Категорія 27Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Кучевського П.В., Стадника І.М.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянта, відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк»

до ОСОБА_4, Приватного підприємства «Вазіт»

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької об-ласті від 20 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

23 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Євробанк» ( далі - ПАТ КБ «Євробанк» ) звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_4, Приватного підприємства ( далі - ПП ) «Вазіт» про стягнення кредитної заборгованості ( т. 1, а. с. 3-6 ). Позов мотивований тим, що 10 квітня 2013 року між ПАТ КБ «Євробанк» і ОСОБА_4 був укладений договір № PR-000934 про відкриття картко-вого рахунку у гривні та обслуговування банківської платіжної картки. 18 квіт-ня 2013 року між тими ж сторонами був укладений договір № PR-000934/BLK-1 про встановлення кредитної лінії до попереднього договору з розміром ліміту у 40 тисяч гривень зі строком користування по 17 квітня 2014 року та розміром процентів за користування кредитною лінією у 32% річних. У цей же день 18 квітня 2013 року між ПАТ КБ «Євробанк» і ПП «Вазіт» був укладений договір поруки № PR-000934/BLK-1/П-1, за яким підприємство поручилося за виконан-ня боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або мо-жуть виникнути на його підставі у майбутньому. Оскільки боржник неналеж-ним чином виконує свої зобов'язання за укладеними правочинами, банк скорис-тався своїм правом та звернувся в суд з вимогою про стягнення всієї суми за-боргованості по наданій кредитній лінії, процентів за користування кредитом, комісії та штрафів за прострочення виконання зобов'язань. Датою останнього поповнення картрахунку є 18 жовтня 2013 на суму одна тисяча гривень. Станом на 26 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_4 становить 79262,36 гривні, з яких 40 тисяч гривень - прострочена заборгованість за кредитною лі-нією, 4583,17 гривні - просрочені відсотки, 34679,19 гривень - штрафні відсотки за прострочену заборгованість. Дані кошти банк просив стягнути на свою ко-ристь з відповідачів у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року провадження у цій справі в частині позовних вимог до ПП «Вазіт» закрите на підставі пункту першого частини першої статті 205, статті 206 ЦПК України ( т. 2, а. с. 63 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року позов банку задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Євробанк» 43967,46 гривень заборгованості станом на 26 листопада 2015 року за договором кредитної лінії від 18 квітня 2013 року № PR-000934/BLK-1, в тому числі: 18144,26 гривні - прострочена заборгованість за кредит-ною лінією, 4583,17 гривні - прострочені відсотки за користування кредитними коштами, 21240,03 гривень - штрафні відсотки за прострочену заборгованість, 1218,00 гривень у відшкодування сплаченого судового збору ( т. 2, а. с. 64-66 ).

Позивач ПАТ КБ «Євробанк» рішення суду не оскаржує.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 20 червня 2017 ро-ку, відповідач ОСОБА_4, його представник ОСОБА_3 оскаржують йо-го в апеляційному порядку, просять скасувати дане рішення, ухвалити нове рі-шення про відмову у позові у повному обсязі. Апелянти вважають оскаржуване рішення необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права ( т. 2, а. с. 69-74 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі апелянтки, представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бу-ти законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обстави-ни, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони під-тверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення спра-ви, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встанов-лених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідно-син тощо.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «Євробанк» та стягуючи з ОСОБА_6 суму заборгованості за договором кредитної лінії, суд зазначив, що між ПАТ КБ «Євробанк» і ОСОБА_4 10 квітня 2013 року був укладе-ний договір № PR-000934 про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки. 18 квітня 2013 року договором № PR000934/BLK-1 визначено умови встановлення на картковому рахунку ОСОБА_4 кредитної лінії на строк до 17 квітня 2014 року у вигляді овердрафта, тобто з можливістю отримання позичальником кредитних коштів у межах встановлено-го ліміту, зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32% річних. У чинних договорах передбачено, що при їх підписанні ОСОБА_4 ознайомлений з Правилами користування банківською платіжною карт-кою. Тому суд дійшов висновку про безпідставність посилання відповідача, йо-го представника на необізнаність позичальника з умовами користування бан-ківською платіжною карткою.

Не знайшов суд першої інстанції доведеною також ту позицію ОСОБА_4, що банком пропущений строк позовної давності, оскільки термін дії дого-вору визначений до 17 квітня 2014 року, а позов пред'явлений в суд 23 грудня 2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії від 18 квітня 2013 року № PR-000934 станом на 26 листопада 2015 року заборгованість від-повідача становила 79262,36 гривні, з яких: 40 тисяч гривень - прострочена за-боргованість за кредитною лінією, 4583,17 гривні - прострочені відсотки, 34679,19 гривень - штрафні відсотки за прострочену заборгованість. Проте су-дом досліджено та взято до уваги виписку по рахунку № НОМЕР_1 клієн-та ОСОБА_4 за період з 11 квітня 2013 року по 26 листопада 2015 року, з якої вбачається, що готівкою з картки знято кошти в сумі 49354,14 гривні. З виписки по особому рахунку за період з 18 квітня 2013 року по 15 травня 2017 року станом на 19 березня 2015 року розмір штрафних процентів за простро-чення заборгованості становить 21240,03 гривень. З приводу суми коштів по прострочених нарахованих процентах суд зауважив, що станом на 17 квітня 2014 року такі проценти становлять 4583,17 гривні. Загальний рух коштів по виплачених кредитних сумах ( тілу кредита ) підтверджується наданою пред-ставником банку Випискою по особовому рахунку, згідно якої станом на 16 квітня 2014 року розмір залишку виплачених кредитних коштів становить 18144,26 гривні.

Керуючись нормами статей 526, 629, 1054 ЦК України, суд першої інстанції наголосив, що позовні вимоги ПАТ КБ «Євробанк» обгрунтовані належними і допустимими доказами. Між сторонами у справі склалися та мають місце кре-дитні правовідносини. З фактичних обставин справи беззаперечно вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань, через що утворилася заборгованість перед банком. Це свідчить про порушення прав та інтересів останнього, у зв'язку з чим, враховуючи зміст досліджених у судовому засідан-ні виписок про рух коштів на рахунку ОСОБА_4, суд дійшов переконан-ня про необхідність та обгрунтованість часткового задоволення заявлених в суд вимог.

Висновки суду першої інстанції, викладені оскаржуваному судовому рішен-ні від 20 червня 2017 року, є вірними та справедливими.

Оскаржуючи рішення суду, відповідач, його представник ОСОБА_3 по-силаються на необгрунтований розрахунок заборгованості, зроблений позива-чем, який судом належним чином не перевірений. Основна заборгованість згід-но виписок про рух коштів по рахунку боржника складає 18144,26 гривні, а не 40 тисяч гривень, які вимагає стягнути банк. Але стягнення судом саме 18144,26 гривень є нічим іншим як зменшенням розміру позовних вимог з ініці-ативи суду, що суперечить статті 31 ЦПК України. Крім цього, позивачем не надано доказів щодо видачі ОСОБА_4 кредитних коштів, останній не ознайомлений з Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами за випуск та обслуговування міжнародних платіжних карток МПС VISA Int. З огляду на останнє поповнення рахунку відповідачем 18 жовтня 2014 року позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_4 штрафних санкцій, а ще судом з вра-хуванням норм Закону України «Про захист прав споживачів» неправомірно не обмежений розмір неустойки до 50% суми основної заборгованості.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони є неспроможни-ми, такими, що суперечать фактичним обставинам справи, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Не погоджуючись з розрахунком заборгованості по дійсних правочинах, відповідач, його представник не надали суду власного розрахунку на доведення правоти своєї позиції, не клопотали перед судом першої інстанції про проведен-ня у справі судово-бухгалтерської експертизи на доведення свого твердження. Тому посилання на недослідження судом розрахунку слід визнати голослівним, надуманим. Натомість необхідно зауважити, що розрахунки, зроблені позива-чем, є зрозумілими, будь-яких уточнень не потребують, тому суд першої ін-станції, перевіривши їх, задоволив позов банку частково, майже у половинному розмірі від заявлених позовних вимог, виходячи саме з наданих до позовної за-яви розрахунків. Фактично судом стягнуто основну заборгованість в сумі 18144,26 гривні, яку апелянти, як вбачається з апеляційної скарги, не заперечу-ють. Згідно з матеріалами справи банк погодився з таким рішенням суду та в апе-ляційному порядку його не оскаржив.

Також є неспроможним твердження апелянтів про зменшення судовим рі-шенням розміру позовних вимог.

Згідно пункту четвертого частини першої статті 215 ЦПК України рішення суду складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням в тому числі висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи част-ково. У відповідності з даною законодавчою нормою суд вказав в оскаржува-ному рішенні про задоволення позову ПАТ КБ «Євробанк» частково.

Жодним чином неможливо стверджувати про зменшення судом позовних вимог, адже суд не є стороною у справі.

Стосовно посилання апелянтів на ненадання позивачем доказів щодо видачі ОСОБА_4 кредитних коштів колегія суддів наголошує, що дії відповіда-ча у період з дня укладення договору № PR-000934 про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, тобто з 10 квітня 2013 року, по дату останнього поповнення свого рахунку, якою, за зазначенням його представника, є 18 жовтня 2013 року, а саме безпосереднє користування кре-дитними коштами беззаперечно свідчить про перерахування обумовленого кре-диту на рахунок клієнта. Випискою по цьому рахунку № НОМЕР_1 за період з 11 квітня 2013 року по 26 листопада 2015 року доводиться зняття ОСОБА_4 з картки в період з 18 квітня по 25 жовтня 2013 року готівки в сумі 49354,14 гривень ( а. с. 20-22 ).

Щодо неознайомлення відповідача з Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами за випуск та обслуговування міжнародних пла-тіжних карток МПС VISA Int. необхідно звернути увагу, що у підпункті 1.1. довору від 10 квітня 2013 року № PR-000934 про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки зазначено про доведення Пра-вил користування з усіма змінами і доповненнями до відома ОСОБА_4 при підписанні цього договору, а підписання договору обома стронами в уста-новленому порядку ніким не оспорюється. У підпункті 2.3. договору від 18 квітня 2013 року № PR-000934/BLK-1 про встановлення кредитної лінії до до-говору від 10 квітня 2013 року № PR-000934 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, підписаного відповідачем в якості клієнта банку, викладено, що порядок погашення кредитної лінії, нараху-вання та сплати процентів, простроченої заборгованості, можливих штрафних санкцій та пені визначається Правилами користування ( з якими ОСОБА_4 ознайомлено під час підписання договору ) і Тарифами за випуск та обслу-говування міжнародних платіжних карток МПС VISA Int., які розміщені на сай-ті банку ( www.eurobank-ua.com ). Колегія суддів апеляційного суду підкрес-лює, що у відповідності до підпунктів 1.4., 2.3., 3.2.4., 3.3.7. договірних умов не-має жодних підстав визнати доведеною ту позицію апелянтів, що боржник ОСОБА_4 не був ознайомлений з Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами за випуск та обслуговування міжнародних пла-тіжних карток МПС VISA Int, а посилання на постанову Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1926цс15 є недоречним, оскільки не стосується правовідносин, що мають місце у даній справі.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності вимог відповідача та його представника про застосування строку позовної давності відносно стягнення штрафних санкцій, який на їхню думку слід відраховувати з 18 жовтня 2013 року - дати останнього поповнення ОСОБА_4 власного рахунку. Чинне законодавство не пов'язує перебігу строку позовної давності в залежності від поповнення користувачем свого рахунку. Термін дії кредитуван-ня встановлений його сторонами з 18 квітня 2013 року по 17 квітня 2014 року, з позовом ПАТ КБ «Євробанк» звернувся до суду 23 грудня 2015 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Стосовного спеціального річного строку позовної давності, визначеного статтею 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ), то в даному випадку апелянти, помилко-во стверджуючи про пропуск банком цього строку, не звернули увагу, що штрафні відсотки позивач просив стягнути в сумі 34 679,19 гривень. Проте суд стягнув їх лише в сумі 21240,03 гривень, врахувавши виписку по особовому ра-хунку відповідача за період з 18 квітня 2013 року по 15 травня 2017 року, ста-ном на 19 березня 2015 року. Беручи до уваги дату звернення банку в суд з по-зовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, якою є 23 грудня 2015 року, то стягнута сума штрафних процентів станом на 19 березня цього ж року визначена судом в межах календарного року.

Суд першої інстанції не помилився, не знайшовши, з огляду на викладене, законних підстав для обмеження розміру неустойки, яка підлягає стягненню з боржника, оскільки штрафні відсотки стягнуті у розумному розмірі, у відповід-ності до умов укладених ОСОБА_4 правочинів та вимог чинного зако-нодавства України.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 не спро-стовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстан-ції. Дане рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуаль-ного права, є законним, справедливим та обґрунтованим, тому підстав для його скасування колегія суддів апеляційного суду не знаходить.

Відповідно до частини першої статті 11, статті 60 ЦПК України суд розгля-дає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на під-ставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у часть у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з нормами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеля-ційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статтей 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, його представника ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комер-ційного банку «Євробанк» до ОСОБА_4 про стягнення за-боргованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізова-ного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двад-цяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: