.

Ухвалою вказану суду від 27.09.2016 року зазначену справу було передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суд м.Києва в провадження судді Осаулова А.А. та призначено до судового розгляду ухвалою від 19.12.2016 року.

Свої позовні вимоги банк мотивує тим, що 11.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі - 24 455 доларів США із розрахунку - 11 % річних на строк з 11.09.2006 року по 11.09.2013 року. В подальшому 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитом, внаслідок чого позивач у цій справі отримав право вимоги замість АТ «УкрСиббанк», а саме від відповідача по цій справі заборгованості по кредиту. За умовами п.1.2.2 кредитного договору відповідач зобов»язаний повернути кредит у терміни та розмірі за відповідним графіком погашення згідно додатку №1 до Договору. Між тим, позичальник ОСОБА_1 умови договору не виконує належним чином у зв»язку з чим станом на 31.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість в розмірі - 700 440 грн., а саме по тілу кредиту в сумі - 407 112,89 грн. та відсотків в сумі - 293 327,11 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав, зазначивши, що про договору уступки права вимоги до позивача перейшла відповідна сума по заборгованості відповідача в розмірі - 18 837,55 доларів США тіла кредиту, на яку попереднім банком та ними було загалом нараховано - 13 572,56 доларів США відсотків за його користування.

Представник відповідача у судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки вказана заборгованість вже раніше була стягнута з відповідача та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКрСиббанк» рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2010 року. Також, зазначив, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, який розпочинає свій відлік з часу порушення з боку відповідача прав банку на вчасне повернення періодичних платежів по кредиту.

Дослідивши пояснення сторін та письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 11.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі - 24 455 доларів США із розрахунку - 11 % річних на строк з 11.09.2006 року по 11.09.2013 року (а.с.5-14).

Видача банком кредитних коштів у сумі - 24 455 доларів США підтверджується відповідною випискою вказаного банку та відповідачем не заперечується (а.с.202).

В подальшому 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимог за відповідними кредитними договорами, в тому числі із по кредиту відповідача, що підтверджується актом прийому-передачі документів до вказаного договору від 23.02.2012 року (а.с.22-24).

Відтак, новий кредитор в особі позивача у цій справі отримав право вимоги замість АТ «УкрСиббанк» від відповідача по цій справі заборгованості по кредиту.

Як вбачається з умов укладеного із ПАТ «УкрСиббанк» кредитного договору, а саме п.1.2.2, то відповідач зобов»язаний повернути кредит у терміни та в розмірі за відповідним графіком погашення згідно додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 11.09.2013 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а.с. 15-17).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.п.1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 визначено порядок нарахування процентів за цим договором, а за п.11.1 умов кредитного договору зазначено про, що у випадку настання обставин за п.п.2.3, 4.9, 5.3., 5.5, 5.6, 5.8, 5.10., 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 дня з часу його одержання, вважається, що на 32-й день термін повернення кредитує таким, що настав.

У зв'язку із допущеною заборгованістю відповідача зі сплати чергових платежів, позивач у 2010 році скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника та ОСОБА_2 про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. Наслідком такого звернення стало ухвалення 28.05.2010 року Святошинським районним судом міста Києва рішення, яким з відповідача та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, зокрема у розмірі тіла кредиту - 18 837,55 доларів США та заборгованості по процентах за його користування у сумі - 3586,40 доларів США. Вказане рішення суду набула законної сили 08.09.2011 року.

При цьому, за змістом вказаного рішення вказана заборгованість була стягнута як така, що мала місце станом на 29.03.2010 року.

Вказані обставини свідчать про те, що термін виконання зобов'язання за цим договором банком було змінено і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту звернення банку до суду з таким позовом.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 виниклу станом на 31.07.2015 року заборгованість в розмірі - 700 440 грн., а саме по тілу кредиту в сумі - 407 112,89 грн. та відсотків в сумі - 293 327,11 грн.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, то вказана до стягнення сума заборгованості по тілу кредиту, що визначена у 407 112,89 грн. становить - відповідно 18837,55 доларів США заборгованості по кредиту, а сума в розмірі - 293 327,11 грн. є процентами, що еквівалентні - нарахованій в доларах США сумі - 13572,56.

Між тим, як встановлено судом та не заперечується сторонами у цій справі, вказана сума заборгованості по тілу кредиту та відсотки в розмірі 3586,40 доларів США, розраховані станом на 29.03.2010 року вже були стягнуті рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2010 року, що вказує на використання банком свого права на судовий захист свого порушеного права, а тому підстав для їх повторного стягнення у цьому судовому процесі суд не вбачає, наслідком чого є відмова у задоволенні позову в цій частині.

В даному випадку із урахуванням заявлених позовних вимог можливе лише стягнення відсотків за користування кредитом в межах дії договору кредиту.

Зокрема, договірні відносини між позивачем та відповідачем виникли 11 вересня 2006 року із строком дії по 11 вересня 2013 року (п.1.2.2 договору).

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

При цьому, за умовами п.п.1.3.1-1.3.3 кредитного договору визначено порядок нарахування і сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення зобов»язань є договори та інші правочини.

Таким чином, зобов»язання є ширшим поняттям, ніж договір, а договір є лише однією із підстав виникнення зобов»язання.

За змістом вказаних норм вбачається, що нарахування банком відсотків за користування кредитом на інших платежів за цим договором можливе лише за визначений у ньому термін його дії, оскільки це є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконувати обов»язки за договором, а нарахування відсотків після закінчення строку його дії, положеннями договору не передбачено та суперечить ст..631 ЦК України.

У відповідності до вказаних вимог законодавства банком і було розраховано розмір відсотків за користування кредитом в межах строку дії договору, а саме по вересень 2013 року, що станом на 31.07.2015 року склали - 13 572,56 доларів США (а.с.91).

Зважаючи на те, що зобов'язання за кредитним договором з повернення кредиту, відсотків та інших платежів, нарахованих за період дії договору, не припинилось і підлягає виконанню.

Зокрема, із урахуванням стягнутих рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2010 року коштів, право банку на отримання процентів та інших платежів за кредитним договором підлягає судовому захисту шляхом стягнення нарахованих коштів по вказаним платежам, але виключно з 29.03.2010 року по 11.09.2013 року.

Між тим, в судовому засіданні представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності до усіх вимог.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Зважаючи на звернення банку до суду із цим позовом 25.08.2015 року та закінчення строку дії кредитного договору 11.09.2013 року, то нарахуванні кошти відсотків за користування кредитом підлягають розрахунку та стягненню виключно в межах позовної давності, а саме 3-х річного строку, що необхідно відраховувати з часу звернення позивача із цим позовом до суду та в межах строку дії договору.

Відтак, 3-х річний строк обраховується за період з 25.08.2012 року по час звернення до суду - 25.08.2015 року, але строк дії договору по 11.09.2013 року, а тому відсотки слід розрахувати за період з 25.08.2012 року по 11.09.2013 року, що становить сума - 2243,99 доларів США, що по курсу Національного банку України станом на час винесення вказаного судового рішення (19.07.2017 року) становить - 58 186 грн. 88 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави кошти судового збору в сумі - 5818 грн. 68 коп., оскільки позивачем при подачі вказаного позову судовий збір визначено та сплачено не було із посиланням на вимоги п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 258, 256, 257, 261, 509, 525, 526, 530, 549,599, 612, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №8-96F/09-2006Ав від 11.09.2006 року у розмірі заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 21.08.2012 року по 11.09.2013 року в сумі - 58 186 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі - 5818 грн. 68 коп.

В задоволенні іншої частини позову, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: