Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1478/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.08.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», відділ Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», відділ Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначило, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Оскільки відбулася заміна кредитора, позивач набув права вимоги по кредитному договору від 21 квітня 2008 року, укладеного з ОСОБА_2

ОСОБА_2 умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у звязку з чим,станом на 18 червня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 257 677,18 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 139 046,90 грн.; заборгованості по відсоткам 75 020,44 грн.; заборгованість за пенею 40 658,84 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту 2 950,99 грн.

Згідно нового розрахунку позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 145 297,05 гн., та суму заборгованості за відсотками в розмірі 86190,22 грн., а всього 231 487,27 грн.

Посилаючись на ст.ст. 525 -527, 530,610,615,1054 Банк просив повністю задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача зазначену суму боргу.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду ПАТ «Дельта Банк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначило, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звязку з заміною кредитора у зазначеному зобовязанні, до нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» перейшло право щодо одержання від ОСОБА_2 стягнутої за рішенням суду заборгованості за вказаним кредитним договором та відповідач сплатив на виконання рішення суду від 14 лютого 2011 року суму боргу, як тіло кредиту так і відсотки, пеню і штраф, всього в загальному розмірі 17558,16 доларів США. А тому у відповідача відсутня перед позивачем заборгованість за кредитом (тіло кредиту), так як така заборгованість на підставі рішення суду вже була стягнута.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 споживчий кредит у розмірі 16325 доларів США, з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 21 квітня 2015 року зі сплатою 14 відсотків річних.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, тобто відбулася заміна кредитора, і позивач набув права вимоги по кредитному договору від 21 квітня 2008 року, який укладено з ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2011 року у цивільній справі №2-168/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0, яка станом на 15 грудня 2010 року становила 17510,88 доларів США, яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 13992,80 доларів США; заборгованості за процентами у розмірі 3061,22 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 415 доларів США; штрафу згідно п.4.3 Кредитного договору в розмірі 500 грн.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 було надано квитанції про погашення кредитної заборгованості згідно договору №0 від 21 квітня 2008 року, згідно яких видно, що боржником ОСОБА_2 сплачено в рахунок погашення кредитної заборгованості АТ «Дельта Банк» 17558,16 доларів США (том.1, а.с.75-86).

В матеріалах справи міститься повідомлення відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції ГУЮ у Кіровоградській області з якого вбачається, що на виконанні у відділі ДВС двічі перебував виконавчий лист Світловодського міськрайонного суду №2-168/11 від 14 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованості за кредитним договором, яка становила 17510,88 доларів США. 29 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку з повною сплатою боржником боргу по кредитному договору, боржником ОСОБА_2 надані квитанції про сплату присудженого боргу, що підтверджувалося документально ( том.1, а.с.87,89-101).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 та від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

В матеріалах справи міститься розрахунок Банку заборгованості за кредитним договором станом на 03.12.2015 року, яка складається із: заборгованості за кредитом 151 875,46 грн., заборгованості за відсотками 101 550,79 грн., а всього 253 426,25 грн. (том. 1, а.с. 151).

ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

За умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам, що згідно з п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так як позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню, рішенням суду стягнуто 253 426,25 грн., то з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2787,68, з яких 2534,26 грн. - за подання позову та 253,42 грн. - за подання апеляційної скарги (110 % від 2534,26 грн.).

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року скасувати і ухвали нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», відділ Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 21 квітня 2008 року, яка складається із заборгованості за кредитом 151 875,46 грн., заборгованість за відсотками 101 550,79 грн., що становить загальну суму заборгованості 253 426,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2787,68 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді: