Справа № 307/2650/16-ц
У Х В А Л А

14 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на ухвалу Тячівського районного суду від 11 травня 2017 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Тячівського районного суду від 11.05.2017, якою зупинено провадження у даній справі до вирішення іншої цивільної справи (№307/869/17) за позовом ОСОБА_5 до територіальної громади с. Добрянське Тячівського району, третя особа ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

На обґрунтування скарги зазначає, що зупинивши провадження місцевий суд дійшов помилкового висновку, оскільки в іншій справі не вирішуються питання, які стосуються підстав, умов чи заявлених у даній справі вимог, а ОСОБА_5 не має жодного відношення до спадкового майна та її прав не порушено.

Посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, просить ухвалу Тячівського районного суду від 11.05.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_6 просив ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, цивільного судочинства.

Відповідно до абз. 4 п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, цивільного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Встановлено, що у даній справі № 307/2650/16-ц ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, зокрема з тих підстав, що спадкодавцем ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 складено заповіт від 12.07.2007, за яким усе своє майно (житловий будинок), що знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 заповів дочці ОСОБА_8. Оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, вказували, що 1/2 частка будинку за заповітом належить ОСОБА_1, а інша 1/2 частка - дружині покійного ОСОБА_3, оскільки є спільною сумісною власністю подружжя.

В іншій справі № 307/869/17, до вирішення якої зупинено провадження у цій справі, ОСОБА_5 пред'явила позов до територіальної громади с. Добрянське Тячівського району, третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, вчиненого ОСОБА_7. Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_5 була дружиною померлого сина спадкодавця, і оспорює заповіт, вчинений ОСОБА_7, на підставі якого ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку.

Отже, між справами існує тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені у справі № 307/869/17, матимуть преюдиціальне значення для даної справи, а питання, вирішені в такій справі, стосуються підстав, заявлених вимог у справі № 307/2650/16-ц та умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином висновок місцевого суду про зупинення провадження у даній справі є правильним.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, а ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону, тому у відповідності до п. ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити та залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Тячівського районного суду від 11 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: