Справа № 467/76/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

за участю секретарів судового засідання Сіваченко Ю.І., Похитун М.В.

позивачів за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3

представників позивачів за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Костянтинівська селищна рада Арбузинського району Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право на проживання, знаття з реєстрації і виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого посилались на те, що з червня 2000 року вони є власниками домоволодіння № 8 по вул. Миру в с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області.

У 2002 році вони переїхали до м. Донецьк, а в належний їм будинок за згодою позивача ОСОБА_1 вселились її батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 У 2012 році ОСОБА_8 помер, а ОСОБА_3 виписалась з будинку ще у 2004, переїхавши на інше місце проживання.

Вказують, що у 2012 році позивач ОСОБА_2 без відома та згоди позивача ОСОБА_1 якимось чином зареєстрував ОСОБА_3 за адресою спірного будинку, де вона й почала проживати.

У 2016 року відповідач ОСОБА_3 добровільно вивезла свої особисті речі та меблі, виїхала на постійне місце проживання до іншого жилого приміщення, у звязку з чим втратила право користування спірним будинком, однак з реєстрації не знялась та добровільно цього зробити не бажає.

Посилаючись на ч.2 ст. 107 ЖК України, позивачі просять суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, виселити її та зняти з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_3 подала до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустрічну позовну заяву, в якій посилається на те, що з донькою та онуком постійно проживала однією сімєю в будинку № 8 по вул. Миру в с. Костянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області, де й зареєстрована багато років.

В цей будинок вона вселилась разом із своїм чоловіком після того, як продали належну їм квартиру в м. Южноукраїнську, щоб виручені від продажу кошти віддати ОСОБА_1 для придбання будинку в м. Донецьку, де остання вийшла заміж.

В 2004 році вона зареєструвалась за місцем проживання її молодшої доньки в м.Южноукраїнську з метою більш комфортного медичного обслуговування.

Вказує, що за час проживання в спірному будинку протягом 2001 2011 років за згодою відповідачки ОСОБА_1 вона разом з чоловіком за власні кошти проводити там капітальний ремонт.

Вважає, що має право на проживання у спірному будинку, оскільки є членом сімї відповідачів, зареєстрована в ньому за їх згодою та проживала разом з ними.

На даний час вона не за власної волі відсутня в будинку, оскільки відповідачі не пускають її в будинок, викинули речі на вулицю, змінили замки на вхідних дверях та встановили додаткові замки. Відповідач ОСОБА_1 відмовляється від зустрічі та на телефонні дзвінки не відповідає.

Просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області шляхом вселення її в будинок та зобовязання відповідачів передати їй ключі від вхідних дверей у двір та вхідних дверей в будинок.

В судовому засіданні позивачі за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також їх представники первісний позов підтримали повністю, просили його задовольнити, зустрічний позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник первісний позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, від її імені діє її законний представник позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі. Первісний позов просить задовольнити, у задоволенні зустрічного відмовити.

Представник третьої особи Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області в судовому засіданні первісний позов вважав таким, що не підлягає задоволенню, зустрічний просив задовольнити.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 пояснила суду, що вона та її син ОСОБА_2 є власниками будинку, в який намагається вселитись відповідач ОСОБА_3 Однак у січні 2016 році остання забрала свої речі з будинку і з цього часу в ньому не проживає. Куди виїхала ОСОБА_3 вона не знала, оскільки на той час між ними існував конфлікт і вони не розмовляли.

Вказує, що спільне проживання з відповідачкою є неможливим, оскільки остання постійно провокує сварки та суперечки в присутності неповнолітньої ОСОБА_7, яка хворіє серцевою недугою, безпідставно викликає поліцію, ображає її та сина, втручається в їхню сімю, намагається зруйнувати її шлюб з чоловіком.

У 2012 році її син ОСОБА_2 після закінчення навчання в Макіївці приїхав до смт. Костянтинівки та прописався за адресою спірного будинку, як його співвласник. Після оформлення відповідних документів, син повідомив їй по телефону, що відповідач ОСОБА_3 також прописалась в їхньому будинку. Сама відповідач їй не телефонувала, про намір зареєструватись за адресою спірного будинку не повідомляла, згоди на це не питала. Яким чином ОСОБА_3 прописалась не знає, але їй відомо, що вона допомагала ОСОБА_2 з заповненням документів, ввівши його в оману, а останній їх тільки підписував. По приїзду з Донецька вона відразу почала оскаржувати реєстрацію відповідачки до суду, подавала позови близько чотирьох разів, однак всі вони були залишені без розгляду у звязку з обіцянками ОСОБА_3 добровільно знятись з реєстрації та виселитись з будинку.

Зазначила, що вона не знала про реєстрацію відповідачки у спірному будинку з 2002 року, оскільки дозволу на це не давала, однак на проживання відповідачки була згодна. Батьки робили ремонт в її будинку з власної ініціативи, але не капітальний.

Вона дійсно змінила серцевини замків на вхідних дверях в будинок після того, як виїхала ОСОБА_3, однак замок на калітці був ще до її виїзду з будинку, але ключа у ОСОБА_3 від нього немає, оскільки одним ключем користується вся сімя. Їй нічого не відомо про намагання відповідачки вселитись в спірний будинок, оскільки остання їй не дзвонила, до будинку не приходила.

Допитаний в судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_2 пояснив, що у 2012 році він переїхав до смт. Костянтинівка, де разом з ОСОБА_3 пішов до сільради прописуватись в будинку, ? частина якого належить йому на праві власності. Оскільки в нього поганий почерк, то всі документи заповнювала ОСОБА_3, а він, не читаючи, лише підписав їх. Однак, прийшовши забирати будинкову книгу, побачив, що бабуся також зареєстрована в належному їм з матірю будинку, про що відразу повідомив матір, яка заперечувала проти реєстрації ОСОБА_3 Особисто він згоду на реєстрацію бабусі не давав, оскільки це питання навіть не обговорювалось. Він не звертався з позовом про знаття ОСОБА_3 з реєстрації, оскільки спочатку відносини з нею були нормальними, однак в подальшому погіршились через постійні конфлікти, які вчиняла бабуся після переїзду матері з Донецька.

Вважає, що відповідач ОСОБА_3 має бути знята з реєстрації за адресою спірного будинку, оскільки її законно ніхто не прописував, вона виїхала взимку 2016 року добровільно, забравши особисті речі, проживати сумісно з нею неможливо через постійні конфлікти.

Представник позивачів за основним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні давала пояснення, що ОСОБА_3 з будинку позивачів виселялась добровільно на інше місце проживання, а тому вважається такою, що втратила право користування ним з дня її виселення на підставі ч.2 ст. 107 ЖК України. При цьому, вказала, що письмової згоди позивачі на реєстрацію ОСОБА_3 в їхньому будинку не давали, вона зареєструвалась там незаконно. У 2015 році позивач ОСОБА_1, як тільки приїхала з Донецьку, подавала позови щодо зняття з реєстрації та виселення ОСОБА_3, однак всі вони були залишені без розгляду, так як сторони примирялись, але в подальшому між ними знову виникали конфлікти.

Представник позивачів ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками спірного будинку № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області. У 2012 році ОСОБА_3 шляхом введення ОСОБА_2 в оману, без відома та згоди ОСОБА_1 незаконно зареєструвалась в їхньому будинку та самоправно вселилась в нього. Будь-якої угоди про порядок користування житловим будинком між сторонами не укладалось. При цьому ОСОБА_3 добровільно виселилась з будинку в січні 2016 року, не проживає в ньому більше року, що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 07.11.2016 року. Просив суд при вирішенні даного спору врахувати положення ст.ст. 116, 157 ЖК України.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила суду, що відповідач ОСОБА_1 доводиться їй рідною дочкою, а ОСОБА_2 онуком. В 2002 році вона з чоловіком продали квартиру в м. Южноукраїнську, у звязку з чим зареєструвались та вселились в будинок № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності. У 2004 році вона виписалась з цього будинку, зареєструвавшись за місцем проживання молодшої доньки в м. Южноукраїнську, так як хворіла і бажала лікуватись у місті, але фактично весь час проживала в будинку відповідачів.

У 2012 році після закінчення навчання до смт. Костянтинівка переїхав її онук ОСОБА_2, з яким вона разом знову прописалась за адресою спірного будинку., однак в день прописки в телефонному режимі повідомила про це ОСОБА_1, на що остання погодилась.

З початком бойових дій на Сході відповідачка ОСОБА_1 приїхала в смт. Костянтинівку, відносини з нею спочатку були нормальні, однак після приїзду її чоловіка почались постійні конфлікти, оскільки останній хотів продати спірний будинок. Так, відповідачі з нею не розмовляють, частину її речей викинули, а частину знищили, відповідачка ОСОБА_1 вдарила її.

Пояснила суду, що в січні 2016 року вона хотіла поїхати до свекрухи в Росію на декілька місяців, однак по дорозі потрапила в ДТП, після чого тривалий час лікувалась в м. Первомайську, перенесла операцію.

Пізніше ОСОБА_3 дала суду пояснення, що в ДТП вона потрапила не в Росії, а під час поїздки до Італії, де хотіла заробити грошей на окреме від відповідачів житло.

Стверджує, що наміру покидати будинок відповідачів назавжди вона не мала, оскільки жити їй ніде, а частина її речей знаходиться в спірному будинку. Вона декілька разів намагалась повернутись в будинок, однак відповідачі змінили замки, поставили замок на хвіртку, двері їй не відчиняють, на телефонні дзвінки не відповідають.

Представник позивача ОСОБА_9 пояснив суду, що у 2002 році ОСОБА_3 була зареєстрована у спірному будинку за згодою його власників, з цього ж часу до 2016 року постійно проживала з ними, є членом їхньої сімї. Однак в 2014 році з приїздом ОСОБА_1 в них виникали постійні конфлікти, які закінчувались бійками. ОСОБА_1 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3, про що є висновок експерта. При цьому ОСОБА_3 залишила будинок під тиском відповідачів за зустрічним позовом, виїхала з нього не добровільно, а через постійні конфлікти. Однак в подальшому потрапила в ДТП, перенесла операцію, після якої лікувалась близько півроку, а тому не проживала за адресою спірного будинку з поважних причин. Вважає позов ОСОБА_1 безпідставним і необґрунтованим, а до спірних правовідносин слід застосувати положення ст. 405 ЦК України, а не ч.2 ст. 107 ЖК України.

Представник третьої особи Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області в судовому засіданні пояснив суду, що незаконна реєстрація ОСОБА_3 в спірному будинку належним чином не доведена, реєстрацію здійснював інший орган. Підстав для задоволення первісного позову немає. Зустрічний позов підлягає задоволенню, оскільки доведено, що у позивача існують перешкоди в користуванні будинком.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань через свого законного представника ОСОБА_1 не заявляла.

Окрім дослідження пояснень сторін та їх представників, судом були допитані свідки за клопотанням відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_3 та її представника.

Так, свідок ОСОБА_10 показала суду, що ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком продали квартиру в м. Южноукраїнськ та переїхали проживати до будинку відповідачів у 2002 році, де й зробили капітальний ремонт. Через деякий час ОСОБА_3 виписалась з їхнього будинку, так як їй треба було лікуватись в м. Южноукраїнську. Однак в 2012 році знову прописалась за адресою спірного будинку.

Їй відомо, що ОСОБА_1 знала про реєстрацію ОСОБА_3 в спірному будинку в 2012 році, була незадоволена цим, однак нічого з цього приводу не казала. Але коли ОСОБА_1 приїхала з Донецька разом із своїм чоловіком, то в сімї почались постійні конфлікти. Так, відповідачі пошкодили речі ОСОБА_3, викинули їх на вулицю, змінили замки на вхідних дверях і не впускають останню в будинок. При цьому ОСОБА_1 побила ОСОБА_3, через що та ходила в синцях. В них постійно виникають конфлікти через те, що ОСОБА_3 заступилась за невістку, а її зять хоче продати будинок. На даний час ОСОБА_3 в спірному будинку не проживає, вселилась у готель.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання про те, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 проживає в будинку відповідачів десь з 2002 року. З цього ж часу вона та її покійний чоловік зробили там ремонт. Спочатку відносини в них були нормальні, однак зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що останнім часом мають місце постійні конфлікти. Приблизно рік тому позивач потрапила в аварію, тривалий час лікувалась, а зараз проживає в готелі.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що йому відомо те, що ОСОБА_3 із її чоловіком продали квартиру в Южноукраїнську та купили відповідачці ОСОБА_1 будинок в Донецьку. У 2016 році він допомагав ОСОБА_3 перевозити речі з будинку відповідачів в гуртожиток, остання скаржилась на конфлікти з відповідачами.

За такого суд, зясувавши позиції сторін та їх представників, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності та допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозвязку, керуючись законом, визнав доведеними наступні обставини та визначив відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 доводиться матірю позивачу ОСОБА_1 та бабусею позивачу ОСОБА_2

Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Костянтинівською селищною радою Арбузинського району Миколаївської області від 22 червня 2000 року.

ОСОБА_3 проживала в належному позивачам за первісним позовом будинку з 2002 року, у 2004 році виписалась з будинку, однак з 18 червня 2012 року знову зареєструвалась у ньому, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується відміткою в паспорті ОСОБА_3 ( а.с. 7, зворот).

Згідно довідки Костянтинівської селищної ради № 191 від 06.01.2015 року до складу сімї позивача за первісним позовом ОСОБА_1 входять : чоловік ОСОБА_13, донька ОСОБА_7, син ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 (а.с. 35).

В січні 2016 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 виселилась з належного позивачам будинку, забрала речі та переїхала до гуртожитку в м. Южноукраїнську, що також не заперечується сторонами і підтверджено показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в спірному будинку з січня 2016 року не проживає.

З пояснень ОСОБА_3 та показів свідка ОСОБА_10 слідує, що ОСОБА_3 намагалась вселитись в спірний будинок, однак позивачі на телефонні дзвінки не відповідають та двері не відчиняють, змінили замки на вхідних дверях та встановили нові на хвіртці, що позбавило ОСОБА_3 можливості вселитись в будинок.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 дані обставини спростувала та пояснила, що дійсно серцевини замків на вхідних дверях будинку вона змінила, однак замок на калітці був встановлений ще за проживання ОСОБА_3 в спірному будинку, однак остання ключів від нього не має.

Окрім цього, перед судом доведено, оскільки не заперечується сторонами та підтверджується показами свідків, а так само і письмовими доказами, що між позивачами та відповідачем за первісним позовом існують постійні суперечки та конфлікти, які посилились з середини 2015 року, коли ОСОБА_1 із своєю сімєю переїхала з м. Донецьк та почала проживати в своєму будинку по вул. Миру, 8 в смт. Костянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області.

Зокрема, судом досліджено постанову про закриття кримінального провадження від 13 червня 2015 року, з якого вбачається, що 07 червня 2015 року на території домоволодіння № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку, в результаті якої ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 318 від 10 червня 2015 року, висновок за матеріалами перевірки від 19.10.2015 року.

Окрім цього, ОСОБА_3 в судовому засіданні стверджувала, що її побила ОСОБА_1 Про дану обставину свідчила і свідок ОСОБА_10, якій про це було відомо зі слів ОСОБА_3, однак будь-яких інших достовірних доказів на підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 не надала, пояснивши, що до міліції того разу не зверталась.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні посилався на наявність висновку експерта щодо нанесених останній тілесних ушкоджень, однак суду такий висновок не надавався.

Суд оглянув надані ОСОБА_3 фотографії на підтвердження того, що позивачі за первісним позовом пошкодили її майно. ОСОБА_1 пояснила в судовому засіданні, що хотіла прибрати в підвалі свого будинку, у звязку з чим винесла вказані речі на вулицю, однак до їх пошкодження ніякого відношення не має.

В судовому засіданні позивачі за первісним позовом та їх представники стверджували, що ОСОБА_3 за адресою спірного будинку зареєструвалась неправомірно, без згоди власників, в той час як виселилась з нього добровільно, виїхала на інше місце проживання за власним бажанням, забравши всі свої речі, а тому згідно ч.2 ст. 107 ЖК України, втратила право користування спірним будинком з дня вибуття.

Однак суд, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини з приводу користування житловим будинком, особою, яка є членом сімї власника.

Вирішуючи питання про те, чи є ОСОБА_3 членом сімї власників спірного будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яким доводиться матірю та бабусею відповідно, суд виходив із системного аналізу положень ч.2 ст. 64, ч.4 ст. 156 ЖК України, згідно яких до членів сімї власника належать, в тому числі, й батьки.

За такого, до таких правовідносин не застосовується норма ч. 2 ст. 107 ЖК України, а даний спір належить вирішувати, керуючись положеннями ст. 405 ЦК України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому аналіз положень вказаної норми права дає підстави стверджувати, що обставини вселення в житло власника та виселення з нього, в даному випадку, не мають правового значення, в той час як норма ч. 2 ст. 405 ЦК України встановлює лише умови, за яких член сімї власника втрачає право користування житлом, а саме : відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік та відсутність домовленості із власником, а так само винятків, встановлених законом.

Доказів того, що між сторонами наявні домовленості про порядок користування житлом, матеріали справи не містять.

Таким чином, аби ОСОБА_3 втратила право користування спірним будинком, як член сімї власників, позивачами за первісним позовом має бути доведено, що остання відсутня за адресою спірного будинку понад один різ без поважних причин.

Натомість, суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 не проживає в будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2016 року, оскільки виселилась з будинку позивачів через постійні суперечки з ними, в лютому 2016 року виїхала на заробітки до Італії, однак потрапила в ДТП, що підтверджується випискою з медичної карти № 708/177. В подальшому ОСОБА_3 була позбавлена можливості вселитись в будинок та користуватись ним через наявність конфлікту з позивачами та тривале лікування після ДТП.

Вказані обставини, на переконання суду, є поважними причинами виселення ОСОБА_3 з будинку позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не проживання в ньому.

При цьому суд відхиляє доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо неправомірної реєстрації ОСОБА_3 в їхньому будинку шляхом введення позивача ОСОБА_2 в оману та використання нею дружніх стосунків з паспортисткою, оскільки вони хоч і не спростовані в судовому засіданні, однак і не підтверджені належними і достовірними доказами.

Більш того, позивач ОСОБА_2 на час своєї реєстрації в належному йому будинку, був повнолітнім, а тому міг і повинен був розуміти дії ОСОБА_3 щодо подачі нею заяви для реєстрації, оскільки перебував при цьому поряд з нею. Протилежного в судовому засіданні доведено не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі за зустрічним позовом, хоч і не давали своєї згоди ОСОБА_3 на її реєстрацію в їхньому будинку, яка виразилась в активній формі, однак в подальшому фактично погодились з цим, оскільки, знаючи про даний факт з 2012 року, звернулись з вимогами про зняття її з реєстрації та виселення лише в 2015 році, подавши зустрічний позов, який ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05.02.2016 року було залишено без розгляду (матеріали цивільної справи № 2/467/9/16, провадження № 467/1495/15-ц оглянуто в судовому засіданні ). Як пояснила в судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_4 у звязку з тим, що сторони домовились.

Позивач ОСОБА_1 пояснювала суду, що неодноразово зверталась з позовами про виселення ОСОБА_14, однак всі вони були залишені без розгляду у звязку з обіцянками останньої виселитись з будинку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачі на підтвердження своїх доводів щодо добровільного вибуття відповідачки ОСОБА_3 з їх будинку на інше місце проживання не надали, відсутність поважних причин її непроживання не довели, а так само, її заперечення щодо основного позову не спростували.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не втратила право користування будинком позивачів, оскільки не проживала в ньому з січня 2016 року по теперішній час з поважних причин, а тому вимога про визнання її такою, що втратила право користування будинком № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області не підлягає задоволенню.

Вимога про зняття ОСОБА_3 з реєстрації за адресою спірного будинку є похідною від вимоги про визнання її такою, що втратила право користування житлом і залежить від вирішення останньої.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» № 207 від 02 березня 2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Також безпідставною суд вважає вимогу про виселення ОСОБА_3 із спірного будинку, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вона в ньому не проживає з січня 2016 року по теперішній час.

З огляду на таке, позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на проживання, знаття з реєстрації і виселення не підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком та вселення, суд виходив з того, що позивач за цим позовом зареєстрована у спірному будинку з 18 червня 2012 року, не втратила право користування спірним будинком, оскільки не проживала в ньому з січня 2016 року з поважних причин, іншого житла не має, проживає в гуртожитку.

В свою чергу відповідачі за первісним позовом хоч і посилались на неправомірність реєстрації позивача в їхньому будинку, однак належних доказів у порядку ч.1 ст. 60 ЦПК України на підтвердження цього не надали, а тому належно перед судом їх не довели.

Також суд керується положеннями ч.4 ст. 9 ЖК України відповідно до яких ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Ці положення закону за своєю суттю кореспондуються з нормами ст. 47 Конституції України, за якими кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Суд достовірно встановив, що позивач за зустрічним позовом на час розгляду справи не проживає в спірному будинку, користуватись ним змоги не має через відсутність ключів від вхідних дверей до двору та до будинку, оскільки позивачі змінили вхідні замки після виселення позивачки з будинку.

За положеннями ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Такому праву члена сімї власника кореспондується його обовязок, встановлений нормою ч.3 ст. 156 ЖК України, відповідно до якої він зобовязаний дбайливо ставитися до жилого будинку, а повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

В звязку з викладеним, вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нею спірним будинком шляхом зобовязання відповідачів передати ключі від вхідних дверей до двору та будинку і вселення підлягають задоволенню.

За правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів за зустрічним позовом на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Окрім того, з позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 280,00 грн. за дві самостійні вимоги немайнового характеру, неоплачені судовим збором при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 212 215, 218, 223, 292 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на проживання, виселення та зняття з реєстрації відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення - задовольнити повністю.

Зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області шляхом передачі їй ключів від вхідних дверей до двору та вхідних дверей будинку № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області.

Вселити ОСОБА_3 в житловий будинок № 8 по вул. Миру в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 280 ( одна тисяча двісті вісімдесят ) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Явіца