Справа №483/807/17
Провадження №2/483/457/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Куцарова В.І.,

за участю секретаря Басової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Очакові Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Південна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

У С Т А Н О В И В :

01 червня 2017 року позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним вказуючи на те, що 26 жовтня 1998 року він придбав у ОСОБА_2 ціле домоволодіння, що знаходиться в с.Рівне Очаківського району Миколаївської області по вул.. Набережній, 17 на земельній ділянці загальною площею 2500 кв.м. Договір був посвідчений Очаківською філією Південної Товарної Біржі за № 0220. 10 лютого 1999 року на підставі вказаного договору він отримав реєстраційне посвідчення в Очаківській районній філії ММБТІ, цим реєстраційним посвідченням зареєстровано право власності на жилий будинок. Договір в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, що є порушенням ст. 209 ЦК України. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.

У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена через засоби масової інформації.

Представник третьої особи - Південної Товарної біржі у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

26 жовтня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу № 0220 нерухомого майна, на цілий жилий будинок по вул.. Набережній, 17 в с.Рівне Очаківського району Миколаївської області та розташований на земельній ділянці 2500 кв.м. Дана обставина підтверджується копією цього письмового договору (а.с.12).

Згідно копії Реєстраційного посвідчення Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований в с.Рівне Очаківського району Миколаївської області по вул. Набережній, 17 зареєстрований за ОСОБА_1 на праві приватної власності по договору купівлі-продажу від 26 жовтня 1998 року, який посвідчений Очаківською філією ПТБ за р.№ 0220.

Однак, вказаний договір, в порушення ст. 227 ЦК України 1963 року, діючої на час укладення договору, яка передбачає його обов'язкове нотаріальне посвідчення, посвідчено Південною Товарною біржею.

Та обставина, що позивач зареєстрував за собою право власності на придбаний будинок в Миколаївській філії ММБТІ, на теперішній час унеможливлює нотаріальне посвідчення даного договору.

Згідно ч. 1 ст. 47 ЦК України (1963 р.) угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як вбачається з зазначеного вище договору сторони, під час укладення угоди, дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання одна перед однією за договором, а саме - продавці передали у власність позивачів нерухоме майно, а останні його прийняли та сплатили ціну цього майна, обумовлену договором.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 № 1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту від 14 червня 1994 р. № 18/5 та зареєстрованої в Мін'юсті 7 липня 1994 р. за № 152/361, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на будинок міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі.

Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК (в редакції 1963р.), згідно якій договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Зважаючи на вивчені обставини справи суд вважає, що мало місце суперечність законодавства на той час, та враховуючи, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, позивачі після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що є підставою для визнання угоди дійсною.

Таким чином вимога позивача про визнання угоди дійсною є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Південна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 220 купівлі-продажу жилого будинку, що розташований по вул. Набережнівй, 17 в с.Рівне Очаківського району Миколаївської області, укладений 26 жовтня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений Очаківською філією Південної товарної біржі.

Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя