Справа № 200/4710/16-ц
Провадження № 2/200/2436/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"13" липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський районний відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Дніпропетровського міського управління Головного управління Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрований і постійно проживає. Разом з позивачем у вказаній квартирі зареєстрована його донька ОСОБА_2 і її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які за даною адресою фактично не проживають на протязі п'яти років. Донька позивача та онука, забравши свої речі, виїхали на постійне місце проживання до чоловіка доньки за межі України. Точної адреси позивач не знає. Відповідачка повинна здійснювати оплату комунальних послуг щомісячно, але цього не робить, тому додаткові матеріальні витрати змушений нести позивач.

На підставі чого просить суд визнати ОСОБА_2 та її доньку ОСОБА_5 зареєстрованих АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та її доньку ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення про виклик до суду у газеті «Вісті Придніпров'я» від 01.12.2016 року № 92 (1791), причин неявки суду не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Вказана квартира належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1993 року.

За вказаною адресою також зареєстровані донька позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та онука позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки головного інженера КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_6 від 14.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не проживають за вказаною вище адресою з 2012 року.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Однак встановлені обставини справи дають змогу прийти до висновку, що жоден з вказаних винятків в даному спорі не може бути застосований.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач та її донька не проживають на спірній житловій площі п'ять років без поважних причин, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи наведене, та, керуючись ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.10,60,88,212-215 ЦПК України. суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський районний відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Дніпропетровського міського управління Головного управління Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованих АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску