АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1598/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 06 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9, про захист права власності, вселення, усунення перешкод в користування майном та встановлення порядку користування квартирою та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом, яким, після послідуючого уточнення, просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1; усунути їй перешкоди у користуванні цією квартирою шляхом зобовязання відповідача забезпечити їй вільний доступ до неї, мотивуючи про те, що на підставі договору дарування частини квартири від 16.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (реєстр. №286), їй на праві спільної часткової власності належить 1 / 2 частина квартири АДРЕСА_2. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з цього реєстру за № 53642362. Інша 1 / 2 частини вказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_6, яка проживає у спірній квартирі та одноосібно нею розпоряджається, перешкоджаючи реалізації прав позивача щодо цієї квартири. 19.02.2016 позивач зареєструвалася за вказаною адресою. Вона неодноразово намагалась вселитись в квартиру, але відповідач її до квартири не допускає, ключі від вхідних дверей квартири не надає. У звязку з цим вона зверталась до правоохоронних органів з проханням допомогти їй вселитися в квартиру, однак, відповідач навіть в присутності працівників правоохоронних органів не надала можливості заселитися в квартиру. Сторони не можуть у мирний спосіб домовитися про спільне користування квартирою. Указані обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду.

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, яким просила припинити право ОСОБА_8 на частку, яка складає 1 / 2 у квартирі АДРЕСА_3, зі стягненням відповідної грошової компенсації з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8; визнати за ОСОБА_6 право власності на 1 / 2 частину вказаної квартири, що належала ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 16.02.2016.

В обґрунтування вказано на те, що вона є інвалідом І групи, потребує постійного стороннього догляду. У 2002 році за час її шлюбу з ОСОБА_11 ними придбано спірну квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15.03.2002.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси за ОСОБА_11 визнано право власності на 1 / 2 частину спірної квартири, яку він без виділу належної йому частини квартири в натурі продав ОСОБА_12 згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 Після смерті ОСОБА_14 24.05.2008 1 / 2 частину спірної квартири успадкував його син ОСОБА_9

У червні 2013 року ОСОБА_9 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності шляхом стягнення з неї грошової компенсації вартості належної йому 1 / 2 частини квартири в розмірі 187048,00 грн. Позов було мотивовано тим, що спільне проживання є неможливим, вона перешкоджає у користуванні майном, яке є неподільним.

Останній раз ухвалою ВССУ від 23.09.2016 справу повернуто на новий розгляд та зауважено, що суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою зясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію.

16.02.2016 ОСОБА_9 подарував належну йому частину квартири ОСОБА_8, що підтверджується договором дарування частини квартири від 16.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10

16.02.2016 ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9, не попереджаючи її про зміну співвласника квартири, не узгоджуючи із нею порядку користування спільних майном, викликали поліцію та повідомили про те, що вона заважає користуватися їхнім майном, зайняли без узгодження з нею меншу, не ізольовану кімнату. В цей же день ОСОБА_8 мала намір занести у квартиру меблі та особисті речі в такій кількості, що речами було зайнято два міжсходові майданчика в під'їзді. Вказаними речами буде заставлена квартира так, що не буде вільного проїзду для інвалідного візка.

Після вселення ОСОБА_8, незважаючи на зимовий період та на те, що у квартирі знаходилась малолітня дитина (онук позивача) відкрила вікно у кімнаті та почала курити у вікно. Конфлікт з відповідачем продовжувався в цей день до 22-ї години, що підтверджується матеріалами перевірки, складеними інспектором Черкаського відділу поліції від 16.02.2016 та від 17.02.2016. Отже, питання користування спільним майном за взаємною згодою співвласників на засадах взаєморозуміння та добросусідства не розглядалось відповідачем з самого початку.

В цілому між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, інший співвласник неодноразово викликала поліцію до позивача, спільно користуватися квартирою можливості не має.

Умови спільної квартири влаштовані для вільного проїзду інвалідного візка: широкі дверні отвори, поєднана ванна і туалет, що має для неї вирішальне значення у визначенні питання придатності житла для постійного проживання з її захворюванням. У будинку нещодавно побудовано пандус для виїзду на вулицю. З мешканцями будинку склалися дружні стосунки, сусіди допомагають вирішувати складні для неї побутові питання, що для неї життєво необхідно.

Порядок користування між сторонами не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Питання про виділ частки в натурі не ставилося. Відповідач до моменту набуття прав власності на частку у спірній квартирі мала у власності частину трикімнатної квартири АДРЕСА_4, яку відчужила за договором купівлі-продажу від 01.02.2016 - за два тижні до укладення договору дарування частини спільної квартири. В спільній квартирі відповідач ніколи не проживала. Станом на дату подання позову відповідач проживає за іншою адресою. Комунальні послуги за квартиру відповідач не оплачує. Вважає, що припинення права власності відповідача на частину квартири з виплатою їй компенсації, визначеної експертною оцінкою, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки за вказані кошти буде можливість придбати ізольоване житлове приміщення без співвласників та позбутися конфліктної ситуації.

Грошову суму, необхідну для виплати відповідачу вартості його частки у спірній квартирі, буде внесено на депозитний рахунок суду після визначення вартості частки відповідача судовою будівельно-технічною експертизою.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.01.2017 указані позови обєднано в одному провадженні.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 06.06.2017 позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено та вирішено вселити ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_5; зобовязано ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні квартирою №39 по вул. Л. Українки, 6 в м. Черкаси шляхом надання вільного доступу до неї; в позові ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представником ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, призначити у справі судову будівельну експертизу на вирішення якої поставити питання про те яка ринкова вартість спірної квартири на день проведення експертизи, витрати на проведення експертизи покласти на неї, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 В обґрунтування вказує на те, що ОСОБА_8 до ОСОБА_6 не зверталася з пропозицією про визначення порядку користування спільною квартирою, отже її права не порушено. Не можна перешкодити у користуванні спільним майном якщо не встановлено порядку користування таким майном. У діях апелянта не має ознак протиправності, оскільки не визначено порядок користування спільним майном. Суд не надав можливості апелянту перерахувати на депозитний рахунок суду кошти, які б відповідали вартості частини іншого співвласника у спільному майні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 про вселення та усунення перешкод у користуванні майном, суд першої інстанції виходив з того, що інший співвласник створює їй перешкоди у користуванні спільним майном. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні, суд першої інстанції виходив з того, що останньою не внесено на депозитний рахунок суду коштів відповідно до вартості частки у майні іншого співвласника. Також суд вказав, що у даному випадку відсутні підстави згідно ст. 365 ЦК України для припинення права власності на частку у майні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що на підставі договору дарування частини квартири від 16.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (реєстр. №286), ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності належить 1 / 2 частина квартири АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з цього реєстру за №53642362. Інша 1 / 2 частина вказаної квартири належить ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру за №168 від 12.03.2002.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 155 ЖК України гарантовано, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Далі, судом встановлено, що ОСОБА_6 дійсно перешкоджає ОСОБА_8 у реалізації її прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, що належить останній на праві спільної часткової власності, що не заперечується ОСОБА_6 ні в її позовній заяві ні в її апеляційні скарзі та підтверджується відповідними висновками працівників поліції, протоколами прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.02.2016, з яких вбачається, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 постійно виникають конфлікти з приводу користування майна за адресою: АДРЕСА_6.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 чинить перешкоди ОСОБА_8 у користуванні квартирою, в якій останній належить 1 / 2 частина, що підтверджується матеріалами справи.

Отже висновки суду про необхідність усунення вказаних перешкод співвласнику, яким є ОСОБА_8, у користуванні спільним майном, у якому їй належить 1 / 2 частина є вірними.

При цьому колегія суддів оцінює критично апеляційні доводи, які зводяться до констатації відсутності визначення між сторонами (співвласниками) певного порядку користування спільним майном, у разі порушення якого, на думку апелянта, можна було б вести мову про порушення прав співвласника, оскільки, у аспекті положень ст. 391 ЦК України, незалежно від розміру частки у праві власності щодо певного майна його співвласник має право користуватися таким майном не зважаючи на те, чи виділено цю частку в натурі та чи визначено певний порядок користування таким майном. Отже за умови фактичного не допуску одним із співвласників іншого співвласника до спільного майна, що має місце у даній справі, необхідно вести мову про наявність порушення права власності у співвласника, який не має змоги використовувати спільне майно.

Далі, відповідно до частини 1 статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 02.07.2014 у справі № 6-68цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Спірна квартира АДРЕСА_7 перебуває у спільній частковій власності сторін, кожний з яких володіє її 1 / 2 частиною.

ОСОБА_8 іншого житла у власності не має.

Отже позбавлення її права власності на частку у спільному житлі, яка до того ж становить 1 / 2 його частину, безсумнівно свідчить про те, що припинення права власності співвласника завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім'ї, що згідно п.4 ч.1 ст.365 ЦК України є перешкодою для припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

В межах розгляду даної справи судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 06/17-БТ від 03.05.2017 дійсна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_8, на час проведення експертизи, розрахована порівняльним підходом складає 608812,00 грн. без ПДВ. Виділити з двокімнатної квартири АДРЕСА_9 1 / 2 частину квартири позивачу, з облаштування двох окремих ізольованих квартир із самостійним виходом, які б відповідали санітарним і технічним вимогам не вбачається можливим. Дійсна ринкова вартість 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_10, 6 в м. Черкаси, на час проведення експертизи складає 304406,00 грн. без ПДВ.

Позивачем ОСОБА_6 на момент розгляду справи не було внесено на депозитний рахунок Соснівського районного суду м. Черкаси грошові кошти в рахунок компенсації вартості належної відповідачу ОСОБА_8 1 / 2 частки квартири АДРЕСА_11.

Указане є перешкодою для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що суд не надав можливості апелянту перерахувати на депозитний рахунок суду кошти, які б відповідали вартості частини іншого співвласника у спільному майні, адже експертизою встановлено вартість частки у майні, з відповідним висновком експертизи апелянт був ознайомлений, отже мав обєктивну можливість виконати вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України про внесення на депозитний рахунок суду коштів, відповідних вартості частки співвласника.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 06 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9, про захист права власності, вселення, усунення перешкод в користування майном та встановлення порядку користування квартирою та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про припинення права на частку у спільному майні - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :