АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4723/17 Головуючий 1 інстанції - Куст Н.М.
Справа № 624/680/16-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіся П.В., Бровченка І.О.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства імені Щорса

на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства імені Щорса про визнання недійсним договору оренди землі та витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

12 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом, в якому просила визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 01.02.2007 року, зареєстрований у Кегичівському відділі Харківської філії ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.03.2008 року за № 40, укладений між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством імені Щорса (далі - ПСП ім. Щорса).

Зобов'язати ПСП ім. Щорса повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2337 га, кадастровий НОМЕР_1, яка розташована на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 03.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2337 га, кадастровий НОМЕР_3, яка розташована на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 03, виданим Кегичівською райдержадміністрацією 28 лютого 2006 року.

Цінним листом від 26 травня 2016 року нею була подана вимога до ПСП ім. Щорса щодо правових підстав використання підприємством належної їй земельної ділянки.

Її вимогу відповідач не розглядав, цінний лист повернуто поштою, у зв'язку зі спливом терміну зберігання поштової кореспонденції.

Також позивачем була подана заява до відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області щодо існування правового обтяження на його земельну ділянку у Державному реєстрі земель, заснованого на договорі оренди землі, який діяв відповідно до наказу Держкомзему «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» від 02 липня 2003 року №174 - держателя цього реєстру.

Листом від 21 червня 2016 року відділом Держкомзему була надана позивачеві копія договору оренди землі б/н від 01 лютого 2007 року, зареєстрованого у Кегичівському відділі Харківської філії ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 березня 2008 року за №40. Ознайомившись з договором, позивач дізналася, що ні його, ні додатків до нього вона не підписувала і з її сторони не було волевиявлення на укладання цього правочину.

Вважає, що договір оренди землі, на підставі якого відповідач користується належною їй земельною ділянкою, не підписаний нею, а тому це свідчить про відсутність її наміру укладати цей договір, укладення договору не відповідало її волі, укладати вказаний договір вона не бажала.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі № б/н від 01 лютого 2007 року, зареєстрований у Кегичівському відділі Харківської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 березня 2008 року за №40, укладений між ОСОБА_1 та ПСП ім. Щорса.

Зобов'язано ПСП ім. Щорса повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2337 га, кадастровий НОМЕР_5, що розташована на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 03.

Стягнено з ПСП ім. Щорса на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 гривень та за проведення експертизи в сумі 8870,80 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПСП ім. Щорса подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалось на несправедливість, однобокість та помилковість судового рішення, неповне з'ясування обставин справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень статей 203, 207, 210, 237, 627 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», з урахуванням роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та тих обставин, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи позивач не підписував оскаржуваний договір, а тому факт відсутності волевиявлення позивача на укладання оспорюваного договору є доведеним , що є підставою для визнання договору оренди землі № б/н від 01 лютого 2007 року недійсним . Суд першої інстанції прийшов до висновку, що моментом, коли позивач дізнався про порушення його права, саме момент отримання та ознайомлення із договором оренди землі, що є предметом цього спору.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданим Кегичівською райдержадміністрацією 28 лютого 2006 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2337 га, кадастровий НОМЕР_3, яка розташована на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області (а.с. 14).

01 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ПСП ім.Щорса укладено договір оренди землі б/н (а.с. 6-7)

Згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 12 квітня 2017 року № 12823/4575, підписи від імені ОСОБА_1 в договорі оренди землі б/н від 01 лютого 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПСП ім. Щорса, зареєстрованому у Кегичівському відділі Харківської філії ДП Центр ДЗК за №40 від 17 березня 2008 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2337 га, на лицьовій стороні другого аркуша документа, в графі «Орендодавець», в рядку «(ОСОБА_1)», в додатку до цього договору - акті приймання-передачі земельної ділянки від 01 лютого 2007 року, згідно з договором оренди №0102 від 01 лютого 2007 року, в графі «Земельну ділянку передав: ОСОБА_1», в рядку «(підпис)», в договорі оренди землі №102 від 01 лютого 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПСП імені Щорса, зареєстрованому у Кегичівському відділі Харківської філії ДП Центр ДЗК за №40 від 17 березня 2008 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2337 га, на лицьовій стороні другого аркуша документа, в графі «Орендодавець», в рядку «(ОСОБА_1)», в додатку до цього договору - акті приймання-передачі земельної ділянки від 01 лютого 2007 року, згідно з договором оренди №0102 від 01 лютого 2007 року, в графі «Земельну ділянку передав: ОСОБА_1», в рядку «(підпис)», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_1 в додатку до договору оренди землі б/н від 01 лютого 2007 року - акті №249 визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, загальною площею 7,2337 га,в графі «Орендодавець ОСОБА_1», в рядку «(підпис)», в додатку до договору оренди землі №102 від 01 лютого 2007 року - акті №249 визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, загальною площею 7,2337 га, в графі «Орендодавець ОСОБА_1», в рядку «(підпис)», - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с 110-128).

Оскільки, оспорюваний договір оренди землі № б/н від 01 лютого 2007 року був укладений без волевиявлення власника земельної ділянки, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно з'ясував підстави недійсності правочину, які існували на час його укладення та дійшов обґрунтованого висновку про його недійсність.

Та обставина, що позивачка отримувала від відповідача плату за користування землею не може впливати на подію укладення, яка мала місце раніше, та не підтверджує наявність у ОСОБА_1 волевиявлення на укладання договору у минулому.

Факт отримання позивачем плати за користування землею не може свідчити про погодження з умовами укладеного раніше договору та не спростовує висновку про недійсність договору і не створює для нього правових наслідків.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства імені Щорса - відхилити.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

І.О. Бровченко