Справа № 395/427/17 Провадження № 2/395/376/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Лисенку В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулася кредитна спілка «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказавши, що позивач та ОСОБА_130.03.2009 року уклали кредитний договір № В-25/0035/09/83/45 - згідно якого позивач отримав кредит в розмірі 15615 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним договором за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 0,164 % на день, прострочення сплати кредиту та відсотків за його користування не зупиняє нараховування відсотків, що складають 60 % річних. Крім цього п. 3.5 вищевказаного договору передбачено, що в разі прострочення позичальником термінів платежів зазначених в таблиці договору кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 1 % від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожен день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 22.03.2017 року має заборгованість - 18756,75 гривень, яка складається з наступного: 17693,38 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою (кредитом) за період з 24.09.2014 р. по 22.03.2017 р.; 1063,37 гривень - заборгованість по пені за період з 24.09.2014 р. по 02.10.2014 р.

Посилаючись на норми чинного законодавства просить суд, стягнути зОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року в розмірі 18756,75 гривень, судові витрати у розмірі 1600,00 гривень.

Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, оскільки рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 30.10.2014 р. про стягнення з позивача заборгованості по даному кредитному договору скасоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2017 р. та відповідно просить суд поновити строк позивачу для стягнення заборгованості; стягнути зОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року в розмірі 45434,07 гривень; стягнути судові витрати з відповідача; розглянути справу без участі, представника позивача.

Відповідач та її представник повідомлені у встановленому законом порядку в судове засідання не з'явилися, проте представник відповідача до суду направив письмову заву з проханням про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача та просив суд відмовити в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю розрахунку та спливом строку позовної давності.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими обставинами.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 30 березня 2009 року між ОСОБА_1 та кредитною спілкою «Центр фінансових послуг», був укладений кредитний договір № В-25/0035/09/83/45 - згідно якого позивач отримав кредит в розмірі 15615 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним договором за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 0,164 % на день, прострочення сплати кредиту та відсотків за його користування не зупиняє нараховування відсотків, що складають 60 % річних. Крім цього п. 3.5 вищевказаного договору передбачено, що в разі прострочення позичальником термінів платежів зазначених в таблиці договору кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 1 % від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожен день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Відповідач не надав своєчасно кредитній спілці «Центр фінансових послуг» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість 45434,07 гривень, яка складається з наступного: 21834,72 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою (кредитом) за період з 16.11.2010 р. по 16.11.2013 р.; 11784,35 гривень - заборгованість по пені за період з 16.11.2010 р. по 22.12.2011 р., 11815 гривень - заборгованість по тілу кредиту.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення ч.ч. 1, 2 і 3 цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання(ст. 261 ЦК України).

А тому у відповідності до вищевикладеного твердження відповідача, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, так як строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту настання строку погашення чергового платежу, останній з яких згідно графіку до кредитного договору № В-25/0035/09/83/45 - 25 березня 2014 р. є помилковими, оскільки відповідач на даний час зобов'язання свої не виконала, як передбачено п. 5.1 (Договір діє до повного виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором) - тобто передбачена умова за якої договір втрачає свою юридичну силу та вважається виконаним, що відповідає ст. 261 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності (Постанова ВСУ справа №6-895цс15)

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Тобто, твердження позивача, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 30.10.2014 р. про стягнення з позивача заборгованості по даному кредитному договору скасоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2017 р. та відповідно просить суд поновити строк для стягнення заборгованості є неприйнятним з підстав, що на момент звернення до третейського суду були внесені відповідні зміни (03.02.2011 р.) до ЗУ «Про третейські суди», у відповідності до яких даному суду не підсудна справа щодо стягнення кредитних коштів та відповідно недодержання правил підсудності не перериває строк перебігу позовної давності, то в частині стягнення пені слід відмовити, оскільки закінчились строки позовної давності.

Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дані обставини беззаперечно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду не викликають.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість у розмірі 33649,72 гривень (тіло кредиту та відсотки за користування ним) за кредитним договором №В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 1600,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 79-80, 88, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість у розмірі 33649 (тридцять три тисячі шістсот сорок дев'ять) гривень 72 копійки за кредитним договором №В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року, яка складається з наступного: 11815 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 21834,72 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою (кредитом) за період з 16.11.2010 р. по 16.11.2013 р.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» сплачену суму судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія

Справа № 395/427/17 Провадження № 2/395/376/2017

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Лисенку В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулася кредитна спілка «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказавши, що позивач та ОСОБА_130.03.2009 року уклали кредитний договір № В-25/0035/09/83/45 - згідно якого позивач отримав кредит в розмірі 15615 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним договором за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 0,164 % на день, прострочення сплати кредиту та відсотків за його користування не зупиняє нараховування відсотків, що складають 60 % річних. Крім цього п. 3.5 вищевказаного договору передбачено, що в разі прострочення позичальником термінів платежів зазначених в таблиці договору кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 1 % від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожен день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 22.03.2017 року має заборгованість - 18756,75 гривень, яка складається з наступного: 17693,38 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою (кредитом) за період з 24.09.2014 р. по 22.03.2017 р.; 1063,37 гривень - заборгованість по пені за період з 24.09.2014 р. по 02.10.2014 р.

Посилаючись на норми чинного законодавства просить суд, стягнути зОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року в розмірі 18756,75 гривень, судові витрати у розмірі 1600,00 гривень.

Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, оскільки рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 30.10.2014 р. про стягнення з позивача заборгованості по даному кредитному договору скасоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2017 р. та відповідно просить суд поновити строк позивачу для стягнення заборгованості; стягнути зОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року в розмірі 45434,07 гривень; стягнути судові витрати з відповідача; розглянути справу без участі, представника позивача.

Відповідач та її представник повідомлені у встановленому законом порядку в судове засідання не з'явилися, проте представник відповідача до суду направив письмову заву з проханням про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача та просив суд відмовити в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю розрахунку та спливом строку позовної давності.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими обставинами.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 30 березня 2009 року між ОСОБА_1 та кредитною спілкою «Центр фінансових послуг», був укладений кредитний договір № В-25/0035/09/83/45 - згідно якого позивач отримав кредит в розмірі 15615 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним договором за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 0,164 % на день, прострочення сплати кредиту та відсотків за його користування не зупиняє нараховування відсотків, що складають 60 % річних. Крім цього п. 3.5 вищевказаного договору передбачено, що в разі прострочення позичальником термінів платежів зазначених в таблиці договору кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 1 % від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожен день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Відповідач не надав своєчасно кредитній спілці «Центр фінансових послуг» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість 45434,07 гривень, яка складається з наступного: 21834,72 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою (кредитом) за період з 16.11.2010 р. по 16.11.2013 р.; 11784,35 гривень - заборгованість по пені за період з 16.11.2010 р. по 22.12.2011 р., 11815 гривень - заборгованість по тілу кредиту.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення ч.ч. 1, 2 і 3 цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання(ст. 261 ЦК України).

А тому у відповідності до вищевикладеного твердження відповідача, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, так як строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту настання строку погашення чергового платежу, останній з яких згідно графіку до кредитного договору № В-25/0035/09/83/45 - 25 березня 2014 р. є помилковими, оскільки відповідач на даний час зобов'язання свої не виконала, як передбачено п. 5.1 (Договір діє до повного виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором) - тобто передбачена умова за якої договір втрачає свою юридичну силу та вважається виконаним, що відповідає ст. 261 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності (Постанова ВСУ справа №6-895цс15)

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Тобто, твердження позивача, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 30.10.2014 р. про стягнення з позивача заборгованості по даному кредитному договору скасоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2017 р. та відповідно просить суд поновити строк для стягнення заборгованості є неприйнятним з підстав, що на момент звернення до третейського суду були внесені відповідні зміни (03.02.2011 р.) до ЗУ «Про третейські суди», у відповідності до яких даному суду не підсудна справа щодо стягнення кредитних коштів та відповідно недодержання правил підсудності не перериває строк перебігу позовної давності, то в частині стягнення пені слід відмовити, оскільки закінчились строки позовної давності.

Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дані обставини беззаперечно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду не викликають.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість у розмірі 33649,72 гривень (тіло кредиту та відсотки за користування ним) за кредитним договором №В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 1600,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 79-80, 88, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість у розмірі 33649 (тридцять три тисячі шістсот сорок дев'ять) гривень 72 копійки за кредитним договором №В-25/0035/09/83/45 від 30.03.2009 року, яка складається з наступного: 11815 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 21834,72 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою (кредитом) за період з 16.11.2010 р. по 16.11.2013 р.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» сплачену суму судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний