Справа № 638/7992/17
Провадження № 2/638/3529/17
07 серпня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді Шишкіна О.В.,
секретаря Голуб Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить, визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Шевченківський районний відділ ДМС у м.Харкові примусово зняти відповідачів з реєстраційного обліку та внести відомості до відповідного реєстру.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 16.04.2011 року. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, хоча останні 3 роки вони там не проживають. Позивач зазначає, що наявність двої сторонніх зареєстрованих осіб порушує його право вільно розпоряджатися своїм майном та змушує сплачувати надмірні комунальні платежі.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотання про розгляд справи без їхньої участі до суду не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Цей факт підтверджується договором дарування від 16.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. та зареєстрованого у реєстрі за №187, та витягом з про державну реєстрацію прав КП «ХМБТІ» №29983129 від 17.05.2011 року.
Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.ст.317 та 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, інших осіб.
Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку №943/1232 від 23.05.2017 року, наданої дільницею №1 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.
Як вбачається з позовної заяви відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою реєстрації не проживають понад один рік та не користуються житловим приміщенням, де вони зареєстровані. Не проживають за цією адресою без поважних причин. За комунальні послуги не сплачують.
Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 року №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із наступними змінами, про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України - у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщення (ст..71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суду вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, виходячи зі змісту вказаних норм Закону, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідачів, про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, так як вони добровільно без поважної причини залишили вказане приміщення і на час розгляду справи не проживають і ньому більше шести місяців, що дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України».
У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280,00 грн.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 383 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий - суддя: О.В.Шишкін