Справа № 139/637/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю заявника ОСОБА_1,

та секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, -

в с т а н о в и в:

З 1990 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю зі ОСОБА_2 по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, на земельну частку (пай) розміром 1,90 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області. Бажаючи оформити спадкові права та прийнявши спадщину, ОСОБА_1 не може довести своє право на спадкування, оскільки не перебувала у родинних стосунках з померлою. За захистом своїх прав та інтересів з відповідною заявою ОСОБА_1 01 серпня 2017 року звернулася до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву і пояснила суду: ОСОБА_2 жила без реєстрації шлюбу із батьковим батьком, а її дідом у с. Студена Піщанського району. Після смерті діда і по досягненню похилого віку ОСОБА_2 погодилася переїхати жити до неї в с. Попелюхи. Проживали вони разом як одна сім'я з 1990 року. Після смерті ОСОБА_2 вона провела її поховання та організувала поминки. Необхідність встановлення факту проживання однією сім'єю виникла у зв'язку з тим, що вона бажає оформити спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, зокрема, на право на земельну частку (пай).

Представник заінтересованої особи - сільський голова Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області у судове засідання не з'явився, подавши клопотання (а.с. 13) про розгляд справи за його відсутності.

Судом були допитані як свідки ОСОБА_3 - сусід ОСОБА_1, ОСОБА_4 - чоловік заявника, ОСОБА_5 - свекор заявника. Всі свідки суду ствердили, що їм достеменно відомо, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 завжди відносилася як до рідної баби, так до неї і зверталася, відчувала за собою і виконувала обов'язки онуки перед бабою. З початку 1990-их років і до смерті ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 у с. Попелюхи. Остання здійснювала догляд за старенькою, вела бюджет, який був їх спільним. Перед смертю ОСОБА_2 ОСОБА_1 виконала її останню волю і вони переїхали жити у с. Студена Піщанського району, там ОСОБА_1 похоронила ОСОБА_2

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до наступного висновку:

Так, суд переконаний у правдивості тверджень в цьому судовому засіданні заявника та свідків, оскільки вони узгоджуються між собою, є послідовними і не викликають сумнівів чи неоднозначностей у трактуванні. Крім того, факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, крім пояснень заявника та свідків, також стверджується довідкою виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради № 17 від 26 лютого 2017 року (а.с. 6).

Одночасно, свідоцтвом про смерть (а.с. 5), копією Сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с. 7) та своїми поясненнями у судовому засіданні заявник ствердила, що встановлення факту їй необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2.

Дійсно, відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Однак, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Таким чином, до спадщини, що відкрилася до 01.01.2004 застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до розділу VП ЦК УРСР, спадкоємці поділялися на дві черги, а також спадкувати мали право утриманці та усиновлені особи. Особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до моменту відкриття спадщини, не входять до кола спадкоємців за положеннями Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб'єктивних прав громадян. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Отже, встановлення факту проживання заявника у цій справі зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім'єю з 1990 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не матиме юридичним наслідком виникнення права на спадкування у четвертій черзі спадкоємців на підставі ст. 1264 ЦК України, оскільки до спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 мають застосовуватися положення Цивільного кодексу УРСР, відповідно до яких особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, не входять до кола спадкоємців за законом.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України справа підлягає до закриття як така, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю закрити.

Ухвала може бути оскаржено протягом п'яти днів з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ________________