Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Івашко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», 3-і особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Кравченко Ірина Сергіївна про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта БАНК», 3-ї особи Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», приватний нотаріус КМНО Кравченко Ірина Сергіївни про визнання правочинів недійсними посилаючись на те, що у 1989 році позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 30.05.2001 року ОСОБА_3 було укладено договір купіль-продажу квартири АДРЕСА_1 Дана квартира була придбана нею та її чоловіком за спільні кошти, але була зареєстрована на його ім»я. 27.12.2007 року ОСОБА_3 було укладено договір споживчого кредиту з АКІБ «УкрСиббанк». В цей же день між банком та нею було укладено договір поруки та нею було підписано заяву про надання згоди своєму чоловікові на передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 на умовах за його розсудом. Крім цього, в цей же день ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано їх спільну квартиру АДРЕСА_1 09.05.2012 року її чоловік раптово помер. Наприкінці жовтня 2013 року нею у замкнутій валізі у підсобному приміщенні їх помешкання було виявлено ряд особистих паперів її покійного чоловіка. Серед зазначених паперів нею було виявлено додаткову угоду до кредитного договору та додаток № 2 графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту. Обидва документи є додатками до договору про надання споживчого кредиту від 27.12.2007 року, що були укладені сторонами вказаного договору потай неї, ОСОБА_1, в день підписання основного договору та на суттєву зміну його істотних положень в частині збільшення обсягу зобов»язань позивальника ОСОБА_3 Так, відповідно до Додаткової угоди та додатку № 2 - графіком платежів, визначення сукупної вартості кредиту, реальна процентна ставка за користування кредитними коштами збільшена до 16,15 % річних замість 13,90 % річних. Також додатково до зобов»язань позивальника прописаних в основному договорі передбачалася сплата ним АКІБ «УкрСиббанк» страхових платежів в сумі 17960 грн., оплата нотаріальних дій в сумі 1500 грн., оплата послуг за проведення оцінки предмету забезпечення в сумі 350 грн. З врахуванням викладеного позивач вважає, що було суттєво збільшено обсяг її відповідальності, як поручителя. При цьому, до договору поруки не було внесено змін, які б відображали її згоду на збільшення обсягу відповідальності поручителя. Рішенням печерського районного суду м. Києва від 15.09.2014 року договір поруки визнано припиненим з 27.12.2007 року. При підписанні заяви від 27.12.2007 року про надання згоди ОСОБА_3 на передачу в іпотеку вищевказаної квартири її волевиявлення не відповідало її внутрішній волі, що має мати наслідком визнання недійсним оспорюваного правочину. Крім цього, при укладанні договору іпотеки, її згода, яка б відповідала її внутрішній волі, була обов»язково потрібна, оскільки майно, що є предметом даного договору було їх спільною сумісною власністю і могло бути передано в іпотеку лише за згодою всіх співвласників. Таким чином, ОСОБА_3, було укладено договір іпотеки без її внутрішній волі, має наслідком визнання недійсним даного договору.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просять суд визнати недійсною заяву ОСОБА_1 від 27.12.2007 року про надання згоди ОСОБА_3 на передачу в іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 на умовах за його розсудом, як таку, що не відповідала внутрішній волі ОСОБА_1; визнати недійсним договір іпотеки № 74654 від 27.12.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк».

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с.64-66). В останнє судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

3-я особа ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

3-я особа приватний нотаріус КМНО Кравченко І.С. в судове засідання не з"явилась, про день, час та імсце розгляду справи, повідолена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, як свідка, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 27 грудня 2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а. с.10-15).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2, 1.3.1 вищезазначеного договору Банк надав Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 75 000 дол. США, а Позичальник, у свою чергу, зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 27 грудня 2017 року, із встановленням за користування кредитними коштами процентної ставки у розмірі 13,90% річних.

27.12.2007 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.12.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 171022 (а.с. 19-20).

Відповідно до п.п.1.1,1.4 вищезазначеного договору поруки поручитель зобов'язувався солідарно у повному обсязі відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 0 від 27.12.2007р., укладеного між Кредитором та Боржником.

В цей же день, 27.12.2007 року ОСОБА_1 написала заяву наступного змісту «Я, ОСОБА_1, 1972 року народження, даю згоду своєму чоловікові, ОСОБА_3, на передачу в іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 на умовах за його розсудом» (а.с.21).

Крім цього, також в цей день 27.12.2007 року, був укладений договір іпотеки № 74654 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, відповідно до умов якого, останній передав в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.22-23).

Право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 р. та Договором поруки №171022 від 27 грудня 2007 р., ПАТ "УкрСиббанк" було відступлено ПАТ "Дельта Банк".

Звертаючись до суду з позовом позивач, як свідок пояснила, що після смерті чоловіка - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30), позивач виявила невідомі їй раніше документи, а саме: Додаткову угоду №_ від 27.12.2007р. до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 р. (а.с.24) та Додаток №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (а.с. 25-29), відповідно до яких збільшились первинні зобов'язання Позичальника ОСОБА_3 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 р. перед АКІБ "УкрСиббанк". Додатковою угодою від 27 грудня 2007 р. були внесені зміни, а саме: додано до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 р., Додаток № 2 - «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», Додаток №3-Тарифи Банку; пункт 1.3.5. викладено в іншій редакції; пункт 3.4. доповнено новим підпунктом 3.4.5., пункти 5.2., 7.5. доповнено новими абзацами. Відповідно до змін, які викладені в додатковій угоді від 27 грудня 2007 р., додатково до первинних зобов'язань позичальника ОСОБА_3 за основним договором передбачалася сплата ним АКІБ "УкрСиббанк" платежів за надані супутні послуги на користь третіх осіб пов'язані із: страхуванням у сумі 17960,80 грн.; послугами нотаріуса у сумі 1500,00 грн.; сплатою вартості послуг за проведення незалежної експертної оцінки предмету забезпечення у сумі 350,00 грн. Крім того, реальна процентна ставка за користування кредитними коштами збільшена до 16,15% річних. Позивач зазначила, що вона дізналась про існування додаткової угоди від 27.12.2007р., тільки після смерті свого чоловіка. Згоди на зміну умов договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 р., внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, вона не давала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

З положень ч. 1 ст. 11 ЦПК випливає, що , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 4 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів регламентовано ст. 16 ЦК України.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Статтею 215 частиною 1ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Ст.203 ч.3 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.203 ч.5 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсність правочину виникає через те, що дія схожа на правочин, але за своєю суттю не відповідає його характеристикам. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов'язків. На цих підставах може бути визнані недійсними правочини, вчинені під впливом: помилки (ст. 229 ЦК); обману (ст. 230); насильства (ст. 231); тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах (ст. 233), а також унаслідок зловмисної домовленості (ст. 232).

Таким чином, заявлені вимоги можуть бути задоволені, якщо доведені факти обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або збіг тяжких для сторони обставин і наявність їх безпосереднього зв'язку із волевиявленням сторони вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах.

Згідно ст. ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, суд приходить до висновку, що враховуючи предмет позову, підстави визнання недійсним заяви про надання згоди ОСОБА_3 на передачу в іпотеку квартири, докази, якими позивач обґрунтувала свої вимоги, що позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про визнання договору іпотеки недійсним, то слід зазначити наступне.

З позову вбачається, що позивач просить суд визнати договір іпотеки недійсним, оскільки він був укладений ОСОБА_3 без її згоди, що відповідала її внутрішній волі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач дала письмову згоду на передачу квартири № 76 по бульвару перова, 11-а в м. Києві (а.с.21), яка судом не визнана недійсною. Вимога про визнання договору іпотеки недійсним в даному випадку є похідною від вимоги про визнання заяви про надання згоди на передачу в іпотеку квартири. А тому, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позивачем в ході розгляду справи недійсності заяви про надання згоди на передачу квартири в іпотеку, а тому, як наслідок, відсутні підстави для визнання договору іпотеки недійсним.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст .ст. 202, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218б ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», 3-і особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Кравченко Ірина Сергіївна про визнання правочинів недійсними відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Яровенко