Справа № 180/1090/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем Ганоченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Марганець в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі з 13 лютого 2017 року. Шлюб зареєстрований Миколаївським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 07.

ОСОБА_1 вернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з ОСОБА_2 не склалося. Вона дізналася, що в нього є дитина та цивільна дружина паралельно з нею. В 2015 році ОСОБА_2 був засуджений до 4 років позбавлення волі та відбуває покарання у КВ-53 Миколаївської області. ОСОБА_2 весь час перебуває у місцях позбавлення волі, разом вони не проживають, нормальних відносин вже немає.

Вважаючи збереження родини неможливим, просить шлюб розірвати.

Також просила повернути їй надміру сплачену суму судового збору.

Заявник ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просила задовольнити. Просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на «Бабічева».

Заінтересована особа ОСОБА_2 надав в письмовому вигляді свою згоду на розірвання шлюбу.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб сторони з 13 лютого 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 07.

На даний час ОСОБА_2 відбуває покарання у державній установі «Ольшанська виправна колонія (№53)».

Дітей від шлюбу сторони не мають.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Отже, приймаючи до уваги відсутність наміру заявника та заінтересованої особи на збереження шлюбу, а також те, що ОСОБА_2 на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі, що унеможливлює їх сумісне проживання та ведення спільного господарства, суд вважає причини, що спонукають ОСОБА_1 наполягати на розірванні шлюбу обґрунтованими, а заяву такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Післяшлюбне прізвище позивачки слід визначити як «Бабічева».

Крім того, ОСОБА_1 просила повернути їй надміру сплачену суму судового збору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при подачі заяви до суду сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень, згідно платіжного доручення №176570894 від 06 червня 2017 року.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви в справах окремого провадження фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 320 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Отже, заявником на подання заяви про розірвання шлюбу сплачено надлишково 320 гривень, що є надмірною сумою судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі статей 104, 105, 112-114 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 60, 213-215, 234-235 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 13 лютого 2017 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 07.

Після розірвання шлюбу заявнику змінити прізвище на «Бабічева».

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у місті Марганець Дніпропетровської області повернути ОСОБА_1 320,00 грн. з суми судового збору, сплаченого 06 червня 2017 року згідно платіжного доручення №176570894 (на суму 640,00 грн.) через філію Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» в м.Марганці Дніпропетровської області, як надмірно сплачені.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. М. Нанічкіна