Справа № 638/2650/17
Провадження № 2/638/2584/17
РІШЕННЯ

ІMEHEM УКРАЇНИ

04 липня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі

головуючого судді Омельченко К.О.

при секретарі Помазан М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунального майна та приватизації Департаменту Економіки та комунального майна Харківської міської ради, третя особа Дільниця №9 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс» про зобовязання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту Економіки та комунального майна Харківської міської ради, третя особа Дільниця №9 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс» про зобовязання вчинити певні дії, у якій зазначає, що у 2008 році батьком позивачки, ОСОБА_2, було надано Відповідачу пакет документів для отримання свідоцтва про право власності на житло і відповідно до цього, було видано розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 16.12.2008р. про передачу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 гр.гр.: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і оформлено свідоцтво про право власності на житло № 1-08-292257.

Позивачка була знята з реєстрації 09 серпня 2006 року за адресою: АДРЕСА_2 у звязку з навчанням. Коли після закінчення її навчання постало питання про те, щоб її назад за цією адресою зареєструвати для того щоб отримати свідоцтво про спільну сумісну власність квартири, то дільницею № 9 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс» було відмовлено ,спираючись на те , що потрібний був ордер на квартиру, але в позивачки його не було так як він вже знаходився в Управлінні комунального майна та приватизації для отримання свідоцтва.

Через те, що їй було відмовлено і не змогли позивачку зареєструвати за адресою: АДРЕСА_3 були порушені її права, так як в цій квартирівона проживала з самого народження і це підтверджується довідками з дільниці № 9 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс».

Так як позивачку після навчання не зареєстрували за колишньою адресою, тому їй довелося зареєструватися за іншим місцем проживання.

04 лютого 2017 року батько позивачки ОСОБА_2 помер і відкрилась спадщина. Через те, що Управління комунального майна та приватизації не видало свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, то позивачка як спадкоємець,не може прийняти спадщину.

В судове засідання представник позивачки не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надали заперечення на позов, якими в задоволенні позову просили відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у 2008 році батьком позивачки, ОСОБА_2, було надано Відповідачу пакет документів для отримання свідоцтва про право власності на житло і відповідно до цього, було видано розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 16.12.2008р. про передачу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 гр.гр.: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і оформлено свідоцтво про право власності на житло № 1-08-292257.

Позивачка була знята з реєстрації 09 серпня 2006 року за адресою: АДРЕСА_2 у звязку з навчанням. Коли після закінчення її навчання постало питання про те, щоб її назад за цією адресою зареєструвати для того щоб отримати свідоцтво про спільну сумісну власність квартири, то дільницею № 9 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс» було відмовлено ,спираючись на те , що потрібний був ордер на квартиру, але в позивачки його не було так як він вже знаходився в Управлінні комунального майна та приватизації для отримання свідоцтва.

Через те, що їй було відмовлено і не змогли позивачку зареєструвати за адресою: АДРЕСА_3 були порушені її права, так як в цій квартирівона проживала з самого народження і це підтверджується довідками з дільниці № 9 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс».

Так як позивачку після навчання не зареєстрували за колишньою адресою, тому їй довелося зареєструватися за іншим місцем проживання.

04 лютого 2017 року батько позивачки ОСОБА_2 помер і відкрилась спадщина. Через те, що Управління комунального майна та приватизації не видало свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, то позивачка як спадкоємець,не може прийняти спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 215-218 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобовязати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради видати свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло № 1-08-292257 від 16.12.2008 року на квартиру №50 по пр.. ОСОБА_3, 46-а громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя