Справа № 359/4313/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/4117/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 26 22.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Вергелес О.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з вказаним позовом посилаючись на те, що 16 червня 2014 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 41500 доларів США. ОСОБА_2 зобов'язався повернути позивачу грошові кошти в такій самій сумі до 16 червня 2015 року. Відповідач не виконав це грошове зобов'язання, тому у нього виник борг по поверненню позики в розмірі 41500 доларів США та борг по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1156 доларів США 31 центу. Загальний розмір боргу за договором позики становить 42656 доларів США 31 цент, що еквівалентно 1077380 грив-ням 61 копійці. ОСОБА_2 ухиляється від добровільного повернення цього боргу.

Просив суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 1 077 380 грн. 61 коп.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі виконано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами був укладений договір позики, але відповідач у вказаний в розписці строк позичені кошти позивачу не повернув і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач повернув грошові кошти.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 червня 2014 року ОСОБА_3 передав відповідачу грошові кошти в розмірі 41500 доларів США. ОСОБА_2 зобов'язався повернути позивачу грошові кошти в такій самій сумі до 16 червня 2015 року.

Ці обставини підтверджуються копією розписки (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач повернув грошові кошти. Тому у нього виник борг по поверненню позики в розмірі 41500 доларів США та борг по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1156 доларів США 31 центу. Загальний розмір боргу за договором позики становить 42656 доларів США 31 цент (41500 + 1156,31), що еквівалентно 1077380 гривням 61 копійці (42656,31 х 25,257239). Ці обставини підтверджуються письмовими розрахунками (а.с.3, 39).

Отже, враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача виник борг по поверненню позики в розмірі 41500 доларів США та борг по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1156 доларів США 31 центу. Загальний розмір боргу за договором позики становить 42656 доларів США 31 цент (41 500 + 1 156,31), що еквівалентно 1 077 380 грн. 61 коп. (42656,31 х 25,257239).

Доводи відповідача про порушення судом норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи та спростовуються матеріалами справи.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: