Єд. унік. № 243/2414/17
Провадження № 2/243/3069/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання Кабановій О.О,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 01.04.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 28.02.2017 року має заборгованість в сумі 73886,34 грн., яка складається з наступного: 5959,02 грн. заборгованість за кредитом; 60451,34 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3481,39 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3494,59 грн. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 73886,34 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та зазначив, що ОСОБА_2 01.04.2010 року отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Укладання договору здійснюється за принципом укладання між Банком та клієнтом договору приєднання до запропонованих Банком Умов та Тарифів (відповідно до ст. 634 ЦК України).

Оскільки кредитний договір було укладено 01.04.2010 року, остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладені кредитного договору, тому у Банка при подачі позову була відсутня достовірна інформація про адресу за якою на час проведення антитерористичної операції у Донецькій області проживав відповідач. Окрім того, боржник до Банку з метою списання штрафник санкцій не звертався.

Під час укладання кредитного договору з ОСОБА_2 діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 2,5 % в місяць або 30 % на рік. Далі, відсоткова ставка була змінена з 01.09.2014 року відповідно до наказу Банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та підвищена до 34,80%; 01.04.2015 року відсоткова ставка була підвищена до 43,20 %, згідно наказу № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідно до п. 1.1.3.2.3 (передбачено односторонню зміну тарифів), п. 1.1.3.1.9 (повідомлення клієнта про зміну відсоткової ставки шляхом надання виписки по картковому рахунку або ж у випадку підключення клієнта до комплексу Mobile-banking шляхом використання смс-повідомлень). Банк повідомляв позичальника про зміну відсоткової ставки за кредитним договором шляхом направлення смс-повідомлень на номер мобільного телефону клієнта, а також у виписці по рахунку. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг до обовязку клієнта, у разі незгоди зі зміною відсоткової ставки, належить надати Банку письмову заву про розірвання договору і погашення заборгованості, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих власнику. Після зміни процентної ставки з відповідною заявою про розірвання договору відповідач до Банку не звертався, заборгованість перед Банком не погашав, отже відповідач прийняв Тарифи та погодився зі змінами.

На даний час ОСОБА_2 належним чином зобовязання за договором не виконав, а тому позовні вимоги КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовна давність в даному випадку не застосовується, оскільки відповідач погодився з строком дії договору, який дорівнює строку дії картки. Строк дії картки відповідача до жовтня 2015 року. Тобто строк давності спливає у жовтні 2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечував, що отримував кредит у позивача та сплачував його регулярно з 2010 року до 25.12.2013 року включно, але просив застосувати позовну давність до позовних вимог, оскільки позовну заяву позивачем подано 15.03.2017 року, тоді як останній платіж він зробив 25.12.2013 року. Він дійсно користувався карткою, отриманою у позивача зі строком дії до жовтня 2015 року.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 01.04.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а. с. 7-38).

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість в сумі 73886,34 грн., яка складається з наступного: 5959,02 грн. заборгованість за кредитом; 60451,34 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3481,39 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3494,59 грн. штраф (процентна складова).(а. с. 4-6).

Судом встановлено, що відповідно до Тарифів банку станом на 01.04.2010 року за користування кредитом сторони домовились про сплату ОСОБА_2 процентів у розмірі 30% на рік. Але протягом дії кредитної картки «Універсальна» процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період:

- з 01 квітня 2010 року по 31 серпня 2014 року - 30 % річних;

- з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8 % річних;

- з 1 квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року 43.2% річних.

Про це свідчить пояснення представника позивача ОСОБА_1, які були надані ним у судовому засіданні, а також розрахунок заборгованості за договором від 01.04.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 4-6).

Судом з достовірністю встановлено, що згідно із ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості.

Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця наступного за звітним.

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Судом зясовано, що до 1 березня 2014 року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z; N - поточне тіло кредиту; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; Y - кількість днів; Z - сума нарахованих відсотків. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z; N - прострочене тіло кредиту; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; Y - кількість днів; Z - сума нарахованих відсотків.

Проте 19 вересня 2013 року банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та до тарифів у частині розрахунку відсотків, а саме у разі виникнення прострочених зобов'язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості.

Отже, з 1 березня 2014 року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: (N+A)*M/365*(2 або 1)*Y=Z; N - поточне тіло кредиту, використане клієнтом до підвищення відсоткової ставки; А - нараховані відсотки (в попередньому місяці); М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; 2 або 1 - коефіцієнт відсоткової ставки; 1 - застосовується у разі належного виконання зобов'язання; 2 - підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y - кількість днів. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: (N+A)*M/365*2*Y=Z; N - прострочене тіло кредиту; А - виставлені до сплати та не погашені відсотки станом на перше число попереднього місяця; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; 2 - коефіцієнт підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y - кількість днів.

Протягом дії кредитної картки «Універсальна» процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період:

- з 01 квітня 2010 року по 31 серпня 2014 року - 30 % річних;

- з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8 % річних;

- з 1 квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року 43.2% річних., що підтверджується поясненнями позивача та розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

До Тарифів, Умов та Правил надання банківських послуг були закладені умови щодо порядку внесення змін, з чим був ознайомлений та погодився ОСОБА_2, що підтверджується його підписом у кредитному договорі та виконанням ним умов цього договору.

Позичальник ОСОБА_2, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, надав згоду на те, що дана заява разом з памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг між ним та ПриватБанком.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та ОСОБА_2 має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому має інформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку, а цьому праву банку кореспондує передбачений п. 1.1.2.1.5 обовязок клієнта одержувати виписки про стан картрахунку і про здійснені операції по ньому, а у разі незгоди зі змінами ОСОБА_2 та/або тарифів у відповідності до п. 1.1.2.1.6 звернутись до банку з приводу розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Як вже зазначалось вище, з 01 березня 2014 р. відбулись зміни щодо формули нарахування відсотків, але ОСОБА_2 не звертався із заявою про розірвання договору.

Враховуючи все вищенаведене, у суду немає підстав для зменшення розміру заборгованості по відсоткам за іншим порядком, ніж передбачений умовами укладеного між сторонами договору, за яким і здійснив їх нарахування банк, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.03.2017 року у справі № 310/3241/16-ц, при відсутності вимог про тлумачення правочину (ст. 213 ЦК України) самостійне визначення умов кредитного договору та здійснення розрахунку відсотків виходячи із зміненої процентної ставки є виходом судом за межі своїх повноважень.

Судом встановлено, що 01.04.2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, який складається з Анкети-Заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, з якими ОСОБА_2 був належним чином ознайомлений, про що свідчить підпис відповідача в заяві.

Позивач взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі 6000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 3.2.1.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязується провадити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого Ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11, а також повернути кредит у строки, встановлені п. п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.2.17.

ОСОБА_2 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 28.02.2017 року має заборгованість в сумі 73886,34 грн., яка складається з наступного: 5959,02 грн. заборгованість за кредитом; 60451,34 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3481,39 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3494,59 грн. штраф (процентна складова).

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 5959,02 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 60451,34 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3481,39 грн., а також штрафів в розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 3494,59 грн. (процентна складова), суд вважає вказані вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Словянськ відноситься до таких населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається з копії паспорту відповідача ОСОБА_2 серії ВК № 657054, виданого Словянським МВ УМВС України в Донецькій області 16.10.2009 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача АДРЕСА_1. (а. с. 34).

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем пеня та комісія за кредитним договором № б/н 01.04.010 року на суму 3481,39 грн., а також штрафів в розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 3494,59 грн. (процентна складова), нараховані після 14 квітня 2014 року, були нараховані неправомірно, оскільки їх нарахування суперечить вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а отже стягненню з відповідача не підлягають.

Добровільно умови договору в частині погашення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками відповідач не виконує, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 5959,02 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 60451,34 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності до позовних вимог, оскільки останній платіж було зроблено у грудні 2013 року, суд залишає без задоволення з огляду на наступне.

Кредитна картка є поновлювальною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний Суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобовязань по кредитам, що надаються у вигляді кредитного ліміту на кредитні картки., а саме: 19.03.2014 року справа № 6-14цс14; 18.06.2014 року справа № 6-61цс14: «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на ліцевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки ОСОБА_2 до останнього дня 10.2015 року. ОСОБА_2 підтвердив, що користувався карткою та знімав з неї кошти, отже, строк позовної давності необхідно відраховувати з жовтня 2015 року і до жовтня 2017 року (відповідно до ст. 257 ЦК України). Позивач звернувся до суду 10.03.2017 року, тобто в межах строку позовної давності. З огляду на що дані вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, в даному випадку з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» потрібно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1438,40 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст. ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на р/р 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2010 року, яка утворилась станом на 28.02.2017 року, у розмірі 5959,02 грн. (пять тисяч девятсот пятдесят девять грн. 02 коп.) та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 60451,34 грн. (шістдесят тисяч чотириста пятдесят одна грн. 34 коп.).

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на р/р 3111, МФО 305299, судові витрати у розмірі 1438,40 грн. (тисяча чотириста тридцять вісім грн. 40 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_3