У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"03" серпня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

з секретарем Красновою І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1327/10 від 04 жовтня 2010 року, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1327/10 від 04 жовтня 2010 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що 04 жовтня 2010 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення по справі № 1327/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 323 286,30 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у розміоі 142 453,05 грн. та третейський збір у розмірі 5 057,39 грн. Про існування даного рішення заявник дізнався за декілька днів до подання даної заяви. Вважає, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, непідвідомча даному суду та склад третейського суду не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

Заявник та заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи № 1327/10, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

04 жовтня 2010 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення по справі № 1327/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 323 286,30 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у розміоі 142 453,05 грн. та третейський збір у розмірі 5 057,39 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору № 890/202-РК 47 від 11 жовтня 2007 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляючись про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним суддею, - третейськими суддями Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. в порядку черговості.

Отже, даний кредитний договір містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно регламенту даного третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Частиною 3 ст.389-1 ЦПК передбачено, що «заява подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала»

Заявник подав клопотання про поновлення строку.

Частиною 1 ст. 73 ЦПК України встановлено, що суд поновлює строк у разі його пропущення з поважних причин. Поважними причинами є причини, які не залежали від волі заявника.

Заявник документально не підтвердив існування поважних причин, які незалежно від його волі, заважали йому подати заяву про скасування рішення у строк встановлений ст.389-1 ЦПК.

Як сказано в Ухвалі Апеляційного суду м.Києва від 22.07.2016 року у справі № 755/13796/13 з посиланням на рішення ЄСПЛ « можливість залишення заяви без розгляду, поданої після закінчення встановленого законом строку, передбачена вимогами цивільно- процесуального законодавства, з огляду на тривалість пропуску строку на оскарження рішення третейського суду (більше одного року), відсутність доказів поважності причин пропуску такого строку, залишення заяви про оскарження рішення третейського суду без розгляду не суперечить міжнародно-правовим актам щодо захисту прав і свобод людини та практиці Європейського суду з прав людини, а застосовані судом обмеження переслідують легітимну мету та зберігають розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.»

Відповідно до п.41,42 Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», № 3236/03 від 03.04.2008 року « поновлення строків на оскарження рішень суду повинно бути обгрунтоване судом та не порушувати прпннпн визначеності .

Поновлення пропущеного строку на оскарження рішення суду без наведення відповідних причин та скасування в подальшому цього рішення є порушенням принципу правової визначеності та права на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.»

Аналогічний висновок міститься в ухвалі ВССУ від 02.09.2016 року у справі № 751/5992/13 «безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Таким чином на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1327/10 від 04 жовтня 2010 року підлягає залишенню без розгляду, оскільки заявником було пропущено строк на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1327/10 від 04 жовтня 2010 року, а підстав для поновлення строку оскарження даного рішення суд не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись п.41,42 Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», № 3236/03 від 03.04.2008 року, ст.ст. 2, 5, 6, 51Закону України «Про третейські суди», ст.ст. 2,73, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1327/10 від 04 жовтня 2010 року - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва у відповідності до вимог ч.1 ст.389 -6 ЦПК України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 10 діб з дня проголошення рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Апеляційного суду міста Києва.

Суддя: