Єдиний унікальний номер 219/9201/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1447/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Мірути О.А., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку №28, з надвірними спорудами по вул. П. Осипенко в м. Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області від 10 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №1359.

Свої вимоги мотивувала тим, що їй 78 років, вона є пенсіонеркою за віком, ветеран праці, має слабке здоровя, перенесла операцію та не може самостійно пересуватись без сторонньої допомоги і лише в межах свого будинку, часто хворіє, малозабезпечена, потребує матеріальної допомоги, мешкає зараз одна в житловому будинку №28 по вул. П. Осипенко в м. Бахмут (колишній Артемівськ).

Раніше вона мешкала в цьому будинку із своїм чоловіком ОСОБА_4, який помер 12 березня 2016 року. Втрата чоловіка стала для неї тяжкою втратою. У серпні-вересні 2015 року вона дуже погано себе почувала, тяжко хворіла, перенесла операцію, лежала в ліжку, потребувала сторонньої допомоги, матеріальної допомоги на ліки та сторонній догляд. Їй потрібні були кошти на ліки та операцію.

10 вересня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу її будинку №28 по вул. П.Осипенко в м. Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області. За договором купівлі-продажу вона продала відповідачу свій житловий будинок за 100 грн. Відповідач обіцяв надавати їй матеріальну допомогу, але цього не виконав. Просила визнати договір купівлі-продажу недійсним на підставі статті 233 ЦК України.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволені.

Визнаний недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №28, з надвірними спорудами по вул. П.Осипенко в м. Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області від 10 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в реєстрі за №1359.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Розглядаючи справу, суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд вирішив питання про її права та обовязки, не залучаючи її до участі у справі. Суд не врахував, що спірний жилий будинок був придбаний нею і відповідачем ОСОБА_2 під час юридичного шлюбу і вона відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України має на нього рівні права з відповідачем. Будинок є обєктом спільної сумісної власності. Тому вирішення питання щодо його повернення позивачу порушує її законні права та інтереси . До того ж в суді вирішується спір про розподіл вказаного будинку між подружжям.

Крім того, суд не мав законних підстав для визнання угоди недійсною.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив суд.

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду вказаним вимогам закону не відповідає.

Суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрована (а.с.4) за адресою: м. Бахмут, вул. П.Осипенко, 28, згідно домової книги за вищевказаною адресою проживає там одна.

Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) жилий будинок (а.с.7-8) власником будинку №28 по вул. П.Осипенко у м. Бахмут (раніше м. Артемівськ), Донецької області є ОСОБА_1. Загальна площа будинку 534 кв.м.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НО №936338 (а.с.10) ОСОБА_4 помер 12 березня 2016 року у віці 75 років.

З копії епікризу за №3367/890 (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 16 серпня 2015 року по 02 вересня 2015 року, також 16 серпня 2015 року вона перенесла операцію, рекомендації лікаря після стаціонару: ходьба з ходунками, контроль через 2 місяці після операції, огляд через 2 місяці після операції, до якого надані копії квитанцій про сплату ліків під час лікування (а.с.12-14) на різні суми.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 10 вересня 2015 року (а.с.6) укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 жилий будинок з усіма будівлями та спорудами на вул. П.Осипенко, 28, в місті Артемівську, Донецької області за 100 (сто) гривень.

Звертаючись с суд з позовом про визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним, ОСОБА_1 посилалась на те, що вказаний договір укладений під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції також виходив з того, що вказаний договір купівлі-продажу жилого будинку укладений під впливом тяжкої для позивачки обставини і на вкрай невигідних для неї умовах.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що належним відповідачем по справі є тільки ОСОБА_2

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можливо.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу жилого будинку, про визнання якого недійсним просить ОСОБА_1, укладений сторонами договору 10 вересня 2015 року (а.с.6).

З рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 відповідач по справі і ОСОБА_3 з 14 лютого 1996 року перебували в юридичному шлюбі. Тобто на час укладання оспореного правочину сторони перебували в шлюбі і тому спірний жилий будинок відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України є обєктом спільного сумісного майна подружжя.

До апеляційної скарги ОСОБА_3 додані копія рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2016 року про розірвання шлюбу між подружжя ОСОБА_3, а також копія ухвали того ж суду від 4 липня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати житловий будинок №28 по вулиці Осипенка в місті Бахмуті, що належить йому на праві власності, до вирішення справи по суті.

Визнавши оспорений ОСОБА_1 правочин недійсним, суд першої інстанції фактично позбавив ОСОБА_3 права на частку власності у спільному сумісному майні подружжя. Вказаний факт дає підстави зробити висновок про те, що рішенням Артемівського міськрайонного суду міста Бахмуті від 22 грудня 2016 року дійсно були вирішені питання про права та обовязки ОСОБА_7, яка не була залучена до участі у справі і була позбавлена права давати пояснення з приводу спору між сторонами по справі.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За таких умов апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, грубо порушив процесуальне законодавство, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до статті 309 ЦПК України є підстави для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд не розглядає через те, що вони є передчасними.

Доводи заперечень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проте, що ОСОБА_3 не має ніякого відношення до спірного жилого будинку, про що власноручно написала в заяві від 10 вересня 2015 року, що посвідчена приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 не можуть бути підставою для відмови у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_7 Судом встановлено, що спірний жилий будинок придбаний ОСОБА_2 під час юридичного шлюбу з ОСОБА_3 Відповідно до статті 60 СК України є їх спільним сумісним майном подружжя. Рішення суду про те, що жилий будинок є особистою приватною власністю ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутнє. Крім того, заява ОСОБА_2, що посвідчена нотаріусом 10 вересня 2015 року не була предметом дослідження суду першої інстанції, і не може бути належним доказом по цій справі про визнання правочину недійсним. Питання ж про визнання за ОСОБА_2 особистою приватною власністю в цій справі не досліджувалось через відсутність відповідного позову.

Керуючись ст. 303-316 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу його проголошення і може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Судді: