Справа № 226/637/17
Провадження № 2/226/294/2017
25 липня 2017 року м.Мирноград
Димитровський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Клепки Л.І,
при секретарі Тіссен О.В.,
розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.07.2017року позовні вимоги позивача ТОВ «Порше Мобіліті» задоволені частково. Стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50011605 від 30.01.2014 року в сумі 381804 (триста вісімдесят одна тисяча вісімсот чотири) грн. 84 коп., з яких: 91439,42 грн сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом, 49828,08 грн сума заборгованості за Додатковим кредитом, 3918,83 грн сума 3 % річних за час прострочення за кр едитом, 694,97 грн сума 3 % річних за час прострочення по сплаті платежів за Додатковим кредитом, 211635,04 грн сума заборгованості за кредитом, 20660,87 грн сума заборгованості за процентами, 3627,63 грн сума 3 % річних. Та, крім того, стягнуто з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 5727.07 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

З тексту судового рішення вбачається, що судом по одній із позовних вимог, а саме інфляційним втратам за час прострочення за кредитом в сумі 18768,612грн. та інфляційним втратам за час прострочення за Додатковим кредитом в сумі 1500,52грн., про які просив позивач, не прийнято рішення.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.192 ЦК законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Умовами укладеного між сторонами договору №50011605 від 30.01.2014року передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до пункту 1.3. Загальних умов кредитування.

Згідно п. 1.3.1. Загальних умов, розмір платежів, що підлягає сплаті позичальником, визначаються у еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передує виставленню рахунка.

Відповідно до частини 2 ст.533 ЦК, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України № 6-79цс14 у справі від 02 липня 2014 року, згідно з частиною 1 ст.533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу.

Отже, виходячи із Загальних умов укладеного між сторонами кредитного договору, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквівалента суми кредиту в доларах США, визначених у графіку погашення кредиту.

Таким чином положення діючого законодавства, хоча і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, заборони на встановлення у договорі грошових зобовязань, грошового еквіваленту таких зобовязань в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобовязанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті, не містять.

Частиною 2 ст.625 ЦК визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобовязання.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Як слідує із розрахунку позивача, інфляційні втрати нараховані на поточну заборгованість окремо за основним кредитом та додатковим кредитом. Так як відповідачкою не виконувались умови договору, суми щомісячної заборгованості, обчислені у гривні, не були своєчасно сплачені та знецінились внаслідок інфляційних процесів, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки інфляційних втрат за час прострочення за Кредитом в розмірі 18768,61грн. та за час прострочення за Додатковим кредитом в розмірі 1500,52грн. є обґрунтованими. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 інфляційних втрат задовольнити і стягнути з відповідачки на користь позивача в відшкодування інфляційних втрат 20269,13грн.

Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.88 ЦПК, суд зазначає наступне. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017рік» ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600грн.). Постановлюючи рішення від 03.07.2017року, судом з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 381804,84грн. та судові витрати, які складаються з судового збору, в сумі 5727,07грн. Оскільки з врахуванням стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, загальна сума задоволених вимог за позовом збільшилася і становить 402073,97грн. (381804,84грн. + 20269,13грн.), судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, має становити 6031,11грн. Так як за основним рішенням з відповідача на користь позивача вже стягнуто 5727,07грн, з відповідача на користь позивача в відшкодування судового збору підлягає стягненню 304,04грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» ідентифікаційний код юридичної особи: 36422974 розташованої за адресою: 02152, м.Київ, проспект Павла Тичини, 1-В, індивідуальний податковий номер: 13, інфляційні втрати в розмірі 20269,13грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 304,04грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в разі незгоди з ним можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Л.І.Клепка