Справа №647/1684/17
Провадження № 2/647/616/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кириленко М.О.,

за участю секретаря Крамського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Раківської сільської ради Бериславського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті, крім іншого майна, залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Зазначена спадщина ОСОБА_1 була прийнята, оскільки вона подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2. У зв'язку з тим, що у померлого був відсутній правовстановлюючий документ на будинок, в оформленні спадщини позивачу було відмовлено. У зв'язку з цим, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, згідно наданої заяви просила справу розглянути у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положення статті 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.01.2014 року (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Будинок розміщений на земельній ділянці, яка належала померлому.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 31.08.2016 року за ОСОБА_1 в порядку спадкування визнано право власності на земельну ділянку площею 0,5 га, що розташована на території Раківської сільської ради Бериславського району, яка надана для індивідуального житлового будівництва ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Раківської сільської ради від 28.09.2002 року 49 (а.с. 7).

Згідно листа завідувача Бериславської державної нотаріальної контори від 16.05.2017 року, конторою 18.06.2014 року заведена спадкова справа №123/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняла, але оформити спадщину вона позбавлена можливості через відсутність правовстановлюючого документу, відсутність факту введення будинку в експлуатацію, тому вимушена була звернутися до суду з цим позовом.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Керуючись ст. ст. 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

В порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О.Кириленко