АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/5243/17 Головуючий суддя І інстанції Сугачова О. О.
Провадження № 22-ц/790/4824/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: В порядку ЦПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н. П.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Московськогорайонного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року по справі за поданням державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановила:

У квітні 2017 року державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області (Московський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) звернувся до суду з поданням, мотивуючи яке зазначив, що постановою державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 02 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52101432 про примусове виконання виконавчого листа № 2-346/2007, виданого 31 серпня 2016 року Золочівським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього вищевказаним судовим рішенням, державний виконавець Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язання за виконавчим листом № 2-346/2007 від 31 серпня 2016 року Золочівського районного суду Харківської області про стягнення з останнього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити. В обґрунтування скарги зазначив про відсутність належних доказів ухилення боржника у виконавчому провадженні від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження цієї особи у праві виїзду за межі України.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 377-1 ЦПК України визначені повноваження суду щодо вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), яке вирішується за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII (Закон N 3857-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону N 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно з п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону N 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов'язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов'язань.

Встановлено та не заперечується стягувачем ОСОБА_3, що в період з березня 2016 року до січня 2017 року боржником ОСОБА_4 на виконання зобов'язань щодо сплати аліментів було здійснено через службу міжнародних грошових переказів «WESTERN UNION» грошові перекази на користь ОСОБА_3 в іноземній валюті на суму 1650 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 42 394 грн. 50 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечувала факт отримання від ОСОБА_4 грошових переказів у розмірі 1350 дол. США, які разом з тим вважала додатковими витратами на дитину.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції не врахував вищевказаних положень закону, не звернув уваги на відсутність доказів винної поведінки фізичної особи - боржника у виконавчому провадженні, а тому дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Крім того, встановлено, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції заборгованість за аліментами у боржника відсутня.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Московськогорайонного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук