Справа № 366/726/17 Головуючий у І інстанції Гончарук О.П.
Провадження № 22-ц/780/3395/17 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 18 27.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави ,-

встановила:

В березні 2017 року ТОВ "Кредекс Фінанс" звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на таке.

29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 24093 долари США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит в повному обсязі в строк до 29 травня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу ОСОБА_2 передала у заставу автомобіль марки КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Додатковою угодою №1 від 03 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 29 травня 2008 року сторонами зменшено розмір ануїтетного платежу збільшено строк повернення кредиту до 29 травня 2017 року.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» в якості клієнта та ТОВ «Кредекс Фінанс» в якості фактора укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу.

В зв'язку з неналежним виконання умов договору у відповідача станом на 27 грудня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 239545,44 грн.

Позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж предмету забезпечувального обтяження через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, чим не виконує умови договору; автомобіль з усім приладдям (комплектом ключів, з державними номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію) фактично знаходиться у відповідача.

Враховуючи викладене, позивач просив суд звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості договором в розмірі 205 000 грн. шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_2 ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем та витребувати спірний автомобіль у відповідача.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 29 травня 2008 року звернуто стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості договором в розмірі 205 000 грн. шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_2 ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем;

Надано (визнано) право ТОВ «Кредекс Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_2 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ від 07 вересня 1998 р. № 1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду;

Витребувано у ОСОБА_2 спірний автомобіль, який знаходиться у неї або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_1 та передати їх представнику ТОВ «Кредекс Фінанс».

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішення суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав його незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано про те, що суд не надав правової оцінки заяві відповідача про застосування строків позовної давності, не узяв уваги, що останній платіж за кредитом відповідач здійснила у травні 2012 року, і з того часу до місячних платежів мав застосовуватись строк позовної давності. Також вказує на недоведеність розрахунку заборгованості, відсутність доказів про об»єктивну вартість предмету застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Вказаним вимогам рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 24093 долари США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит в повному обсязі в строк до 29 травня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом. Розмір щомісячного ануїтетного платежу складав 445 доларів США.

Додатковою угодою №1 від 03 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 29 травня 2008 року сторонами зменшено розмір ануїтетного платежу до 385 доларів США (п.2.1) та збільшено строк повернення кредиту до 29 травня 2017 року (п.2).

В зв'язку з неналежним виконання умов договору у відповідача станом на 27 грудня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 239545,44 грн., яка складається з наступного: 127252,65 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням; 620,86 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 107740,88 грн. - заборгованість за відсотками на дату подачі позову; 3831,05 грн. - три відсотки річних від прострочення суми кредиту.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком, яка складає 232637 грн. 28 коп. станом на 27 грудня 2016 року, слід звернути стягнення на предмет застави на користь позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, оскільки вони зароблені без врахування заяви відповідача про застосування строків позовної давності, яка подана 25 квітня 2017 року в запереченнях проти позову ( а.с.89).

На думку апеляційного суду, вказані заперечення слід розцінювати як заяву відповідача, зроблену відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України, однак суду першої інстанції не надав будь-якої оцінки цій заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою по захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року та №6-160цс14 від 19 листопада 2014 року, позовна давність обчислюється окремо за кожним простроченим платежем, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягнення у межах позовної давності за кожним із платежів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності кредитна заборгованість за тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Оскільки позивач звернувся до суду 9 березня 2017 року (а.с.1), а останній місячний платіж по договору здійснено відповідачем 28 травня 2012 року, що підтверджується квитанцією № 86 від 28 травня 2012 року, то стягненню з відповідача підлягає кредитна заборгованість, з врахуванням наданого позивачем її розрахунку, за період з 9 березня 2014 року по 27 грудня 2016 року (а.с.35-37).

Однак, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України на вказані вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув та не врахував, що по частині щомісячних платежів позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про застосування наслідків пропуску позовної давності і приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у позові з таких підстав.

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем за період з , у відповідача виникла заборгованість в розмірі 239545,44 грн., яка складається з наступного: 127252,65 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням; 620,86 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 107740,88 грн. - заборгованість за відсотками на дату подачі позову; 3831,05 грн. - три відсотки річних від прострочення суми кредиту.

Колегія суддів не погоджується з таким розрахунком заборгованості з огляду на таке.

З урахуванням вимог ч.4 ст. 267 та ч. 1 ст. 257 ЦК України, на підставі заяви відповідача про застосування позовної давності, поданої до винесення судом першої інстанції рішення у справі, кредитна заборгованість за тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Встановлено, що позивач звернувся до суду 9 березня 2017 року з вимогою про звернення стягнення на предмет застави у період з 20 квітня 2012 року по 27 грудня 2016 року, а останній місячний платіж по договору здійснено відповідачем 28 травня 2012 року.

За таких обставин, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет в рахунок погашення кредитної заборгованості підлягають до задоволення лише щодо заборгованості, яка виникла за період з 9 березня 2014 року по 27 грудня 2016 року, однак такого розрахунку до суду не надано.

Також у наданому суду розрахунку, не враховано сплату відповідачем 28 травня 2012 року в сумі 385 доларів США, що підтверджується квитанцією № 86 від 28 травня 2012 року, а тому розмір заборгованості має бути зменшено на відповідну суму процентів та основного боргу.

Крім того, у розрахунку безпідставно враховані 3% річних у розмірі 3831 грн. 05 коп., оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами визначений кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на специфіку спірних кредитних правовідносин , позивач повинен довести розмір заборгованості та право позивача вимагати звернення стягнення на предмет застави з метою погашення саме заборгованості у розмірі 239545 грн. 44 коп.

Отже, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, ґрунтується на припущеннях, оскільки не враховано позовну давність до щомісячних платежів, не враховані усі платежі відповідача та безпідставно нараховано 3 % річних.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу ОСОБА_2 передала у заставу автомобіль марки КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Пред»являючи вимогу про звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, позивач стверджує, що ринкова вартість предмету застави - - автомобіля марки КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. - складає 205000 гривень.

Згідно з п.2.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу , укладеному між сторонами 29 травня 2008 року та договору купівлі- продажу сторони домовились про іншу вартість предмету застави. ( а.с.10-18, 26).

Разом з тим, матеріли справи не містять доказів про оцінку предмету застави станом на час пред»явлення позову у 2017 році.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що заявлена позивачем ринкова вартість автомобіля не може бути взята до уваги, оскільки не підтверджується звітом чи іншим належним документом, колегія суддів вважає обґрунтованими. При цьому колегія бере до уваги, що за відсутності реальної оцінки предмету застави на час звернення на нього стягнення неможливо достовірно встановити у рахунок погашення якого розміру заборгованості звертається стягнення та який розмір заборгованості залишиться після такого звернення стягнення на предмет застави.

Крім того, частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача, позивач надав договір факторингу №05/12, укладений 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» в якості клієнта та ТОВ «Кредекс Фінанс» та додаток № 1 до нього; акт приймання - передачі від 14 травня 2012 року ( а.с.39-70).

Разом з тим позивачем копія витягу з Додатку № 1 до договору факторингу ( а.с.39) , не містить підпису, реквізитів та печатки сторони договору факторингу - ПАТ «УкрСиббанк», сам договір факторингу поданий до суду в копії, що не завірена судом.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримав доказів переходу прав до нового кредитора, колегія суддів вважає переконливими, враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги саме за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу№0 від 29 травня 2008 року, укладеному саме з відповідачем ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а тому відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в позові за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді :