Провадження № 2-2243/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Слободянюк А.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
01.11.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3.
Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, 2006 р.н. На даний час син проживає з позивачем, суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб.
Син ОСОБА_3 перебуває на повному його утриманні. Відповідачка ухиляється від участі у витратах на його утримання, матеріальної допомоги не надає, має нерегулярний мінливий дохід, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 2006 р.н., щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн., і до досягнення дитиною повноліття.
В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Про причини своєї не явки суд до відома не поставила.
Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, а також те, що позивач згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому даною статтею, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 04.11.2005 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за номером 1953, що вбачається із свідоцтва про одруження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.
На час розгляду справи сторони не підтримують шлюбні стосунки, тривалий час не ведуть спільного господарства. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки їх шлюб носить формальний характер.
Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що сім'я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам.
Судом також встановлено, що від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3, 2006 р.н.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Водночас за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Судом встановлено, що на час розгляду справи син ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 та знаходиться на повному його утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3, 2006 р.н, всі витрати несе позивач, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд знаходить обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачки аліментів.
При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно частини першої ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Враховуючи положення, зокрема, ч. 1 ст. 184, ст. 191 СК України, а також те, що відповідачка фізично здорова та має можливість сплачувати аліменти, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3, 2006 р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.11.2016 року і до досягнення сином повноліття.
З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.
З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині, з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2- задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 04 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1953) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати з оплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: