Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 312/104/16 Головуючий у 1 інстанції: Рогоза А.Ю.
Провадження № 22-ц/778/2074/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який у ході розгляду уточнив.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 як власник та ОСОБА_2, ОСОБА_4 як користувачі користуються сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2, на якій розташували частково на межі між ділянками, а частково на його земельній ділянці, без дотримання правил державних будівельних норм і стандартів, а також без відповідних дозволів виконавчої влади сім господарських споруд, три з яких - побудови з цегли, чотири - з металу. Просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловим будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільно побудованих споруд, які відображені на схемі висновку судової земельно-технічної експертизи наступним чином: металевої нежитлової (навісу) № 3, металевої нежитлової (сараю) № 4, нежитлової (сараю «курятнику») № 5, нежитлової (гаражу) № 6, нежитлової (сараю) № 7, металевої сітки (огорожі), які розміщені відповідачами на цій ділянці та на межі земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та 19, звільнивши його земельну ділянку від залишків цих споруд та фундаменту; привести його земельну ділянку в належний для її цільового використання стан. Також позивач просив суд сягнути солідарно з відповідачів судовий збір в сумі 551,21 грн., витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі 5 284 грн., витрати на проведення топографо-геодезичних робіт в сумі 3 000 грн., витрати на надання правової допомоги в сумі 4 000 грн.

Рішенням Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловим будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно побудованих споруд, а саме: металевої нежитлової (навісу) № 3, металевої нежитлової (сараю) № 4, нежитлової (сараю «курятнику») № 5, нежитлової (гаражу) № 6, металевої нежитлової (сараю) № 7, металевої сітки (огорожі), які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та на межі земельних ділянок 19 і 21 за адресою: АДРЕСА_1, привести земельну ділянку в належний для її цільового використання стан.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп., витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі 5 284 грн., витрати на проведення топографо-геодезичних робіт в сумі 3 000 грн., витрати на надання правової допомоги позивачу в сумі 4 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2015р. ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адерсою: АДРЕСА_1 та будинку за вказаною адресою ( Т. 1 а.с. 4, 54-61). Продавцю за вказаним договором ОСОБА_6 зазначена земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 711 ( а.с. 36).

Вказана земельна ділянка межує з сусідньою земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на підставі свідоцтва від 18.03.2016р. про право власності за заповітом ОСОБА_3, площа земельної ділянки - 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ( Т. А.с. 63-64). Ця земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_7, яка була її власником на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 710 ( Т. 1 а.с. 67).

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 як власника сусідньої земельної діялнки та ОСОБА_4, ОСОБА_2 як до користувачів цієї ж земельної ділянки, в якому вказував, що останні самовільно побудували свої господарські будівлі і споруди частково на межі між земельними ділянками, а частково на його земельній ділянці, та в добровільному порядку перемістити їх відмовляються, тому просив суд усунути йому перешкоди в користванні належною йому земельною ділянкою шляхом покладення на відповідачів обов»язку знести всі сім самовільно побудованих будівель і споруд та обов»язку привести його земельну ділянку у належний для її цільового використаня стан.

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що проведеною у цій справі судовою земельно-технічною експертизою встановлено, що межа між земельними ділянками сторін проходить по будівлям, належним відповідачам, частина яких розташована на земельній ділянці позивача, але таке розташування будівель відповідачів не відповідає нормам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень». Тому суд вважав доведеним порушення прав ОСОБА_5 відповідачами, яке виразилось у створенні для нього перешкод у вільному користванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, відтак суд відновив його права шляхом покладення обов»язку на відповідачів демонтувати самовільно побудовані сім будівель і споруд, що знаходяться частково на межі, а частково на земельній ділянці позивача.

В апеляційній скарзі наголошується на некоректності питання, яке було постановлено на дослідження судової земельно-технічної експертизи, а тому її висновки не могли бути покладені в основу судового рішення. Крім того, експерту не були надані запитані документа, замість яких був наданий ситуаційний план, що робить висновки експерта неспроможними.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги колегія приходить до наступного.

За матеріалами справи, поясненнями сторін та їх представників в ході розгляду справи видно, що спір виник, зокрема, щодо теперішнього місця розташування межі між земельними ділянками сторін, яку, як зазначала свідок ОСОБА_6, відповідачі неодноразово пересували вглиб сусідньої земельної ділянки, будуючи на межі господарські будівлі.

На плані первісно виданого ОСОБА_6 Державного акту серія ЗН 05-5001410 від 25.12.1995р. межа між сусідніми земельними ділянками по АДРЕСА_2 проходить по прямій лінії ( Т. 1 а.с. 36).

У матеріалах справи наявна технічна документація із землеустрою, яка була замовлена ОСОБА_6 у 2011р. для виготовлення дубліката державного акту на право власності на землю НОМЕР_3 від 25.12.1995р. на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 ( Т. 1 а.с. 20-53).

З плану земельної ділянки, кадастрового плану, викопіювання з чергового кадастрового плану та Акту встановлення в натурі і погодження меж між земелевласниками у цій технічній документації, складеному за результатами кадастрової зйомки, видно, що межа між земельними дялками по АДРЕСА_2 проходит у вигляд прямої лінії, і між попередніми власниками цих земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у 2011р. погоджено саме цю межу між належними їм земельними ділянками ( Т. 1 а.с. 27-28, 30-31, 48).

З матеріалів справи також вбачається, що після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 сторони у справі та всі інші сусідні землевласники та земелекористувачі намагались узгодити межі земельних ділянок.

Згідно з Актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.11.2015р., за замовленням ОСОБА_3 сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_9 склав технічну документацію щодо встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробив детальне креслення погодження спірної межі суміжних ділянок, а саме між ділянками по АДРЕСА_2 ( Т. 1 а.с. 65-66).

З Акту вбачається, що всі землевласники (землекористувачі) погодили межі, про що засвідчено їх підписами у Акті прийму-передачі межових знаків від 10.11.2015р., які указані ОСОБА_9 у детальному кресленні, згідно з яким межа між ділянками по АДРЕСА_2 проходить у метрі від будівель відповідачів, за виключенням однієї будівлі, яка розташована на межі та частково на земельній ділянці позивача. Цей Акт підписав також і позивач ОСОБА_10, зазначивши, що претензій ні до кого не має та з такими межами погоджується ( Т. 1 а.с. 65-66).

Між тим, у справі маються фотографії межі між вказаними земельними ділянками сторін у справі, з якої видно дві натягнуті між ними мотузки, одна з яких у метрі від будівель

відповідачів, а інша - безпосередньо проходить через ці будівлі. Отже, попри фактичне погодження меж та їх закріплення інженером-землевпорядником ОСОБА_9, сторони не припинили сперечання щодо місцезнаходження межі між їх земельними ділянками.

В ході слухання справи представником ОСОБА_5 - адвокатом Черкез Є.В. було заявлено клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, в мотивувальній частині якого було зазначено, що на дослідження експертизи слід поставити питання щодо визначення відповідності фактичного землекористування, а також розташування будівель, споруд та інших об»єктів відносно меж земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та у відповідності до правовстановлююючих документів та документації із земелеутрою на ці земельні ділянки ( Т. 1 а.с. 78).

Однак, правильно сформулювавши питання у мотивувальній частині клопотання, в прохальній частині питання були задані наступним чином: Які будівлі, споруди (або частина будівель, споруд) розташовані на межі земельної діялнки площею 0,250 га, кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_2? Чи відповідає розташування господарських будівель на межі цих земельних ділянок загальною кількістю 7 штук нормам ДБН 360-92 ( а.с. 78).

Фактично у цих питаннях містилась стверджувальна відповідь, що ці 7 будівель і споруд розташовані на межі між спірними земельними ділянками.

Але суд погодився з таким варіантом питань та саме в такій редакції виклав їх в ухвалі про призначення судової земельно-технічної експертизи, а на дослідження експертам були надані матеріали цієї цивільної справи ( а.с. 81).

Проведення експертного дослідження було доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського НДІСЕ та надійшло на виконання експерту ОСОБА_12

31.05.2016р. експертом ОСОБА_12 було спрямовано до суду клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, а саме: він просив надати кадастрову геодезичну зйомку земельної длянки площею 0,2500 га кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, та вказати на ній всі будівлі, господарські споруди (або їх частини), межі з прилягаючими земельними ділянками, проміри і розміри земельної ділянкиз прив»язками до існуючих споруд. А також таку ж саму документацію щодо другої земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 ( а.с. 102-103).

Замість запитуваної експертом ОСОБА_12 документації йому було спрямовано лише ситуаційний план меж земельних ділянок, який не може підмінити кадастрово-геодезичну зйомку. Крім того, відомості ситуаційного плану суперечили Акту узгодження меж між сторонами від 10.11.2015р. та деталізованому кресленню погодження спірної межі суміжних земельних ділянок ( Т. 1 а.с 65, 112).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 190-16 від 21.10.2016р., межа між спірними земельними ділянками проходить по будівлям: металевій нежитловій (навіс) № 3, металевій нежитловій (сараю) № 4, нежитловій (сараю «курятнику») № 5, нежитловій (гаражу) № 6, нежитловій (сараю) № 7, які знаходяться у користуванні ОСОБА_3 На належній ОСОБА_5 земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташовано частина всіх вище зазначених будівель і споруд, які побудовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2, та таке їх місце розташування не відповідає нормам ДБН 360-92.

Між тим, експерт відповідав на запитання стверджувального характеру, тобто в них вже було спочатку закладено відповідь, що будівлі і споруди знаходяться на межі, а на вирішення експерту не були надані запитувані документи, які саме і мали об»єктивний характер - кадастрова геодезична зйомка земельних ділянок. Натомість, надано ситуаційний план, який відображав фактичне розташування земельної ділянки на місцевості, розташування на ньому будівель і споруд та відображав фактичне землекористування між сторонами, який, до того ж, не містив ніяких координат та поворотних точок.

Крім того, судом не було в якості вихідних даних зазначено, що мається Акт фактичного узгодження меж, у якому сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_9 у детальному кресленні зазначено, що межа між ділянками по АДРЕСА_2 проходить у метрі від будівель відповідачів, за виключенням однієї будівлі, яка розташована на межі та частково на земельній ділянці позивача.

Зважаючи на зазначене, колегія вважає, що такий висновок експертизи не можна було покласти в основу рішення про вирішення спору між сторонами у справі.

Отже, маючи суперечності у документах, наявних у матеріалах справи, щодо межі між земельними ділянками, суд передчасно зробив висновок про наявність порушеного права позивача.

Сторонам в ході апеляційного розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння всебічному і повному з»ясуванню обставин справи було роз»яснено про можливість заявити клопотання про проведення відповідної експертизи на стадії апеляційного провадження та надавався для цього час.

Проте сторони скористались цим частково, заявивши про допит в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 та в якості спеціалістів ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_13

Крім того, сторона відповідачів надала Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складену ФОП ОСОБА_9, згідно з якою на підставі наявної технічної документації, кадастрового плану земельної ділянки відповідачів по АДРЕСА_2 з урахуванням встановлених у технічній документації координат відтворено межі ще 08.11.2015р., які сторони погодили Актом від 10.11.2015р., про що зазначалось вище. В цій технічній документації межа проходить таким чином, що будівлі відповідачів знаходяться на відстані майже 1 метра від межі ( Т. 2 а.с. 13-14). Як вже вищезазначалось, з такою межею погодився і ОСОБА_5, підписавши Акт.

Також сторона відповідача замовила проведення кадастрової геодезичної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка була виконана ТОВ «Інвара» з подальшою видачею технічного звіту з виконання геодезичної зйомки цієї земельної ділянки (Т. 2 а.с. 99-111).

Згідно вказаного звіту, інженерно-геодезичні вишукування здійснювались для уточнення меж земельної ділянки по вул.. АДРЕСА_2, які майже збігаються з визначеними межами за технічною документацією, виготовленою ФОП ОСОБА_9 ( а.с. 120-121).

З пояснень допитаного в ході апеляційного розгляду спеціаліста ОСОБА_14, який проводив кадастрово-геодезичну зйомку, слідує, що з самого початку виділу комплексу земельних ділянок по вул. Суворова як кварталу у 1995 році відбулось зміщення всіх ділянок приблизно на 4 метри в бік земельної ділянки відповідачів. Тому, якщо межі всіх земельних ділянок відновити за первісною технічною документацією, то межа між ділянками по АДРЕСА_2 має зміститись на відстань від 3,5 до 4 метрів в бік ділянки № 21, та це буде правильною межею за технічною документацією, що відображено синім кольором ( Т. 2 а.с. 120), але на теперішній час межа встановлена неправильно, що відображено червоним кольором ( Т. 2 а.с. 121). Так же само зміщено і всю земельну ділянку позивача, межі якої за координатами у первісній технічній документації слід змістити в бік ділянки № 23 на 3,5 - 4 метри.

Таким чином, було з»ясовано, що земельні ділянки сторін за розмірами та конфігура-

цієї відповідають технічній документації, але при виділенні їх в натурі на місцевості відбулось їх зміщення, що і сприяло спору по межі, яка у випадку правильного місцеположення зміщається в бік ділянки позивача, внаслідок чого будівлі відповідачів вже не будуть знаходитись на його земельній ділянці.

За вказаних обставин, колегія вважає, що порушення судом норм процесуального права щодо неповного з»ясування обставин справи та покладення в основу рішення висновку експертизи, який був виконаний на невідповідній документації, яку суд надав експерту, та за некоректного постановлення питань експерту на вирішення, призвело до неправильного вирішення спору між сторонами. Натомість, здобуті в ході апеляційного розгляду справи нові докази, які приймались і досліджувались задля усунення розбіжностей, що були наявні у документації з приводу меж земельних ділянок, що входило до предмету доведення, свідчать про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року у цій справі скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.