У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, треті особи: ОСОБА_5, Львівська обласна організація профспілки працівників державних установ України, про скасування наказів, стягнення середньомісячного заробітку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що з 2000 року він працює в Управлінні Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - УДСО при ГУМВС України у Львівській області) на посаді охоронника загону охорони «Ватра».

З 01 грудня 2013 року наказом від 30 листопада 2013 року № 313 його призначено охоронником взводу охорони об'єктів № 2 роти № 2 батальйону № 2 полку міліції охорони УДСО при ГУМВС України у Львівській області.

Наказом від 05 грудня 2013 року № 5860 йому оголошено догану, а день служби - 12 листопада 2013 року - визнано прогулом.

Наказом від 28 квітня 2014 року № 2186 йому оголошено догану за невихід на службу без поважних причин. Наказом від 23 травня 2014 року № 2717 - оголошено догану за порушення правил носіння форменого одягу та правил субординації.

Наказом начальника управління УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 16 червня 2014 року №150 о/с його звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку).

Посилаючись на ненадання копії наказу про звільнення та непроведення остаточного розрахунку, просив суд стягнути з відповідача на свою користь середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в сумі

30 446 гривень 90 копійок та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що застосуванню дисциплінарного стягнення перебувало порушення позивачем трудової дисципліни, що стало наслідком оголошення догани на підставі наказу № 6860 від 05 грудня 2013 року та № 2717/еп від 23 травня 2014 року.

Встановивши, що позивачем грубо порушено службові обов'язки (відсутність на об'єкті під час перевірки та перебування не у встановленій формі одягу), передбачені функціональними обов'язками охоронника цивільної охорони по охороні ТЗОВ ТВК «Львівхолод», з якими він ознайомлений під розписку, що стало підставою для розірвання трудового договору через систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, суд вірно вважав, що звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України проведено з дотриманням трудового законодавства (з урахуванням раніше застосованих заходів дисциплінарного стягнення), а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович