АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №758/977/17-ц Головуючий у 1 інстанції Зарицька Ю.Л.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9229/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Казанник М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця Подільського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року у задоволенні подання державного виконавця Подільського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 відмовлено з підстав його недоведеності.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 5 квітня 2017 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні подання держаного виконавця Подільського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що даних про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду чи намагається уникнути від його виконання, немає, у зв'язку з чим немає і підстав для її обмеження у праві виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах стягувача ОСОБА_4, просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою подання держаного виконавця Подільського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві задовольнити. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник боржника просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ст. 74 ЦПК України), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3771 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця є виправданим лише у випадку, коли державним виконавцем буде доведено з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 якимось чином відступає, ухиляється чи своїми діями навмисно намагається вчиняти дії, які дали б їй змогу уникнути виконання рішення суду, у матеріалах справи не міститься.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

З доданих до подання матеріалів виконавчого провадження не встановлено, що факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на ОСОБА_5 виконавчим листом №185/9602/14-ц від 23.03.2015, виданим Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, вже відбувся і об'єктивно підтверджений наявними у матеріалах виконавчого провадження доказами. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_5 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47752880 за вказаним виконавчим листом. Відсутні дані і про її обізнаність про ухвалення рішення суду, що підлягає виконанню.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що вирішення питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання рішення суду, що перебуває на виконанні, а жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання рішення суду і може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, не надано, - відсутні законні підстави для обмеження ОСОБА_5 у виїзді за кордон. Крім того, виконавчий лист знаходиться на виконанні і не позбавляє державного виконавця можливості вжити усіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що дане подання було розглянуте без участі держаного виконавця, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3771 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника, без виклику чи повідомлення сторін та заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання, проте, у разі необхідності з'ясування судом обґрунтованості внесеного подання явку виконавця до суду може бути визнано обов'язковою. У випадку неявки до суду державного виконавця та неподання до суду необхідних документів виконавчого провадження суд вправі відмовити у задоволенні подання.

З огляду на наведене та враховуючи тривалий період судового розгляду даного подання, а також обізнаність державного виконавця про судові засідання та скасування з передачею на новий розгляд ухвали Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2017, що не позбавляло державного виконавця надати суду належні докази, ухилення боржника від виконання рішення суду, - доводи апеляційної не заслуговують на увагу та висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують і на їх правильність не впливають.

Висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування ухвали ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 309 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна