Справа №621/1793/17
Пр. №2-о/621/67/17
Рішення

іменем України

22 серпня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Зміївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини в якій вказала, що з 09 серпня 1997 року і до 2014 року вона постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 Так, з 2014 року м. Зугрес Харцизького району Донецької області є тимчасово не підконтрольною територією. 14.11.2014 року заявниця була взята на облік до Управління соціального захисту населення Зміївської РДА Харківської області, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення анти терористичної операції та тимчасово була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Вона має дочку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. З 10 липня 2010 року її дочка знаходиться в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 і після реєстрації шлюбу прізвище дочки змінено з ОСОБА_2 на ОСОБА_2. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4. Її дочка разом із своєю сім'єю залишились проживати в АДРЕСА_4. ІНФОРМАЦІЯ_8 року в Харцизькій центральній міській лікарні у її дочки народилась дитина (онука), яку назвали ОСОБА_5. У зв'язку із тим, що отримати свідоцтво про народження дитини у відділі РАЦС поза судовим розглядом неможливо, оскільки дитина народилась на тимчасово окупованій території України, а медичний документ про народження дитини виданий органами ДНР. Встановлення факту народження дитини (онуки) їй необхідне для реєстрації дитини, яка є громадянкою України, в органах РАЦС.

Заявниця ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала.

Представник заінтересованої особи - Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року в м. Зугрес, Донецької області народилась ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 25.08.1984 року, актовий запис 242. (а.с. 10)

10 липня 2010 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який зареєстрований у виконавчому комітеті Зугреської міської ради м. Харцизька Донецької області, актовий запис №52, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 10.07.2010 року серії НОМЕР_2

ІНФОРМАЦІЯ_10 року народилась ОСОБА_4, батьками якої є - ОСОБА_3, ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 23.02.2011 року виданого Виконавчим комітетом Зугреської міської ради м. Харцизьк, Донецької області, а також наявними в матеріалах справи копіями паспортів батьків дитини. (а.с. 9, 11)

ІНФОРМАЦІЯ_11 року на території м. Зугрес, Харцизького району Донецької області у ОСОБА_6 та ОСОБА_3, народилась дитина жіночої статі.

За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається з листа, за підписом керівника органу державної реєстрації актів цивільного стану О.Г. Гарагатої від 22.08.2017 року, у проведенні державної реєстрації народженої у ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_11 року дитини - відмовлено, оскільки було пред'явлено документ, який видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою.

Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров"я документи, що підтверджують факт народження дитини.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Статтею 7 Закону України "Про громадянство України" чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, іхними представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Встановлення факту народження дитини необхідне заявнику для державної реєстрації народження дитини, яка є громадянином України, внесення відомостей про його народження до Державного реєстру. Враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту народження дитини надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню ( ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, ст. 144 Сімейного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересовані особи: Зміївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_8 року в місті Харцизьк Донецької області дитини жіночої статті, матір'ю якої є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Зугрес, Донецької області, громадянка України, місце мешкання: АДРЕСА_1, батьком якої є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м. Юнокомунарівськ, Донецької області, громадянина України, місце мешкання: АДРЕСА_1.

Рішення про встановлення факту народження ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: