Провадження №2/592/273/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі: судді Фоменко І.М., за участю секретаря Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав у судовому засіданні і свої вимоги мотивує тим, що 14.08.2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі боргової розписки, у відповідності до якого він передав відповідачу ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 747 дол. США зі строком повернення до 14.09.2014 року. У розписці зазначено, що у разі неповернення вчасно боргу, відповідач зобовязується сплатити позивачу кошти в розмірі 50% від суми заборгованості.

14.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено доповнення до основної боргової розписки, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати позивачу грошові кошти в розмірі 15% від суми заборгованості за борговою розпискою.

Відповідач своєчасно не повернув суму позики та ухиляється від повернення боргу, в результаті чого, з розрахунку суми заборгованості станом на 13.02.2017 року, в нього виникла заборгованість у розмірі 22594 дол. США.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики, з урахуванням сплачених грошових сум в розмірі 22252 дол. США, а також судові витрати по справі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив суду, що дійсно 14.08.2014 року отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000 грн. з терміном повернення до 14.09.2014 року під 15% місячних. 14.09.2014 року та 24.09.2014 року він перерахував кошти в загальній сумі 4000 грн. на рахунок ОСОБА_1 За кожен місяць просрочки сплачував проценти, загальна сума коштів, які він мав сплатити ОСОБА_1 складає 31000 грн. ВВажає, що за договором позики сума боргу значно перевищує суму, яку він взяв у борг, просить частково задоволити позовні вимоги.

Свідок ОСОБА_3 надала суду письмові пояснення, згідно яких дійсно підтверджує факт передачі у її присутності 14.08.2014 року ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_2 в сумі 747 дол. США, які боржник обіцяв повернути через місяць, тобто 14.09.2014 року. Між ОСОБА_2. В.М. та ОСОБА_1 була укладена розписка щодо передачі грошових коштів та обумовлені 15% за прострочення оплати боргу та 50% компенсації. В судовому засіданні підтвердила факт передачі грошових коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідка та перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі боргової розписки, у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 747 дол. США зі строком повернення до 14.09.2014 року. У розписці зазначено, що у разі неповернення вчасно боргу, ОСОБА_2 зобовязується сплатити позивачу кошти в розмірі 50% від суми заборгованості (а.с.7).

14.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено доповнення до основної боргової розписки, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання сплачувати ОСОБА_1 грошові коштикожного місяця в розмірі 15% від суми заборгованості за борговою розпискою до повного розрахунку всієї суми боргу (а.с.7).

ОСОБА_2 своєчасно не повернув суму позики та ухиляється від повернення боргу. Станом на 14.08.2014 року заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становила 747 дол. США. Враховуючи обовязок ОСОБА_2 сплатити 15% щомісяця від суми заборгованості, станом на 14.09.2014 року заборгованість ОСОБА_2 становила 859 дол. США. 19.09.2014 року та 23.09.2014 року ОСОБА_2, шляхом перерахування коштів через банківську установу, сплатив ОСОБА_1 149 та 155 дол. США відповідно. Таким чином, заборгованість станом на 23.09.2014 року склала 591 дол. США (859 149 155 = 591 дол. США). В подальшому ОСОБА_2 ухилявся від сплати заборгованості за договором позики. Станом на 10.11.2016 року сума заборгованості ОСОБА_2, з вирахуванням сплачених боржником сум, становила 15063 дол. США. Крім того, згідно умов розписки від 23.04.2015 року, ОСОБА_2 має сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50% від суми заборгованості у разі неповернення боргу, що складає 7531 дол. США (50% від 15063 дол. США). Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за договором позики з ОСОБА_1 складає 22594 дол. США.

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають із договорів.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, а саме на вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Під час розгляду справи 31.05.2017 року відповідач сплатив позивачу 6000 грн. в рахунок сплати заборгованості, що підтверджується квитанцією про сплату (а.с.68)

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, згідно ст. 1049 ЦК України, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики, з урахуванням раніше сплачених сум в розмірі 20000 дол. США.

Ухвалою Ковпаківського районного суду від 12.12.2016 року накладено арешт в межах ціни позову на:

земельну ділянку площею 2,8777 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля, кадастровий номер :04:002:0063, на території Кошарівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

ціле вбудоване приміщення промислового магазину за адресою: Сумська область, м. Конотоп, плоша Конотопських дівізій, 28, право на яке зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.02.2009 року за №26428437;

житловий будинок за адресою: м. Конотоп Сумської області, вул. Ніжинська, 38, загальною площею 196,7 кв. м., право на який зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.05.2003 року під №1028307, до вирішення спору по суті, тому на підставі ч. 3 ст. 154 ЦПК України, вважаю необхідним скасувати забезпечення позову про накладення арешту.

У відповідності з ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1378 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3622 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 154, 209, 213-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1378 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3622 грн.

Скасувати забезпечення позову про накладення арешту в межах ціни позову 46047,90 доларів США на:

земельну ділянку площею 2,8777 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля, кадастровий номер :04:002:0063, на території Кошарівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

ціле вбудоване приміщення промислового магазину за адресою: Сумська область, м. Конотоп, площа Конотопських дивізій, 28, право на яке зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.02.2009 року за №26428437;

житловий будинок за адресою: м. Конотоп Сумської області, вул. Ніжинська, 38, загальною площею 196,7 кв. м., право на який зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.05.2003 року під №1028307, яка накладена по ухвалі Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко