У х в а л а

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року, клопотання про поновлення строку подання зави про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Іллічівський міський суд Одеської області рішенням від 17 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Апеляційний суд Одеської області 13 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: визнав незаконним та скасував наказ Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський МТП») від 21 квітня 2015 року про припинення трудового договору з ОСОБА_4 за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та поновив її на роботі в ДП «Іллічівський МТП» на посаді тальмана; стягнув з відповідача на користь позивачки 54 тис. 564 грн 3 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів; у решті позовних вимог суд відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 березня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

5 липня 2017 року Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах частини сьомої статті 43 КЗпП України, частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 1 липня 2015 року.

Водночас заявник просить поновити строк подання вказаної заяви, посилаючись на поважну причину його пропуску, а саме отримання копії ухвали суду касаційної інстанції лише 10 травня 2017 року.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки причина пропуску подання заяви є поважною.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 16 березня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивачку звільнено з порушенням вимог трудового законодавства, зокрема частини першої статті 43 КЗпП України. При цьому, установивши, що позивачка була членом Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту на час її звільнення та що згідно з протоколом засідання Президії цієї профспілки від 27 січня 2016 року та протоколом засідання первинної профспілки «Складських працівників» Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту від 12 жовтня 2016 року прийнято рішення про відмову в наданні згоди на звільнення позивачки з посади тальмана 4-го терміналу за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди виходили з того, що рішення Президії Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту від 27 січня 2016 року про відмову в наданні згоди на звільнення позивачки з роботи є обґрунтованим, аргументованим та містить посилання на недотримання відповідачем процедури звільнення, а також правове обґрунтування незаконності звільнення позивачки.

У наданій заявником для порівняння постанові від 1 липня 2015 року Верховний Суд України дійшов висновку про те, що суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору. І лише в разі відсутності в рішенні правового обґрунтування відмови в наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути достатньо, добре аргументованим та повинне містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. Оскільки висновок про обгрунтованість чи необгрунтованість рішення профспілкового комітету щодо відмови в наданні згоди на звільнення працівника суд може зробити лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей, то посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог статей 57, 212 ЦПК України є одним з доказів у справі і не має для суду наперед установленого значення) не можна визнати правильним.

Таким чином, судове рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не суперечить викладеному в зазначеній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення задовольнити.

Поновити Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» строк подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко