ухвала

іменем україни

31 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Карпенко С.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Кіровоградської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_4, третя особа - Приватне підприємство «АДН», про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору від 14 листопада 2007 року, зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Кіровоградської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним іпотечного договору, зобов'язання нотаріуса виключити в реєстру іпотек запис про заборону відчуження предмета іпотеки, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про поворот виконання рішення, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2016 року та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») в особі Кіровоградської філії ТОВ «Укрпромбанк» звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 14 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк»та Приватним підприємством «АДН» (далі - ПП «АДН») укладений кредитний договір, на забезпечення виконання якого між позивачем та ОСОБА_4 14 листопада 2007 року укладений договір іпотеки.

У зв'язку з тим, що ПП «АДН» своїх зобов'язань за договором не виконує, банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому вказував, що на момент укладення договору іпотеки не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому просив визнати іпотечний договір недійсним та зобов'язати нотаріуса виключити з реєстру іпотек запис про заборону відчуження предмета іпотеки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 червня 2011 року, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2011 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 червня 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2012 року, у задоволенні позову ТОВ «Укрпромбанк» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним іпотечний договір № 35/Z-кіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу за номером 3519, укладений 14 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» в особі Кіровоградської філії ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4, за яким банку передано в іпотеку комплекс нерухомого майна по АДРЕСА_1. У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2013 року рішення Кіровського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 вересня 2013 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Кіровоградська філія ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_4, третя особа: Приватне підприємство «АДН» про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору від 14 листопада 2007 року залишено без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 вересня 2013 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ТОВ «Український промисловий банк» в особі КФ ТОВ «Український промисловий банк» про визнання недійсним іпотечного договору, зобов'язання нотаріуса виключити з реєстру іпотек запис про заборону відчуження предмета іпотеки задоволено частково.

Визнано недійсним іпотечний договір № 35/Z-кіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу за номером 3519, укладений 14 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» в особі КФ ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, за яким банку передано в іпотеку комплекс нерухомого майна по АДРЕСА_1.

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Український промисловий банк» в особі КФ ТОВ «Український промисловий банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2016 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним іпотечного договору № 35/Z-кіп-07, посвідченого 14 листопада 2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 3519, укладеного 14 листопада 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Кіровоградської філії ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 535 грн 92 коп. судових витрат.

У листопаді 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (далі - ТОВ «ІК «ІФГ Капітал») від імені ТОВ «Укрпромбанк» звернулося до суду із заявою про поворот виконання рішення, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2011 року у цивільній справі № 2-207/11 визнано недійсним іпотечний договір від 14 листопада 2007 року № 35/Z-кіп-07, в зв'язку з чим було знято арешт з предмета іпотеки.

У подальшому зазначене рішення було скасовано, тому, як правонаступник іпотекодержателя, ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» вважає, що первинний стан предмета іпотеки підлягає відновленню шляхом повороту виконання рішення.

У зв'язку з чим, заявник просив суд застосувати поворот виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2011 року у цивільній справі № 2-207/11, шляхом виключення запису із Державного реєстру іпотек щодо обтяження нерухомого майна іпотекою на предмет іпотеки (комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 753,2 кв. м) відповідно до іпотечного договору від 14 листопада 2007 року № 35/Z-кіп-07 укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д. та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером № 3519, а також накладенням заборони на відчуження цього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, про що включити відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про поворот виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2011 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Кіровоградська філія ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є Товариство обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», до ОСОБА_4, третя особа: Приватне підприємство «АДН» про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним договору іпотеки, зобов'язання нотаріуса виключити з реєстру іпотек запис про заборону відчуження предмета іпотеки відмовлено в повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Останнім рішенням апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що у висновку судово-психіатричної експертизи вказано, що в момент укладання договору іпотеки 14 листопада 2007 року ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними, але не конкретизовано, в який саме відрізок часу дня він не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними, не з'ясовано, чи виник хворобливий стан ОСОБА_4 до чи після підписання договору іпотеки, про що не було зазначено як в ухвалі суду про призначення судової експертизи, так і у висновку експертизи.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що проведеною експертизою не зроблено висновок про абсолютну неспроможність ОСОБА_4 у момент підписання ним договору іпотеки розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що апеляційним судом безпідставно зроблено висновок про те, що позивачу до укладення договору не було здійснено масивної амбулаторної терапії транквілізаторами, антидепресантами і нейролептиками, а також щодо незмінності намірів та бажання ОСОБА_4 про укладення спірного договору іпотеки, не знайшли свого підтвердження.

Так, як установлено судом апеляційної інстанції, 14 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПП «АДН» укладено кредитний договір на забезпечення виконання якого між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4

14 листопада 2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого вказано комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 753,2 кв. м.

Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 18 лютого 2011 року № 127 ОСОБА_4 в момент укладання договору іпотеки від 14 листопада 2007 року страждав тимчасовим розладом психічної діяльності у формі тяжкого депресивного розладу. Вказаний розлад досягає ступеня психічного захворювання. Про це свідчать наявність вираженого депресивного синдрому після довготривалого періоду психічної переробки травмуючого переживання. Далі наряду з елементами боязливого чекання, наростали і заглиблювалися, подавленість, тоскливість, супроводжуючи психомоторною заторможеністю, відмічалися виражені вегетативні порушення, нерідкі суїцид альні думки. Погіршувала психічний стан і масивна амбулаторна терапія транквілізаторами, антидепресантами і нейролептиками, які виявляли виражений седативний стан. Уповільнення темпів психічних процесів, підвищені пороги сприйняття відображають зміни свідомості по типу оглушенія. Тому зберігаються негативні смутні спогади. Тому ОСОБА_4 в момент укладання договору іпотеки 14 листопада 2007 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 6 ст. 147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, яка передбачає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

У постанові Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, у справі № 6-9цс12, висновки якого є обов'язковими для судів, судом зазначено, що висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров'я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Так, у висновку судово-психіатричної експертизи від 18 лютого 2011 року № 127 вказано, що психічний стан ОСОБА_4 погіршувала масивна амбулаторна терапія транквілізаторами антидепресантами і нейролептиками, які виявляли виражений седативний стан.

Але те, що ОСОБА_4 до підписання 14 листопада 2007 року договору іпотеки, здійснювалася масивна амбулаторна терапія не підтверджується матеріалами справи.

Згідно з довідкою Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» від 10 грудня 2010 року, ОСОБА_4 на диспансерному обліку не перебуває. Знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні пограничних станів з 22 квітня по 14 червня 1996 року, в подальшому лікувався амбулаторно з 14 по 28 листопада 2007 року з приводу депресивного епізоду.

14 листопада 2007 року ОСОБА_4 відвідував лікаря Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», встановлено діагноз: депресивний синдром та рекомендовано препарати «феназепам» і «анитрилтин» по 1 т 2 рази, що підтверджується записом до медичної книжки амбулаторного хворого.

Апеляційний суд дійшов висновку, що наведе свідчить про те, що до укладання 14 листопада 2007 року договору іпотеки, ОСОБА_4 не здійснювалася масивна амбулаторна терапія транквілізаторами антидепресантами і нейролептиками.

У висновку судово-психіатричної експертизи вказано, що ОСОБА_4 в момент укладання договору іпотеки 14 листопада 2007 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними.

Встановлено, що ОСОБА_4 до лікарні звернувся саме в день укладення договору іпотеки і за його твердженнями та показами його батька ОСОБА_6, спочатку вони відвідали лікарню, а потім поїхали до нотаріуса де уклали договір іпотеки.

Оскільки у ч. 1 ст. 225 ЦК вживається термін «момент» вчинення правочину, то при призначенні психіатричної експертизи слід було поставити перед експертом запитання стосовно конкретно визначеного відрізку часу, оскільки протягом дня психічний стан особи може змінюватись.

Перед експертом не ставилося питання стосовно конкретно визначеного відрізку часу коли ОСОБА_4 міг не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, колегією суддів апеляційного суду взято до уваги, що ОСОБА_4 є засновником Приватного підприємства «АДН» і 01 жовтня 2007 року прийняв рішення звернутися з клопотанням до Кіровоградської філії ТОВ «Укрпромбанк» про отримання кредиту, а також погодився виступити майновим поручителем за ПП АДН» перед ТОВ «Укрпромбанк» та надати в іпотеку належний йому комплекс розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, ОСОБА_4 погодився передати в іпотеку належний йому комплекс ще 01 жовтня 2007 року, а тому не міг не усвідомлювати з якою метою 14 листопада 2007 року їздив з своїм батьком ОСОБА_6, який є директором ПП «АДН», до нотаріуса і які документи особисто підписував у присутності нотаріуса.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» про поворот виконання рішення суду, суди попередніх інстанцій з урахуванням вимог ст. 380 ЦПК України, обґрунтовано виходили з того, що поворот виконання допускається не у всіх категоріях справ.

Не може бути предметом повороту виконання рішення суду дії, які не мають майнового характеру.

Поворот виконання допускається лише за умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

У зв'язку з тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2011 року суд вирішив питання лише питання про визнання недійсним іпотечного договору, в порядку його виконання жодна зі сторін не отримала майно або гроші, суд відмовив в задоволенні вимог про виключення записів з Державного реєстрі іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а тому вимоги заяви про поворот є безпідставними.

Сам по собі факт скасування судового рішення, за яким не передавалося майно або гроші, не може бути підставою для повороту виконання.

Крім того, згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 03 лютого 2016 року № 6-2026цс15, ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації у відповідному реєстрі.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко С.О. Карпенко О.В. Ступак