Ухвала

іменем україни

21 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у здійсненні права власності і виселення; за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, мав у власності Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, і після його смерті відкрилася спадщина. До спадкової маси входила також вищевказана квартира. Спадкоємцями померлого були ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Інша Ѕ частини вказаної квартири належить позивачу. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року, ухваленим у справі № 2/753/5406/15, визнано право власності по ј частини вказаної квартири за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 За життя ОСОБА_8 зареєстрував на свою частину житлової площі в квартирі ОСОБА_5, яка на теперішній час проживає в квартирі і добровільно виселятися не бажає. Відповідач не має спорідненості з власниками квартири і не є членом їхніх сімей. Позивач вважає, що після смерті ОСОБА_8 відповідач фактично втратила правові підстави для проживання та користування спірною квартирою.

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила стягнути з відповідачів грошові кошти в сумі 287 640 грн 62 коп., які були витрачені нею на утримання, збереження і капітальний ремонт зазначеної квартири, а також визнати за нею право користування квартирою.

На обґрунтування зустрічних вимог ОСОБА_5 зазначила, що вона набула право користування квартирою за згодою ОСОБА_8, із яким проживала спільно без реєстрації шлюбу, тобто є добросовісним набувачем права користування. Після смерті ОСОБА_8 вона залишилась проживати у квартирі і несла витрати на її утримання та ремонт, які підлягають відшкодуванню їй власниками.

Також у грудні 2016 року треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками квартири і відповідач, втративши право користування квартирою, чинить їм перешкоди у користуванні квартирою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів залишено без розгляду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року, позови ОСОБА_4 та третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом виселення ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Таким чином, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Установивши, що відповідач ОСОБА_5 не є власником вищевказаної квартири та не є членом сім'ї позивачів: ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд на підставі вищевказаних норм матеріального права дійшов правильного висновку про задоволення указаних позовів та виселення відповідача із вказаної квартири, оскільки вона проживає в ній без належних правових підстав і чинить позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.

Доводів касаційної скарги щодо висновків судів про задоволення позовів і ухвалення судом рішення про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення касаційна скарга не містить.

Наведені в касаційній скарзі ОСОБА_5 доводи зводяться до того, що суд незаконно, на порушення вимог ст. 123 ЦПК України залишив її зустрічний позов без розгляду, таким чином, штучно роз'єднав її зустрічний позов від спільного розгляду з вищевказаними позовами, чим, на її думку, порушено право на захист цивільних прав згідно зі ст. ст. 19, 22, 386, 396, 538, 601 ЦК України, проте вони не спростовують висновків судів по суті вирішеного спору про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.

Разом із тим згідно з матеріалами справи ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_5, скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року про залишення без розгляду зустрічного позову, справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2, а. с. 44-46).

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко