Справа № 369/5441/17
Провадження № 4-с/369/67/17
УХВАЛА

Іменем України

04.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я. ,

секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головний державний виконавиць ВДВС Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2, про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування звіту про оцінку майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головний державний виконавиць ВДВС Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2, про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування звіту про оцінку майна.

У подальшому заявник подав до суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за вх. №23439, де просила вжити заходи по забезпеченню позову, шляхом заборони Державному підприємству «Сетам» вчиняти будь-які дії про проведення торгів, у тому числі ектронних щодо продажу майна, котре належить ОСОБА_1, а саме земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер: :01:100:0036, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка, вул. Барвінкова, 82.Органам Києво-Святошинського районного відділу виконавчої служби ГУ Юстиції у Київській області, проводити дії по реалізації майна, земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер: 2480401:01:100:0036, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка, вул. Барвінкова, 82.Зупинити реалізацію майна, а саме земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер: 322480401:01:100:0036, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., Білогородка, вул. Барвінкова, 82.

Свої вимоги мотивували тим, що предметом даного спору є визнання в першу чергу недійсною оцінки, майна, котре перебуває в іпотеці.

Як було зазначено у поданому позові, його підставою стало те, що проведена оцінка предмету іпотеки, а саме: земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер: :01:100:0036, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка, вул. Барвінкова, 82, з метою її реалізаціє є заниженою майже в тричі, а відтак, продаж земельної ділянки у рахунок погашення боргу як предмету іпотеки, є порушенням прав Позивачки та може завдати їй значних збитків.

Проведення прилюдних торгів призначено на 16.08.2017 року з 09-00. У повідомленні також зазначено початкову ціну продажу майна за суму - 276200,00 грн.

Оскільки продаж майна за визначеною, заниженою оцінкою призведе до того, що борг Позивача не буде погашено у повному обсязі, що у подальшому, призведе до подальшої реалізації майна, належного позивачці та безпідставного стягнення з неї коштів, котрі могли були отримані від реалізації предмету іпотеки , за умов належної оцінки його вартості.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву представника заявника про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

У розумінні п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтермін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост. 9 Конституції України та ст. ст.2,8 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. В заяві відсутнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущені заявника.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головний державний виконавиць ВДВС Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2, про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування звіту про оцінку майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Волчко А.Я.