АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2843/17 Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/970/17 Доповідач - Міщій О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника ОСОБА_1 -

адвоката Вароди П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія Вектор Плюс" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.05.2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - адвокат Варода Павло Борисович до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням приватного нотаріуса КМНО Суперфіна Б.М. № 22580480 від 03.07.2015 р. на підставі договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ "Сведбанк", право вимоги за яким відступлено ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс", задоволено вимоги іпотекодержателя шляхом державної реєстрації за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" права власності на спірну квартиру.

Позивач вказав, що вказане рішення нотаріуса підлягає скасуванню, оскільки прийняте із порушенням Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ЗУ "Про іпотеку" і порушує його право.

Зокрема ОСОБА_1 зазначив, що відповідач приватний нотаріус Суперфін Б.М. був позбавлений можливості встановити наявність факту невиконання позичальником договору кредиту, що є підставою для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя.

Позивач також вказав, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., чинного на час виникнення спірних правовідносин, для проведення державної реєстрації права власності подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, а також завірена копія письмової вимоги про усунення порушень, надіслана іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржнику у не менш як 30 - денний строк та інші документи.

Крім того, позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки, якою забезпечено виконання кредитних зобов'язань в іноземній валюті, не відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а тому, на думку позивача, право власності на спірну квартиру за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" зареєстровано нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач також вказав, що між сторонами існує спір про право цивільне, пов'язане із реєстрацією права власності на квартиру. Про це ж зазначено в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 р., якою скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 р., а провадження у справі закрито, оскільки спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.05.2017 р. позов задоволено. Скасовано рішення приватного нотаріуса КМНО Суперфіна Б.М. від 03.07.2015 р. № 22580480 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс". Стягнуто із приватного нотаріуса КМНО Суперфіна Б.М. в користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс", в інтересах якого діє представник ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Представник товариства вказав, що судом не взято до уваги те, що рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру було прийняте приватним нотаріусом, як спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора, у спосіб передбачений п. 12.3 договору іпотеки та у відповідності до ст. 37 Закону України "про іпотеку".

Представник зазначив, що суд безпідставно застосував ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, а ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" набула право власності на спірну квартиру на підставі застереження, погодженого сторонами в іпотечному договорі.

Крім того, ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" вказало, що суд необґрунтовано дійшов до висновку про відсутність у матеріалах справи доказів з приводу отримання боржником повідомлень від апелянта про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги, оскільки ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" 18.02.2015 р. було надіслано дві вимоги про усунення порушень ОСОБА_1, та ОСОБА_7 у відповідності до п. 11 іпотечного договору та ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Необґрунтованим також є висновок суду з приводу неповідомлення позивача про відступлення права вимоги, оскільки в матеріалах справи наявні докази повідомлення позивача про відступлення права вимоги.

Також, представник товариства вказав на безпідставність висновків суду про те, що наявність в реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій та зазначив, що заборона на відчуження спірного об'єкта нерухомості накладалася в інтересах кредитора/іпотекодержателя за даним кредитним договором та договором іпотеки, тому оскаржуване рішення нотаріуса про державну реєстрацію жодним чином не призвело до порушення прав позивача.

Представник товариства просив також стягнути з позивача витрати, понесені за сплату судового збору.

Заслухавши доповідь судді доповідача, з'ясувавши обставини справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що рішенням приватного нотаріуса Суперфіна Б.М. від 03.07.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру по АДРЕСА_1 за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" порушено права ОСОБА_1, тому задовольнив позов.

Однак, погодитись з таким висновком суду неможливо.

Як видно з матеріалів справи, 18.09.2008 р. між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 1901/0908/98-254, предметом якого є грошові кошти в сумі 40000 дол. США під 12,5 % річних (а.с. 9,13).

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 18.09.2008 р. між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передав іпотекодержателю нерухоме майно - однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 (а.с. 12, 37).

28.11.2012 р. між ВАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого ВАТ "Сведбанк" відступив ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, які зазначені в реєстрі заборгованості боржників (а.с. 40).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п.п. 10, 10.3, .10.4, 12.3, 12.3.1 договору іпотеки від 18.09.2008 р. іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов договору кредиту від 18.09.2008 р. та/або іпотекодавцем умов цього договору звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх майнових вимог в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Отже, сторони дійшли згоди щодо підстав звернення стягнення на предмет іпотеки, однією з яких сторони визначили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позивач визнав вказані обставини.

Як видно із змісту рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.07.2015 р. відповідач - приватний нотаріус Суперфін Б.М., провів державну реєстрацію права власності на квартиру по АДРЕСА_1 за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс". Вказане підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 53-54).

У зв'язку з наведеним, висновок суду про те, що відповідач порушив право позивача ОСОБА_1 не відповідає обставинам справи.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи представника позивача про те, що відповідач був позбавлений можливості встановити факт виконання або невиконання кредитного договору і про те, що ОСОБА_1 не отримував письмової вимоги ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" про усунення порушень при виконанні умов цього договору.

Представник ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" вказав у апеляційній скарзі про те, що позивачу та позичальнику за договором кредиту в лютому 2015 р. направлено вимогу про усунення порушень умов кредитного договору разом з розрахунком заборгованості, що й було враховано нотаріусом при перереєстрації квартири. Вказане підтверджується змістом копії свідоцтв, виданих 04.06.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., яким посвідчено, що позичальнику ОСОБА_7 та іпотекодавцю ОСОБА_1 нотаріусом передано заяву, від іпотекодержателя ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс", яка містить відомості щодо письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 1901/0908/98-254 від 18.09.2008 р. разом з розрахунком заборгованості та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 56,80 зворот).

Із змісту копії вимог про усунення порушень від 18.02.2015 р., підписаних директором ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс", товариство вимагало у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 усунути порушення умов кредитного договору від 18.09.2008 р. та оплатити протягом тридцяти днів заборгованість за кредитом в сумі 40000 дол. США, що становить 1054320 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 15081,18 дол. США, що становить 397509,74 грн.

Вказані особи повідомлені, що у випадку невиконання вимоги товариство вправі звертатись щодо позасудового стягнення на предмет іпотеки згідно договору (а.с. 78-79).

Із копії опису вкладень у цінний лист видно, що на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_7 26.02.2015 р. поштою направлено вказані вимоги (а.с. 78 зворот, 79 зворот).

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не подав доказів, які б свідчили про те, що відповідач ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" не виконав обов'язку, передбаченого п. 11 Іпотечного договору від 18.09.2008 р. і не направив йому письмову вимогу про усунення порушень умов кредитного договору. Позивач лише вказав, що не отримував вказану вимогу від ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс", однак не подав у цій частині відповідних доказів.

Крім того, позивач не заперечував тієї обставини, що позичальник має заборгованість за кредитним договором, і не звертався до суду з вимогою про захист свого порушеного права з тих підстав, що кредитний договір виконується належно, а також не навів доводів та не подав доказів щодо виконання кредитного договору.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що доводи позивача про те, що відповідач - приватний нотаріус Суперфін Б.М. в порушення порядку, визначеного Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., чинною на час виникнення спірних правовідносин, не взяв до уваги документи, необхідні для перереєстрації за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" права власності на спірну квартиру не відповідають обставинам справи та поданим доказам.

З матеріалів справи видно, що відповідач - приватний нотаріус Суперфін Б.М. провів реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" на підставі укладеного договору іпотеки, яким передбачено можливість передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, а також у зв'язку з неналежним виконанням позичальником основного кредитного зобов'язання, тому переоформлення права власності на спірну квартиру було здійснено з дотриманням вимог, визначених ст. ст. 36 - 37 Закону України "Про іпотеку".

Так, статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законом України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого іпотекою зобов'язання та в інших випадках припинення зобов'язань, встановлених законом. Аналогічна позиція міститься й в ст. 593 ЦК України.

Однак, позивач не подав будь яких доказів щодо припинення зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду про порушення відповідачем приватним нотаріусом вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", з таких підстав.

Вказаним законом встановлено заборону примусового (тобто без згоди власника) відчуження нерухомого майна, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті, у випадку, якщо таке майно відповідає визначеним законом критеріям.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що іпотекодавець, підписавши договір від 18.09.2008 р. та ознайомившись з його умовами, надав свою згоду на відчуження майна у позасудовий спосіб шляхом передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, у випадку неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин у випадку, передбаченому цим законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Цим законом також визначено повноваження державного реєстратора, в тому числі передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Нотаріус, як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених п. п. 4 і 6 частини другої ст. 9 цього Закону.

Отже, приватний нотаріус, приймаючи рішення про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діяв за зверненням відповідача ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" та на підставі застереження в іпотечному договорі, яке передбачає право іпотекодержателя на набуття у власність предмета іпотеки.

Неможливо також погодитись із висновком суду про порушення закону при здійсненні реєстрації права власності за ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" на спірне майно у зв'язку з наявністю накладеної заборони (арешту) квартири.

Як видно з матеріалів справи, вказана заборона накладена на майно позивача в інтересах кредитора (іпотекодержателя) за договорами кредиту та іпотеки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим позивач не вказував у позовній заяві про те, що його права порушується у зв'язку з наявністю заборони на відчуження спірної квартири. Навпаки, позивач посилався на п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким передбачено, що наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Позивач також не заперечував тієї обставини, що 28.11.2012 р. між ВАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15, за яким банк відступив товариству право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними боржниками та зазначеними в реєстрі заборгованості боржників. Про це ОСОБА_1 зазначив у своїй позовній заяві.

Однак, суд вирішуючи спір безпідставно вказав, що в матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення позивача про відступлення права вимоги за іпотечними договорами і про порушення у зв'язку з цим права позивача.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р., яка долучена судом за письмовим клопотанням представника позивача від 03.05.2017 р. (а.с. 36, 40-48).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 88 , 316 ЦПК України слід провести розподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" 704 грн. судових витрат, понесених за сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія Вектор Плюс" - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03.05.2017 р.- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат - Варода Павло Борисович, до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "Факторингова компанія Вектор Плюс" 704 (сімсот чотири) грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій