Справа № 703/4008/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань Кочеткова І.В.

за участю

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

та представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно

встановив:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського підприємства площею 2,96 га, розташованої в адмінмежах Тернівської сільської ради Смілянського району державний акт серія НОМЕР_1. Позивач, за віком є непрацездатною особою, та постійно проживала із своїм чоловіком до дня його смерті, та до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Також спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла і відповідач, яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на майно згідно заповіту.

В нотаріальному оформленні права на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що в неї відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю, а відповідач їй його не надає, тому змушена звернутись до суду.

Позивач та її представники в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона проживала разом з чоловіком ОСОБА_7, ОСОБА_6 та її батько допомагали їм по господарству, оскільки чоловік не ходив та за ним потрібен був постійний догляд. Вони всі з 2014 року проживали на одному подвір'ї, але в різних будинках в с.Санжариха. Коли ОСОБА_7 помер то його похованням займалась ОСОБА_6. Їй було відомо про те, що її чоловік зробив заповіт на ОСОБА_6. Разом з тим, вона вже сильно стара, тому має право на обов'язкову частку у спадковому майні. Стверджувала, що до нотаріуса заяву про відмову від спадщини не писала.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позивач після смерті ОСОБА_7 висловила свою думку щодо спадкового майна, та відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується заявою, посвідченою секретарем Тернівської сільської ради. Вважає, що вона хоч і проживала разом зі спадкодавцем на момент смерті, але відмовилась від прийняття спадщини, а тому немає обов'язкової частки на спадкове майно.

Разом з тим, вказує на те, що якщо суд дійде до висновку про необхідність задоволення позову, то просить зменшити розмір обов'язкової частки позивача до 1/6 частини, врахувавши ті обставини, що протягом тривалого часу вона здійснювала догляд за як за позивачкою, так і за спадкодавцем, допомагала по господарству та поховала його, а тому вважає, що саме такий розмір частки буде достатнім і справедливим.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює секретарем Санжарівської сільської ради, в минулому році до неї підійшла ОСОБА_6, та попросила що б та прийшла додому до ОСОБА_9, яка сама не могла за станом здоров'я прийти до сільської ради. Через певний час вона прийшла до них додому і ОСОБА_5 в її присутності підписала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Після чого вона оголосила зміст вказаної заяви ОСОБА_5, вона не заперечувала проти змісту та погоджувалась щоб спадщина дісталась ОСОБА_6

Заслухавши пояснення позивача, її представників та відповідача і її представника, а також свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивача ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 7 вересня 2016 року (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташованої в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району.

За життя ОСОБА_7 розпорядився своїм майном на випадок смерті, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Тернівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 12 (а.с.37), відповідно до якого 28 квітня 2009 року ОСОБА_7 заповів належну йому земельну ділянку, розташовану в адмінмежах Тернівської сільської ради, згідно державного акту серії НОМЕР_3 виданого Смілянською райдержадміністрацією 10 вересня 2004 року ОСОБА_10

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ч. 1 ст. 1241 ЦК України передбачає, що непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмова від прийняття спадщини, згідно з вимогами ч.1 ст. 1273 ЦПК України, подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 2 листопада 2016 року (а.с.12) після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_6 та ОСОБА_5 В зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку у ОСОБА_5, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Крім того, судом встановлено і це об'єктивно підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 7 вересня 2016 року (а.с.9) позивач була дружиною померлого ОСОБА_7, а відтак вона є спадкоємцем першої черги, та на момент смерті спадкодавця мала 78 повних років, а тому її частка у спадковому майні ОСОБА_7 є обов'язковою незалежно від заповіту.

Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 жовтня 2016 року (а.с.10) ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7, постійно проживала разом з ним.

Оскільки спадкоємці за законом, після смерті ОСОБА_7, крім його дружини, відсутні, то позивач, відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на спадкування після смерті свого чоловіка на половину частки спадкового майна, тобто на 1/2 частину.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 до дня смерті проживав разом із своєю дружиною, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Санжариської сільської ради № 277 від 29 серпня 2016 року (а.с.11)та рішенням Смілянського міськрайонного суду (а.с.10). Доказів на підтвердження негативних стосунків між спадкодавцем ОСОБА_7 та спадкоємицею ОСОБА_5 суду не надано.

Твердження відповідача про те, що обов'язкова частка позивача має бути зменшена до 1/6 частини, в зв'язку з тим, що саме вона здійснювала догляд за спадкодавцем та поховала його, хоча і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні (а.с.39,40), але ніяким чином не впливають на частку у спадковому майні ОСОБА_5, оскільки такі обставини не вказують на будь-які негативні моменти у взаємовідносинах між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що підлягає доведенню для застосування вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України, на яку посилається відповідач, у а тому суд вважає за необхідне визначити розмір частки відповідно до закону у розмірі 1/2.

Таким чином судом встановлено, і підтверджується дослідженими доказами, що ОСОБА_5, яка згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, має обов'язкову частку у спадковому майні після смерті чоловіка ОСОБА_7 фактично проживала разом з ним, і не зверталась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 484/2016 (а.с. 81-91).

При цьому суд не приймає заперечення відповідача щодо відмови позивача від спадкового майна, із посиланням на заяву позивача відповідного змісту, що була складена та завірена секретарем виконкому Санжариської сільської ради (а.с.38) з огляду на те, що відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, для відмови від спадщини, спадкоємець повинен подати заяву відповідного змісту у визначений законом строк саме до нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Разом з тим судом об'єктивно встановлено, і це підтверджується дослідженими доказами, що безпосередньо до нотаріуса така заява подана не була. Посилання відповідача про те, що вона направляла таку заяву поштою суду не доведені, оскільки повідомлення про вручення рекомендованого листа направленого нею нотаріусу, без опису вкладення не підтверджує таку обставину.

З огляду на вказані обставини суд вважає, що у ОСОБА_5 прийняла спадщину та набула право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташовану в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засідання встановлено, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а відповідач відмовляється його надавати, тому нотаріус відмовляє позивачу у визнанні за нею права власності на спадкове майно.

З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за ОСОБА_5 належить визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташовану в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району.

Позивач вимог про стягнення з відповідача судових витрат не заявила, а тому їх слід віднести на її рахунок.

Керуючись ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом право власності на майно, яке належало ОСОБА_7, який ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер, а саме на: 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташованої в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 10 вересня 2004 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2017 року.

Головуючий Т.В. Васильківська