Справа №200/5538/17
Провадження № 2/200/2519/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, відповідно якої просив визнати за ним право власності на ? частину квартири 67 будинку 2 корпусу 1 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпрі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 12.09.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12.09.2016 року померла його матір ОСОБА_3, яка була власником квартири на підставі двох свідоцтв, одне з яких не було належним чином зареєстровано в Реєстрі прав власності. Після смерті матері він прийняв спадщину, оскільки фактично проживав та був зареєстрований у спірній квартирі та звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом ОСОБА_2 видано йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, а саме: на ? частину квартири 67 будинку 2 корпусу 1 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпрі та одночасно з цим, постановлено про відмову у посвідченні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу ? частку квартири, у звязку з тим, що її право не було зареєстровано належним чином.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, за обставин викладених у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив вирішити спір згідно чинного законодавства.

Третя особа у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволенні позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 (ОСОБА_3 після одруження) ОСОБА_5. /а.с.8-12/

12.09.2016 року ОСОБА_3 померла, про що свідчить досліджене свідоцтво про смерть серії І-КИ №710403.

На момент смерті ОСОБА_3 позивач проживав та був зареєстрований з 15.08.2000 року в одній з померлою квартирі: м.Дніпро, ж/м Тополь-3АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.01.2000 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були власниками квартири за адресою м.Дніпро, ж/м Тополь-3АДРЕСА_1, на умовах спільної сумісної власності.

19.09.2004 року ОСОБА_3 отримала у спадщину ? частину квартири за адресою: м.Дніпро, ж/м Тополь-3АДРЕСА_1, у звязку зі смертю чоловіка ОСОБА_6 та стала одноособовим власником вказаної квартири.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 31.03.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 12.09.2016 року на ? частину квартири квартири за адресою: м.Дніпро, ж/м Тополь-3АДРЕСА_1 у звязку з тим, що право власності не зареєстровано в порядку ст.182 ЦК України.

У звязку з відсутністю інших спадкоємців за законом та за заповітом (останній не складався), позивачем було притягнуто до участі у справі в якості відповідача територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради, згідно до розяснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування».

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, свідоцтво про право власності на житло, видане 24.01.2000 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів не підлягало обовязковій державній реєстрації, у звязку з чим, державою визнається право померлої ОСОБА_3 на ? частину спірної квартири.

В той же час, видане померлій ОСОБА_3 19.09.2004 року свідоцтво про право на спадщину законом вже підлягало реєстрації в КП «ДМБТІ» ДОР, згідно вимог ст.182 ЦК України, однак, зареєстроване не було, що унеможливлює для позивача отримання свідоцтва право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 на ? частину спірної квартири.

Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності за померлою на спадкове майно, вирішити цей спір у позасудовому порядку не вбачається можливим, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 169, 197, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 12.09.2016 року матері ОСОБА_3 право власності на квартиру 67 будинку 2 корп.1 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпрі, яка складається з: поз.1 коридору, площею 7,4 кв.м., поз.2 кладової, площею 0,5 кв.м., поз.3 ванної, площею 2,8 кв.м., поз.4 туалету, площею 1,0 кв.м., поз.5 кухні, площею 8,0 кв.м., поз.6 житлової, площею 13,8 кв.м., поз. 7 - житлової, площею 19,1 кв.м., І балкону, площею 1,0 кв.м., а всього площею 53,6 кв.м., з них житлова 32,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні при оголошенні рішення мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В.Шевцова