РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1849/17

провадження у справі № 2/0285/1194/17

17 серпня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……..ОСОБА_1

секретар………………...ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 (однієї другої) частини від усіх видів його заробітку щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на дітей, які повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно працює і може утримувати дітей.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечив.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5, 6).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач працює в ТОВ «ЛІКОМ-ТРАНС» водієм, де його сукупний дохід за червень-травень 2017 року склав 28 223,48 грн.

Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли.

Оскільки відповідач має постійний дохід, не достатньо приймає участі в вихованні неповнолітніх дітей, будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги дітям, на момент розгляду справи не існує, проти задоволення позову не заперечив, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

На думку суду, визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити достатні життєві потреби дітей. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/2 (однієї другої) частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 травня 2017 року до повноліття дочки, ОСОБА_5 22 грудня 2026 року, та до повноліття сина, ОСОБА_6 10 квітня 2031 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Л. Й. Савицька