АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3150/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/838/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб Тернопільської обласної спілки садівницьких товариств, міського громадського обєднання Тернопільське про порушення правил добросусідства, зобовязання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 з участю третіх осіб Тернопільської обласної спілки садівницьких товариств, міського громадського об'єднання Тернопільське про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди завданої порушенням правил добросусідства, зокрема: 1500 грн. за зруйновані межові знаки, 3000 грн. недоотриманих доходів від використання належної йому земельної ділянки, розміром 0,014550 га самовільно зайнятої відповідачем, 5000 грн. на відновлення земельної ділянки та 5000 грн. моральної шкоди, також просить зобов'язати відповідача відновити пошкоджений підмурівок зі сторони його земельної ділянки, зацементувати тріщини, або ж сплатити 2000 грн. на його реконструкцію та перенести кущі малини, ожини та пісок, які знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстань 1 м від межі.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що у 1992 році він отримав у користування земельну ділянку площею 600 кв.м, як учасник ліквідації на ЧАЕС, ставши членом МГО Тернопільське. На даний час він є власником земельної ділянки №112 в садово-городньому товаристві Тернопільське, площею 0,0733 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №081506 від 28.05.2012 року. Належна йому земельна ділянка межує з ділянкою №80а, власником якої є відповідач.

15.03.1999 року ОСОБА_3 отримав Державний акт на земельну ділянку площею 0,064350 га, окрім цього відповідач самовільно захопив частину належної йому земельної ділянки площею 0,014550 га. Рішенням тридцять другої сесії Тернопільської міської ради від 05.02.2010 року позивачу видано дозвіл на приватизацію земельної ділянки фактичною площею 485 кв.м, долучивши вільні землі товариства, які самовільно захопив ОСОБА_3 Протягом 2010-2014 років ОСОБА_3 не допускав позивача на самовільно захоплену ним частину земельної ділянки, нищив межові знаки, вчиняв бійки, погрожував, руйнував майно та фактично користувався належною йому земельною ділянкою площею 0,014550 га на протязі 3 років, чим завдав останньому збитки у виді неодержаної сільськогосподарської продукції (картоплі) з даної площі на загальну суму 3000 грн. Вартість реальних збитків (упущена вигода) із врахуванням мінімальних цін та середньої врожайності картоплі по Україні становить 250 кг за рік по ціні 4 грн./кг, що складає 1000 грн. на рік. Також відповідач поставив дерев'яну вбиральню під вікнами будинку позивача, влаштував сміттєзвалище впритул до підмурівка, що призвело до його руйнування та руйнування сітки, насадив середньорослі дерева (сливи) на відстані 47 см, 50 см, 56 см від межі, а кущі дикої ожини і малини посадив під самим муром, що призводить до руйнування підмурівка, на реконструкцію якого необхідно придбати матеріали на суму 2000 гривень. Також позивач поніс матеріальні затрати по відновлення родючості землі, будову кам'яної труби у викопаному відповідачем рові, завезення родючого грунту на загальну суму 5000 грн.

Окрім цього ОСОБА_3 двічі руйнував межові знаки, що підтверджується актами про порушення правил добросусідства, складеними комісіями МГО Тернопільське, Тернопільської обласної спілки садівницьких товариств, міської ради; Тернопільського міського управління Держсанепідемслужби в результаті чого позивачу завдані матеріальні збитки у сумі 1500 грн., які полягають у відновленні межових знаків в кількості 3 штуки, яке проводилось двічі, придбанні будівельних матеріалів, понесених витратах на оплату за проведені роботи ПП Геодезія, затратах на пальне для доставки інструментів землемірів для визначення межі і встановленню межових знаків, що підтверджується долученим розрахунком витрат. Також в результаті постійних образ з боку відповідача, вживанням нецензурних лайливих слів і прокльонів, зведення наклепів, приниження гідності, погроз позивачу завдано моральну шкоду, яку останній оцінює в сумі 5000 грн. З врахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду на загальну суму 11500 грн. та 5000 грн. моральної шкоди та зобов'язати відповідача перенести кущі малини, ожини та пісок на відстань 1 м від межі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб Тернопільської обласної спілки садівницьких товариств, міського громадського об'єднання Тернопільське про порушення правил добросусідства, зобов'язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задоволити в повному обсязі його позовні вимоги, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Треті оосби представники Тернопільської обласної спілки садівницьких товариств та міського громадського об'єднання Тернопільське в апеляційну інстанцію не з'явились, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПКУ рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що рішенням тридцять другої сесії Тернопільської міської ради №5/32/66 від 05.02.2010 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку №112 площею 733,0 кв.м. на території міської громадської організації садівників любителів Тернопільське.

ОСОБА_3 є власником суміжної земельної ділянки №80а площею 0,064350, що розташована на території садівничого товариства Тернопільське, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ТР №017583, виданим Тернопільською міською радою народних депутатів 15.03.1999 року. - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами неодноразово виникали суперечності щодо користування належними їм земельними ділянками, з приводу чого позивач звертався до правоохоронних органів та до суду.

Проведеною перевіркою Головного управління держкомзему у Тернопільській області (лист від 16.04.2010 року №40-04/1650) встановлено, що площа земельної ділянки №80а, якою фактично користується відповідач становить 0,0789 га, в тому числі 0,064350 га згідно Державного акта на право приватної власності на землю та 0,014550 га самовільно зайнятих земель.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2010 року зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод суміжному землекористувачу власнику земельної ділянки №112 ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення одного куща винограду на віддаль 1 метр та трьох слив на віддаль до 3 метрів та перенесення господарської будівлі від земельної ділянки ОСОБА_1 на віддаль 1 метр від межі в сторону земельної ділянки ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків - ч.2 ст.152 ЗК України.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки - п.д ст.156 ЗК України.

Громадяни та юридичні особи несуть відповідальність законодавчо встановлену відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок, знищення межових знаків - п.п.б, е ч.1 ст.211 ЗК України.

Згідно актів міської громадської організації садівників-любителів Тернопільське від 24.12.2014 року, 10.06.2015 року, 03.08.205 року №5, листами Тернопільської міської ради від 28.07.2015 року №6312/01, Головного управління Держсанепідемслужби у Тернопільській області від 05.08.2015 року №18.4/1562 підтверджується факт порушення правил добросусідства з боку ОСОБА_3, який облаштував туалет на відстані 1,5 метра від межі земельної ділянки ОСОБА_1, зробив сміттєзвалище впритул до підмурівка з огороджувальною сіткою, створює перешкоди ОСОБА_1 в огородженні належної останньому земельної ділянки, пошкодив межові знаки.

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.п. 2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особини, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відмовляючи в задоволенні стягнення 1500 грн. витрат за знищення межових знаків (стовпців ), суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження спричинення матеріальної шкоди.

Однак, як вбачається із товарних чеків від 10.11.2014 р. та 25.12.2015 р., долучених до матеріалів справи, що в цей період ОСОБА_1 було відповідно придбано 3 мішки піску на суму 54 грн., цементу один мішок -75 грн., 3 мішки щебню - 90 грн. та 3 мішки цементу М-400 на суму 228 грн. Враховуючи те, що саме відповідач порушує правила добросусідства, в т. ч. знищував межові знаки, що стверджується матеріалами справи, а тому колегія суддів вважає, що в цій частині слід задовольнити позовні вимоги позивача, права якого порушені, стягнути із ОСОБА_3 447 грн. (219+228) за придбані позивачем будматеріали для відновлення межових знаків. Що ж стосується решту коштів в цій частині, а саме: оплату роботи працівникам - 150 грн., доставки землемірів п/п Геодезія - 200 грн. та транспортні витрати на доставку матеріалів - 80 грн., то слід відмовити, оскільки ним не представлено жодного жоказу.

Відповідно до ст.22 ЦКУ - збитками є доходи, яка особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення 3000 грн. упущеної вигоди внаслідок використання відповідачем належної позивачу частини земельної ділянки розміром 0,014550 га, виходячи з розрахунку, що вартість 1 кг картоплі становить 4 грн. при врожайності 250 кг з даної площі, тобто 1000 грн. за рік, а за користування протягом 3 років-3000 грн., то суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову в цій частині, оскільки не підтверджені достатніми та обґрунтованими доказами.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 не представив доказів, які б підтверджували факт, що зниження врожайності та необхідність відновлення родючості грунтів(відсутній висновок спеціаліста) на належній йому земельній ділянці є наслідком протиправної діяльності відповідача, а тому суд підставно не вбачав правових підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на придбання чорнозему в сумі 5000 грн. по акту виконаних робіт, наданого підприємцем ОСОБА_5 про те, що протягом 20-23 квітня 2015 року він вивозив будматеріали та завозив чорнозем на дачну ділянку ОСОБА_1

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача перенести кущі малини, ожини та пісок на відстань 1 м від межі, з метою уникнення руйнування підмурівка, суд першої інстанції, врахувавши вимоги ст.105 ЗК України - у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. При цьому суд звертає увагу на те, що з набуттям чинності ДБН В.2.2-15-2005 Житлові будинки. Основні положення, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 28.09.2005 №175 втратили чинність СНиП 2.08.01-89 Жилые здания та ДБН 79-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України, якими затверджувались нормативи відстані між житловими будинками та деревами і кущами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вимоги ст.1167 ЦК України, суд вірно відмовив у задоволенні стягнення 5000 грн. моральної шкоди,так як позивачем не наведено належного обґрунтування позовних вимог в чому виявились його моральні страждання, не зазначено доказів, що підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказано з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Таким колегія суддів вважає, що рішення суду від 07 квітня 2017 року в частині відмови стягнення 1500 грн. слід скасувати і в цій частині ухвалити нове, яким стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 447 грн. матеріальної шкоди, а в решті рішення залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 квітня 2017 року в частині відмови стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1500 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 447 грн. матеріальної шкоди.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 квітня 2017 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6