Головуючий суду 1 інстанції - Олійник С.В.
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 431/1424/17
Провадження № 22ц/782/591/17
07 серпня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів - Гаврилюка В.К., Яреська А.В.,
за участю секретаря Попової Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації
на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 червня 2017 року
за позовом Управління соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення державних коштів,
в с т а н о в и л а:
05 листопада 2015 року з ДП «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» на адресу позивача надійшла відповідь, що ОСОБА_2 станом на 01 жовтня 2015 року на обліку не перебуває. Тому, вищезазначеним рішенням від 06 листопада 2015 року відповідачу була призначена державна допомога при народженні дитини.
Однак, 21 березня 2016 року до управління надійшла відповідь про те, що відповідачу були призначені допомоги по вагітності і пологах при народженні дитини та відповідно до атестату від 11 березня 2016 року дані виплати були проведені та перераховані на рахунок ОСОБА_2 Разом з зазначеними документами була надана сканкопія заяви про призначення всіх видів соціальних допомог складена відповідачем.
Добровільно сплатити надмірно виплачені кошти при народженні дитини відповідач відмовилася.
Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14 червня 2017 рокувідмовлено у задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення державних коштів.

В апеляційній скарзі Управління соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що всі документи та відомості, які видані Управлінням праці та соціального захисту населення Антрацитівської райдержадміністрації після 01 грудня 2014 року, на які посилається в позовній заяві позивач, є недійсними, тому підстав для стягнення не має.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'я з дітьми», в редакції на час виникнення правовідносин, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу

праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини(ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції у Полтавській області.

06 листопада 2015 року відповідачка звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації про призначення допомоги при народженні дитини та із заявою про переведення особової справи отримувача допомоги по вагітності та пологам у зв'язку зі зміною фактичного місця проживання.

На підставі рішення Управління праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації від 06 листопада 2015 року ОСОБА_2 була призначена державна допомога при народженні дитини з 01 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року в розмірі 10320 грн. одноразово та з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 860 грн. щомісячно.

Судом також встановлено, що 24 лютого 2016 року до Управління праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації ОСОБА_2 подана заява про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

09 березня 2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації направлено запит до Управління праці та соціального захисту населення м. Антрацит про надання довідки про розмір отриманих коштів по вагітності та пологах та запит особової справи отримувача допомоги ОСОБА_2

15 березня 2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації до Управління праці та соціального захисту населення м. Антрацит був направлений запит про надання довідки щодо суми отриманої ОСОБА_2 допомоги по вагітності та пологам для призначення допомоги малозабезпеченим сім'ям та надання копії заяви ОСОБА_2 на призначення допомоги при народженні дитини.

15 березня 2016 року ОСОБА_2 подала заяву про те, що вона отримала допомогу по вагітності та пологах в Управлінні праці та соціального захисту населення м. Антрацит, а із заявою про призначення допомоги при народженні дитини не зверталася.

Відповідно до атестату Управління праці та соціального захисту населення Анрацитівської міської ради від 11 березня 2016 року ОСОБА_2 були проведені та перераховані на її рахунок соціальні виплати при народженні дитини на підставі її заяви від 10 вересня 2015 року про призначення всіх видів соціальних допомоги складеної нею на ім'я органу праці та соціального захисту населення м. Антрацита «ЛНР».

25 березня 2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації прийнято рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї та про повернення надміру сплачених коштів при народженні дитини.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.

За змістом ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правий режим на тимчасово окупованій території України» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядженням № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО).

Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Антрацит Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р із змінами, затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого включено м. Антрацит Луганської області.

Зазначене вище свідчить про те, що в м. Антрацит Луганської області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання позивача на те, що відповідачу була призначена допомога при народженні дитини та відповідно до атестату Управління праці та соціального захисту населення Анрацитівської міської ради від 11 березня 2016 року ОСОБА_2 були проведені та перераховані на її рахунок соціальні виплати при народженні дитини не заслуговують на увагу, оскільки атестат від 11.03.2016 року виданий Управлінням праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради, за місцезнаходженням на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1, тобто установою, яка не існує на території підконтрольній Україні.

Отже, надані позивачем документи, які видані Управлінням праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради, є недійсними і не допустимими доказами, та не створюють правових наслідків.

Позивачем, не зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не було надано суду належних та допустимих доказів отримання відповідачем надмірно переплачених позивачем коштів при народженні дитини, суд же згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні права в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 надмірно переплачених коштів при народженні дитини.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністраціївідхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: