Справа №339/207/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2017 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Бойко Н.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 25.11.1993 року між нею та відповідачем в Гузіївській сільській раді, залишивши їй дошлюбне прізвище.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, щосімейне життя не склалося через розбіжності в поглядах на життя, ведення домашнього господарства, що призвело до того, що шлюбні стосунки припинені та з 1994 року вони проживають окремо, спільних дітей не мають. Примирення та збереження сімї за таких умов є неможливим.
В судове засідання позивач не з'явилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.2).
Такі дії позивача не суперечать вимогам ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи без її участі.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоч про час і місце слухання справи повідомлений належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17,20).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України.
Суд, дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено, що 25 листопада 1993 року у виконавчому комітеті Гузіївської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківській області згідно актового запису №20 укладено шлюб між сторонами (а.с.6).
Звернувшись до суду позивач вказувала на те, що різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між ними. Як визнав суд, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом тривалий час - з 1994 року.
Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ).
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Позивач, скориставшись даним правом, звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки більше 20 років подружжя не проживають разом, шлюб носить формальний характер.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб та наполягає на розірванні шлюбу.
При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.
Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу Україниособа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Тому за бажанням позивача суд відновлює їй дошлюбне прізвище Гарасимів.
Судові витрати за клопотанням позивача покладаються на неї.
На підставі наведеного, керуючись ст.24,55,110-112 ,113 Сімейного кодексу України, ст.209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Шлюб, зареєстрований 25 листопада 1993 року у виконавчому комітеті Гузіївської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківській області, актовий запис №20 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Васькін (дошлюбне Гарасимів) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити дошлюбне прізвище - Гарасимів .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Болехівським міським судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Головенко О.С.