Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1561/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

09.08.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення сум грошових витрат на оплату навчання та стягнення аліментів,

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення сум грошових витрат на навчання сина ОСОБА_4 в розмірі 1865 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого він сплачує аліменти, після розірванняміж ними шлюбу дитина постійно проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З 01.09.2016 року син ОСОБА_4 зарахований на платній основі до Кіровоградського державного педагогічного університету імені В.Винниченка на перший курс по спеціалізації 231 «Соціальна робота», за навчання сина вона із власних коштів сплатила 3 730 грн. Вважає, що відповідач повинен приймати участь у витратах на навчання сина і компенсувати їй половину вказаних витрат в розмірі 1865 грн. Крім того, зазначала, що відповідач, маючи заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 17287 грн., відмовляється в добровільному порядку компенсувати додаткові витрати на утримання та навчання сина у зазначеному навчальному закладі.

З урахуванням уточнень позовних вимог просила стягнути з відповідача на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 02.12.2016 року по 03.06.2020 року, коли син закінчить навчання в Кіровоградському ДПУ ім. В.Винниченка, та стягнути половину витрат на навчання в сумі 18650 грн. (а.с.25-26).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаного судового рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, зокрема з тих підстав, що суд не взяв до уваги встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.02.2015 року факт, що відповідач має достатньо коштів для сплати аліментів на трьох дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку, включаючи і сина ОСОБА_4 Зазначає, що відповідач навмисно приховує свій майновий стан, на що суд не звернув уваги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

ОСОБА_4 навчається на факультеті педагогіки та психології денної комерційної форми навчання Кіровоградського державного педагогічного університету імені В.Винниченка, спеціальність 231 - Соціальна робота, з терміном навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою №2 65 від 04.11.2016 року (а.с.2).

Відповідно до договору про надання освітніх послуг від 03 серпня 2016 року №15, укладеного між Кіровоградським державним педагогічним університетом імені В.Винниченка та ОСОБА_4, останній навчається на денній основі, за освітнім рівнем бакалавр, спеціальність 231 соціальна робота, додаткова спеціалізація педагогіка та психологія, на факультеті педагогіки та психології протягом 3-ох років 10-ти місяців, з оплатою за надання освітніх послуг в загальній сумі 29840 грн. (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_3, 1980 року народження, згідно довідки МСЕК сер.МСЕ 2-18ГА №068113, є інвалідом І-ої групи з дитинства по зору, інвалідність встановлена безстроково, потребує стороннього догляду, працевлаштований в Кіровоградському УВП УТОС, нарахована заробітна плата за період з січня по квітень, 2017 року, без утримання аліментів, військового збору становить 2 945грн. 72 коп., за вказаний період утримано аліментів в розмірі 981 грн. 77 коп., військовий збір в розмірі 44 грн. 18 коп., крім того, відповідач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м.Кіровограді ради та йому призначено допомогу та надбавку на догляд за інвалідом з дитинства І-ої групи з 01.01.2007 року та довічно, та відповідно до довідки про отримання допомоги від 29.06.2017 року №1636/4 за період з січня, 2017 року по червень, 2017 року нараховано допомоги в розмірі 11418 грн., з них утримано аліментів в розмірі 3 806 грн., та відповідно загальна сума доходу за вказаний період загальна сума доходу за винятком аліментів (сплачено 3 806 грн.) становить 7 612 грн. (а.с.35-38).

ОСОБА_3 після досягнення старшим сином ОСОБА_4 повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_6, є платником аліментів за виконавчим листом №405/336/15-ц, який виданий 10.03.2015 року Ленінським районним м. Кіровограда, та продовжує на теперішній час сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_7 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7, на 01.04.2017 року заборгованість по виконавчому листу №405/336/15-ц, який виданий 10.03.2015 року Ленінським районним м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 січня 2015 року і до повноліття сина ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6, потім продовжувати стягнення в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття доньки ОСОБА_7, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7, а потім стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина ОСОБА_8, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8, заборгованість становить 10 758 грн. 30 коп. (а.с.39).

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов'язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Вирішуючи спір, суд установив і правильно виходив з того, що відповідач є інвалідом І-ої групи з дитинства по зору, потребує стороннього догляду, інвалідність встановлена безстроково, на даний час працевлаштований в Кіровоградському УВП УТОС, має невеликий розмір заробітної плати, сплачує на користь позивача аліменти на двох неповнолітніх дітей, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Кіровограді ради і отримує допомогу та надбавку на догляд за інвалідом з дитинства І-ої групи з 01.01.2007 року, довічно, з якої також утримуються аліменти, внаслідок чого за останні шість місяців загальна сума доходу становить 7 612 грн. (а.с.35-38).

Суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що відповідач не має фінансової можливості надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Позивачем не спростовано такий висновок суду першої інстанції і не доведено факт, що відповідач, який є інвалідом І групи і потребує стороннього догляду, в зв'язку з чим отримує пенсію і соціальну допомогу, спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання у розмірі 1/4 частини від свого доходу.

При цьому, судом враховано, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов'язує обов'язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці або сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв'язку із витратами, пов'язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявність у батьків можливості надання такої допомоги.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд керувався тим, що чинним законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а додаткові витрати, які понесла позивач до досягнення їхнім сином повноліття, не можуть бути стягнуті, оскільки відповідач на той момент платив аліменти на цю неповнолітню дитину, у розмірі встановленому рішенням суду.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Ураховуючи вказані норми матеріального права, суд відмовив і у задоволенні вимогпро стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з оплатою навчання в розмірі половини витрат на навчання в сумі 18650 грн., через відсутність правових підстав.

Судом відзначено, що у разі зміни зазначених вище обставин та за умови наявності сукупності юридичних фактів, за яких виникає обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, той з батьків, з ким буде проживати повнолітня дитина має право звернення до суду, і на теперішній час таким правом наділена повнолітній син ОСОБА_4, який має повну цивільну дієздатність, та може самостійно звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: