АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Казанник М.М.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсон ради про визначення способів участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №759/13470/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/6718/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради про визначення способів участі у вихованні

В судовому засіданні позивачем було подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони громадянці ОСОБА_5 та іншим особам чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з його малолітньою донькою - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Також, позивач просив надавати можливість підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі фізичні контакти з дитиною, мати з нею телефонні розмови, спілкування за допомогою інших сучасних засобів зв'язку (Sкуре, Vіbег тощо).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради про визначення способів участі у вихованні - задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_5 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з його малолітньою донькою ОСОБА_7.

В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представником відповідача ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказує на те, що така ухвала про забезпечення позову порушує право матері на планування відпочинку та розвитку дитини, оскільки, на підставі ухвали батько може вимагати побачення із дитиною у будь-який день та час (в тому числі, у нетверезому стані), а мати не зможе цього не дозволити.

Крім того, зазначає про те, що ухвала про забезпечення позову не може бути способом вирішення спору по суті, а оскаржувана ухвала за своїм змістом є передчасним вирішенням спору по суті.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позовна заява у даному випадку стосується визначення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини, право на особисте спілкування з дитиною передбачено законом і може бути обмежено не інакше, як у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.153 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; .запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як убачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_2 полягають у визначенні способів участі у вихованні малолітньої ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Враховуючи, те що між сторонами виник спір щодо визначення способів участі у вихованні малолітньої ОСОБА_7, забезпечення позову, а саме, заборони ОСОБА_5 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з його малолітньою донькою, відповідає інтересам дитини, і крім того, відсутність можливості спілкування дитини з батьком протягом тривалого часу, може утруднити виконання можливого рішення суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов зазначеним способом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для накладення арешту на спірну квартиру.

Колегія суддів, вважає, що доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не впливає на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: