Справа № 645/223/17
Провадження № 2/645/794/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.

при секретарі - Момот О. І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, про поділ спільного майна подружжя та просила визнати автомобіль марки «Нива», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 р. випуску, спільним майном, що було набуто у шлюбі і, стягнути на її користь з відповідача 32292,27 грн. грошової компенсації вартості автомобіля.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебували в шлюбі з 2004 року 2016 рік. За час шлюбу в них народилось двоє дітей. Навесні 2015 року вони за сумісні грошові кошти з чоловіком придбали автомобіль марки «Нива» реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 р. випуску за еквівалент 4300 дол. США (станом на 16.01.2017 року у відповідності до курсу НБУ у гривнях складає 118 980 гривень). На теперішній час вартість автомобілю становить 64584,54 грн. Автомобіль оформлений на її колишнього чоловіка. 28.07.2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова шлюб між ними було розірвано. Чоловік після розлучення користується автомобілем. Позивач зверталась до ОСОБА_2 з вимогою про виплату половини коштів за автомобіль, однак відповідач запропонував їй звернутися до суду з позовом про поділ майна. Крім того, оригінал договору купівлі продажу автомобілю знаходиться у колишнього чоловіка, на прохання позивача документи він не віддає. У звязку з тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу автомобіля, чоловік заперечує проти грошової компенсації, тому ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 02.03.2017 року, не з'явились, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити на підставі тих доказів, що зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, вважаючи його незаконним та необґрунтованими. Надав пояснення відповідно до яких пояснив, що дійсно під час перебування в зареєстрованому шлюбі ними було придбано спірний автомобіль марки «Нива». Під час розірвання шлюбу за усною домовленістю вони вирішили залишити автомобіль у спільному користуванні і в подальшому подарувати його дітям. На теперішній час спірний автомобіль двічі перебував в ДТП, тому частково знецінився. Коштів для сплати компенсації вартості ? частини спірного автомобілю в нього не має. У звязку з цим просив суд визнати ідеальні частки спірного автомобілю по ? частині за кожним і залишити автомобіль у спільній частковій власності.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2004 р. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.07.2016 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).

Під час шлюбу подружжям на спільні сумісні кошти придбано у 2015 р. автомобіль марки ВАЗ 21213 (Нива), реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 р. випуску. З наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 150060 випливає, що власником автомобілю є ОСОБА_2 (а.с. 89).

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, на теперішній час автомобілем користується її колишній чоловік ОСОБА_2

За правилами ч. 3 ст. 368, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином, право спільної сумісної власності подружжя, на майно, набуте у шлюбі, презюмується законом.

У разі поділу спільного сумісного майна подружжя за ст.70 СК України, частки кожного є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ст. 69, 70, 71 ч. 5 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідачем ОСОБА_2 на його замовлення, проведена незалежна оцінка вартості спірного автомобіля НОМЕР_2 2004 року випуску, яка, згідно звіту №144/0617 від 08.06.2017 року становить 42 000 грн. (а.с. 74-90).

За роз'ясненнями, які містяться в п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

В правових позиціях, які викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Судом встановлено, що спірний автомобіль НОМЕР_2 2004 року випуску є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Згоди щодо поділу автомобіля, який є неподільним майном, сторони не досягли. Вимог щодо припинення права на частку у спільному майні в порядкуст.365 ЦК України ОСОБА_1 не заявляла.

За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з одного співвласника на користь другого грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі 6-2811цс15.

Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 183, 365, 372 ЦК України, ст.ст. 60,61, 63, 68 , 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частину автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за ОСОБА_2 - на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частково суму сплаченого судового збору у розмірі 320 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ