Справа №560/917/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю представника - адвоката Полейка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 станом на 09 лютого 2017 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, яка за життя мала житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців за заповітом, так як померла за життя залишила заповіт на його ім'я, якого вона склала 14 листопада 2009 року. Згідно вказаного заповіту ОСОБА_5 заповіла йому 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець ОСОБА_5 є власником житлового будинку. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на спадкодавця та внести дані про неї, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно уже неможливо у зв'язку з її смертю.

У судовому засіданні предстаник позивача - адвокат Полейко С.П. позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився. У своїй заяві просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно довідки №231/01-09 від 10 липня 2017 року, виданої приватним нотаріусом Мелех О.П. вбачається, що за оформленням спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_2. 18 квітня 2017 року по померлій ОСОБА_5 була заведена спадкова справа №23/2017. Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не видавалось, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.26).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що складено відповідний актовий запис за №737.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з її смертю.

Згідно виписки з погосподарської книги №431 від 06 липня 2017, виданої Лісівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.12) в погосподарській книзі №4, особовий рахунок НОМЕР_2, будинок АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_5.

Згідно довідок №688, №689 від 06 липня 2017 року та №741 від 19 липня 2017 року, виданих виконавчим комітетом Лісівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала одиноко в будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_5 дітей не мала та спадкоємці першої черги за законом відсутні. На даний час у вищевказаному житловому будинку ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.13-15).

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок 1954 року забудови, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_5 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, хоча і не здійснила його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_5 є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 14 листопада 2009 року (а.с.6) ОСОБА_5 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, заповіла своєму внуку ОСОБА_2, а іншу 1/2 частину племіннику - ОСОБА_3.

Згідно заяви відповідача ОСОБА_3 (а.с.23), останній відмовився від прийняття спадщини за заповітом, який залишила ОСОБА_5 на його ім'я на користь ОСОБА_2.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_2 згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлої і набув право власності на нього.

Керуючись статтями 328, 346, 392, 1216, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 10, 60, 212, 215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 станом на 09 лютого 2017 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.