Справа № 308/3517/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за скаргою виробничого структурного підрозділу «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_1 від 22.02.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (боржник ОСОБА_2),-

ВСТАНОВИВ:

Виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з скаргою на рішення старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_1 від 22.02.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (боржник ОСОБА_2).

Скаргу обґрунтовано тим, що 22.02.2017 року старшим державним виконавцем Білинець В.О. прийнято рішення про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу №2н-2757/11, виданого 31.08.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДТГО «Львівська залізниця» ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №5» (після реорганізації виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд») заборгованості в розмірі 4204,70 грн., з підстав відсутності в судовому наказі дати народження боржника. Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.02.2017 року отримано виробничим структурним підрозділом «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» 28.02.2017 року вх. №67. Вказане рішення було оскаржене до начальника Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, проте, 30.03.2017 року підрозділом отримано лист № 4917/13.14/-39 від 28.03.2017 року про результат розгляду скарги в якому зазначено, що дії старшого державного виконавця Білинець В.О. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у повній відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та запропоновано звернутись до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». З таким рішенням заявник (скаржник) не погоджується та вважає, що судовий наказ №2н-2757/11 про стягнення з ОСОБА_2 боргу був виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 31.08.2011 року відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на той час, та не передбачав зазначення дати народження боржника. Зазначений судовий наказ в період з 07.05.2012 року по 23.12.2015 року неодноразово перебував на виконанні в Ужгородському РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області та повертався стягувачу без виконання у звязку з відсутністю у боржника рахунків, майна на яке можливо звернути стягнення.

Заявника (скаржник) вказує, що за загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії в часі, принцип незворотності дії НПА в часі закріплений в ст.58 Конституції України, в якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність. У Мукачівському управлінні будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» відсутні відомості щодо дати народження боржника, а у відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України та ч.1 ст.302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом. Пункт 3 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» надає право виконавцю під час здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. За таких обставин, виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» вважає, що державним виконавцем не використані в повному обсязі надані йому права та обовязки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а відсутність у виконавчому документі дати народження боржника - фізичної особи, який виданий до набрання чинності нового ЗУ «Про виконавче провадження», - не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки на момент видачі документа діяли норми, які не передбачали обовязкове зазначення цієї вимоги у виконавчому документі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-385 ЦПК України заявник (скаржник) просить: поновити строк на звернення до суду з скаргою, який пропущено з поважних причин, оскільки результати розгляду начальником Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області скарги на рішення старшого державного виконавця отримано 30.03.2017 року; визнати рішення старшого державного виконавця Білинець В.О. від 22.02.2017 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу №2н-2757/11 виданого 31.08.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДТГО «Львівська залізниця» ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 5» (після реорганізації виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд») заборгованості в розмірі 4204,70 грн. неправомірним; зобовязати старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження за судовим наказом №2н-2757/11 виданим 31.08.2011 року Ужгородським міськрайонним судом.

В судове засідання представник заявника (скаржника) виробничого структурного підрозділу «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» не зявився, повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшла заява, згідно якої підтримує скаргу та просить її задовольнити, розглянути справу без її участі.

Представник Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неявка державного виконавця відповідно до вимог ст. 386 ЦПК України не може бути перешкодою для проведення розгляду скарги. Згідно наданого суду письмового заперечення представник Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки заявлені в ній вимоги є безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2н-2757/11, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

31 серпня 2011 року Ужгородським міськрайонним судом був виданий судовий наказ №2н-2757/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 5» (після реорганізації виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд») заборгованості в розмірі 4204,70 грн., сплачені заявником витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. та державне мито в розмірі 25 грн., який набрав законної сили 06.02.2012 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що 21.02.2017 року вищезазначений судовий наказ №2н-2757/11, виданий 31.08.2011 року, стягувачем представником виробничого структурного підрозділу «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», разом із заявою про відкриття виконавчого провадження №БУ-5-20/678, був предявлений на виконання до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

22 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 у відповідності до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки такий виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим п.3 ч.1 ст.4 цього Закону, зокрема у виконавчому документі не зазначено дати народження боржника - фізичної особи.

У відповідності до положень ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи, мають право звернутися до суду із скаргою.

Частинами 1 та 3 статті 74 Закону України визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2017 року виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не погоджуючись з рішенням державного виконавця - повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.02.2017 року, було подано скаргу на відповідне рішення до начальника Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець. Листом в.о. начальника відділу від 28.03.2017 року №4917/13.14-39 стягувачу повідомлено про відмову у задоволенні скарги та розяснено порядок оскарження такого рішення.

10 квітня 2017 року стягувачем у порядку ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.383 ЦПК України скаргу подано до Ужгородського міськрайонного суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Враховуючи, що заявник (скаржник) лист в.о. начальника Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області №4917/13.14-39 про відмову у задоволенні скарги отримав 30.03.2017 року, а до суду звернувся 10.04.2017 року, суд вважає, що заявником (стягувачем) строк звернення до суду з зазначеною скаргою визначений ч.1 ст.385 ЦПК України не пропущено.

Заявник (скаржник) вважає, що відсутність у виконавчому документі, який виданий до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, дати народження боржника - фізичної особи, не може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, оскільки на момент видачі виконавчого документа діяли норми, які не передбачали обовязкове зазначення цієї вимоги у виконавчому документі, а за загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії в часі.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року. Згідно з п. 6 та п. 7 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на викладене, враховуючи, що виконавчі дії державним виконавцем здійснюються після набрання чинності цим Законом, тому саме він підлягає застосування до спірних правовідносин.

У відповідності до ч.1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У той же час, положення п.3 ч.1 ст.3 цього Закону необхідно розуміти у тому, що відомості про народження боржника підлягають зазначенню у випадку, коли вони відомі органу, який видав виконавчий лист, тобто суд може зазначити відповідну інформацію тільки за її наявності в матеріалах справи.

Отже, слід дійти висновку, що при відсутності таких відомостей та/або неможливості їх встановити при виготовленні виконавчого листа така інформації до нього не вноситься, та відповідно не може слугувати підставою для висновку про невідповідність такого виконавчого листа вимогам закону.

Як встановлено в судовому засіданні з досліджених матеріалів справи №2н-2757/11, в Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області при видачі судового наказу від 31.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 5» (після реорганізації виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд») заборгованості, в суду були відомості про дату народження боржника. Так, за відомостями адресно-довідкового відділу УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м.Чоп.

Тобто, при видачі судового наказу №2н-2757/11 від 31.08.2011 року у суду була можливість зазначити у вказаному виконавчому документі інформацією, яка ідентифікує особу боржника та може сприяти виконанню виконавчого провадження, зокрема дата його народження.

Положеннями п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону виконавчий документ органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем повертається стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, при невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону (стаття 4 Закону №1404-VIII) про виконавче провадження, заявникові роз'яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі статті 369 ЦПК, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні - то відповідно до вимог статті 220 ЦПК.

Аналізуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавець Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_1 при прийнятті рішення повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу №2н-2757/11 виданого 31.08.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДТГО «Львівська залізниця» ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №5» (після реорганізації виробничий структурний підрозділ «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд») заборгованості в розмірі 4204,70 грн. від 22.02.2017 року є правомірними, а тому підстав для задоволення скарги не має.

При цьому, слід зазначити, що повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє стягувача права, після усунення недоліків виконавчого документу, пред'явити його повторно до виконання.

Керуючись ст.ст.4, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 210, 383,-387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги виробничого структурного підрозділу «Мукачівське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_1 від 22.02.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (боржник ОСОБА_2)- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3