У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків за касаційною скаргою ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_5, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, у якому просила стягнути на свою користь збитки у сумі 264 600 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що 12 грудня 2011 року вона передала у борг ОСОБА_4 30 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 1 лютого 2012 року.

У добровільному порядку ОСОБА_4 повернув 9 000 доларів США, іншу частину - у сумі 271 950 грн, що еквівалентно 21 000 доларів США, стягнено із ОСОБА_4 рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 січня 2015 року.

Невиконання відповідачем грошового зобов'язання, а також зміна офіційного курсу гривні щодо долара США є підставою для стягнення з нього курсової різниці, яка є збитками.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 9 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 січня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 271 950 грн.

Зазначеним рішенням встановлено, що залишок заборгованості за договором позики становить 21 000 доларів США, яка підлягає стягненню у національній валюті України за курсом НБУ станом на 15 вересня 2014 року.

Відмовляючи у позові про стягнення курсової різниці, суд першої інстанції виходив з того, що різниця в курсах валют, яка виникла внаслідок коливання валютного курсу іноземної валюти щодо національної валюти України - гривні, не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, а є ризиком сторін угоди.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що зміна офіційного курсу валют не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішено судом, пред'являти після цього додаткові вимоги до іншої сторони про стягнення курсової різниці.

Однак із такими висновками судів першої та апеляційної інстанції погодитись не можна зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Водночас, ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів на виконання зобов'язання саме по собі не є підставою для припинення зобов'язальних правовідносин між сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положення ст. ст. 22, 533, 598, 599 ЦК України дають підстави для висновку про те, що цінність рішення суду про стягнення судом гривневого еквіваленту заборгованості полягає у наданні кредитору боржника можливості відновити своє право, шляхом придбання відповідної кількості іноземної валюти за рахунок стягнутих судом коштів. Водночас, у разі зростання офіційно встановленого курсу іноземної валюти щодо гривні на час реального виконання боржником такого рішення суду, для відновлення свого права кредитор змушений буде понести додаткові витрати, які є збитками у розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Звертаючись до суду із позовом, позивач обґрунтовувала свої вимоги невиконанням боржником рішення суду про стягнення заборгованості за позикою, у якому сума визначена у гривнях, а також істотним зростанням курсу долара США щодо гривні після дати ухвалення рішення судом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, не встановив характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягала застосуванню до цих правовідносин; не встановив, чи вчинила позивач будь-які дії з виконання рішення про стягнення заборгованості, чи виконував ОСОБА_4 це рішення, коли саме та в якій частині; не перевірив, чи змінювався курс долара США щодо гривні на час такого виконання, що призвело до передчасної відмови у задоволенні позову.

З огляду на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального закону, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов

Судді: Є.П.Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко