Справа № 463/3657/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/3576/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2017 року позов задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором від 14.09.2009 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_2, перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" за кредитним зобов'язанням ОСОБА_5, що виникають із кредитного договору №1100 від 28.12.2007 року. Визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за договором від 14.09.2009 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_4, перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" за кредитним зобов'язанням ОСОБА_5, що виникають із кредитного договору №1100 від 28.12.2007 року. Стягнуто в рівних частках з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" (), ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок). Стягнуто в рівних частках з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" (), ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Дане рішення оскаржило ТзОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції».

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважають рішення незаконним, необґрунтованим, винесеним за результатами неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи. Зазначають, що після пред'явлення вимоги до боржника та поручителів 28.01.2010 року, відповідач належним чином не скористався своїм правом на звернення до суду в частині пред'явлення вимог до поручителів, таким чином пропустив встановлений шестимісячний строк. Зазначають, що перші прострочки за кредитним договором №1100 відбулися на початку 2011 року, а ПАТ «Кредобанк» пред'явив позов про дострокове стягнення за кредитним договором №1100 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 05 вересня 2011 року до Франківського районного суду м. Львова, що є моментом заявлення вимог до поручителів. Вказують на те, що в самих договорах поруки від 14 вересня 2009 року встановлено строк їх дії, тому поруки, які виникли на їх підставі не можуть бути припинені на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України. Крім цього, зазначають, що позовну заяву подано з порушенням правил підсудності. Однак, заявлене клопотання про передачу справи до Шевченківського районного суду м.Києва не було вирішено судом.

В судове засідання окрім представника позивача ОСОБА_2 решта особи, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, причин неявки (неявки представників) не повідомили, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси одного із позивачів у судовому засіданні захищала представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає та підстав для скасування оскаржуваного рішення суд першої інстанції, - немає.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.526, ч.2 ст. 1050, ст.ст. 264, 257, ч.4 ст. 559 ЦК України та постанову Верховного Суду України у справах №6-53цс14 від 17.09.2014р., задовольняючи позов виходив з того, що, як вбачається із копії кредитного договору, 28.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 1100, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 240000,00 Доларів США на поточні потреби позичальника, а позичальник зобов'язується повернути кредит в термін до 27 грудня 2012 року і сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, у розмірі 12% річних. Банк свої зобов'язання виконав, кредит був наданий в повному обсязі, що сторонами не оспорюється.Як вбачається із копії додаткового договору, 14.09.2009 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_5 укладено Додатковий договір № 1100#USD до кредитного договору №1100 від 28.12.2007 року, за умовами якого сторони домовилися змінити валюту зобов'язання позичальника перед банком за договором з долара США на гривню та продовжити термін кредитування до 27.12.2022 року.Судом встановлено, що в забезпечення виконання даних кредитних зобов'язань 14.09.2009 року між ВАТ «Кредобанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався нести перед кредитором солідарну відповідальність разом із позичальником за невиконання останнім своїх зобов'язань по поверненню кредиту, по сплаті відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, які передбачені кредитним договором, що стверджується копією договору поруки.Також, в забезпечення виконання вказаних кредитних зобов'язань 14.09.2009 року між ВАТ «Кредобанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався нести перед кредитором солідарну відповідальність разом із позичальником за не виконання останнім своїх зобов'язань по поверненню кредиту, по сплаті відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, які передбачені кредитним договором, що стверджується копією договору поруки.Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого допустила утворення заборгованості.Окрім цього, позичальник зобов'язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит та інші платежі у відповідності до положень договору.Як вбачається із копії позовної заяви від 05.09.2011 року про дострокове стягнення заборгованості, що була подана самим відповідачем, 28.01.2010 року банком надсилались вимоги про дострокове погашення заборгованості поручителям.В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Кредобанк» звертався із позовом від 05.09.2011 року до Франківського районного суду м. Львова.Разом з тим, з долученої до заперечень ухвали вбачається, що позовну заяву було повернуто у зв'язку із непідсудністю справи Франківському районному суду м. Львова.Разом з тим, суд вважає безпідставним доводи відповідача в частині заперечень щодо пред'явлення позову в 2011 році в межах шестимісячного строку, оскільки сам факт подачі до суду позовної заяви не перериває строк позовної давності. Таким чином, з представлених відповідачем даних вбачається, що після пред'явлення вимоги до боржника та поручителів 28.01.2010 року, відповідач належним чином не скористався своїм право на звернення до суду в частині пред'явлення вимог до поручителів, таким чином пропустив встановлений шестимісячний строк. Окрім цього, вказаний банком позов було подано вже після закінчення шестимісячного терміну. Жодної іншої інформації про звернення банку до позивачів у встановленому законом порядку не представлено.Судом, також, встановлено, що 29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк», яке є правонаступником ВАТ «Кредобанк», та ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу, згідно якого до відповідача перейшло право вимоги до боржників за зобов'язаннями за кредитним договором №1100#USD.Проте, як вбачається із повідомлень-вимог, відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 14.05.2013 року, як правонаступник ВАТ «Кредобанк», повторно звернувся до боржника та поручителів із вимогою про дострокове повернення кредиту протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги. Як вбачається із позовної заяви, вказані повідомлення були отримані позивачами та відповідачем ОСОБА_5 14.05.2013 року, що відповідачем не спростовано.Разом з тим, як вбачається із копії позовної заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», така була подана відповідачем до Радехівського районного суду Львівської області лише після 04.04.2014 року.Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю, оскільки після спливу 30 банківських днів з моменту пред'явлення вимоги до поручителів - 28.01.2010 року протягом 6 місяців, під час яких у нього існувало право на стягнення заборгованості, ПАТ «Кредобанк» як правонаступник ВАТ «Кредобанк» не звернувся із позовом у встановленому законом порядку. Поданий банком позові від 05.09.2011 року не можна вважати належим звернення до суду, оскільки такий був поданий із недотриманням правил підсудності та такий був поданий після закінчення шестимісячного строку пред'явлення вимог до поручителів. Також, після переходу права вимоги до ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", до якого права первісного кредитора у зобов'язанні перейшло в обсязі і на умовах, що існувала на момент переходу цих прав, останній звернувся із позовом від 04.04.2014 року до поручителів лише після повторного звернення із повідомленням-вимогою. Відтак, порука позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка виникла на підставі договорів від 14.09.2009 року, укладеними між ВАТ «Кредобанк», відповідачем ОСОБА_7 та позивачами перед ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" за кредитним зобов'язанням ОСОБА_5, що виникли із кредитного договору №1100 від 28.12.2007 року та додаткового договору від 14.09.2009 року № 1100#USD, як на час зверненням ПАТ «Кредобанк» до Франківського районного суду м. Львова, так і на час пред'явлення вимоги відповідачем, так і на час подання відповідачем позовної заяви до Радехівського районного суду м. Львова вважаються припиненими.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано між позивачами як поручителями, ВАТ «Кредобанк» як кредитором та відповідачем ОСОБА_5 як боржником 14.09.2009 року було укладено договори поруки за якими позивачі зобов'язались відповідати перед кредитором (Банком) за належне виконання боржником своїх зобов'язань за договором кредиту №1100 від 28.12.2007 року та додатковими договорами до нього, зокрема, від 14.09.2009 року (Договори кредиту, додатковий договір до кредитного договору, договори поруки а.с. 12-17).

У зв'язку із неналежним виконанням умов договору кредиту та додаткового договору до договору кредиту позичальником (боржником), Банк (на той час ПАТ «Кредобанк») 5.09.2011 року звернувся в суд з позовом про дострокове стягнення заборгованості за договором солідарно із боржника та двох поручителів. При цьому, як вказано самим Банком 28.01.2010 року обом позивачам по даній справі надсилались вимоги про стягнення достроково суми заборгованості у повному обсязі в добровільному порядку (позовна заява Банку до позивачів та відповідача ОСОБА_5 а.с. 103-105). Такі вимоги Банку отримувались позивачами 1.02.2010 року, як вказано у цій же позовній заяві.

Зважаючи на вказане, слід вважати, що банком було змінено строк виконання зобов'язання. Крім цього, вказана позовна заява повернута Банку ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 20.01.2012 року у зв'язку із не підсудністю справи суду (а.с. 102).

Після цього, відповідачем ТзОВ «ФК «приватні інвестиції», як правонаступником кредитора, згідно договору факторингу від 29.11.2011 року (позовна заява ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції» від 4.04.2014 року №9326/РС (а.с. 21-26) 4.04.2014 року в суд подано позов про стягнення заборгованості за згаданим кредитним договором, зокрема і з позивачів по даній справі.

Зважаючи на вказане слід вважати, що порука за згаданими договорами поруки від 14.09.2009 року припинилася, оскільки кредитором (спочатку Банком, а згодом і відповідачем ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції») протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, що настав у березні 2010 року (вимоги банку, отримані у 1 лютого 2010 року та п. 4.10 Договору Кредиту за яким позичальник та відповідно до договорів поруки і поручителі повинні протягом 30 банківських днів повернути достроково кредит) не було пред'явлено вимог до поручителів, якими слід вважати позов, який був пред'явлений у квітні 2014 року, оскільки попередній, поданий Банком (знову ж після спливу шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання) не слід вважати поданим, так як такий було повернуто судом та такий не розглядався.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги не слід вважати обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції та практику Верховного Суду України, що є обов'язковою до застосування.

Що ж до посилання апелянта на безпідставність залучення відповідачем ОСОБА_5 до розгляду справи та розгляду справи саме у Личаківському районному суді м.Львова, то такі слід вважати теж безпідставними, оскільки вказана особа є стороною договорів поруки, про припинення поруки за якими подано позов та відповідно повинна відповідати за таким.

Решта доводів скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та підстав для її задоволення немає.

Враховуючи вказане апеляційну скаргу слід відхилити, рішення ж суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра