Справа № 415/2382/17
Провадження № 2/415/1087/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

14.08.17 року Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Павлові О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що житловий будинок з господарчими будівлями №46, розташований по вул.Октябрьська (колишнє м.Паркомуна, колишня вул20 Колона, б.3) м. Перевальськ Перевальського району Луганської області, його власник ОСОБА_4 передав їй у користування у лютому 2000 року. Оскільки житловий будинок до цього вже стояв порожнім, вони з ним домовилися, що вона буде мешкати у будинку, доглядати за ним та обробляти земельну ділянку, аби його не зруйнували та не розграбували треті особи. ОСОБА_5 помер у липні 2001 року. Після його смерті вона продовжувала проживати у зазначеному будинку, користуватись ним, обробляти земельну ділянку та проводити поточні ремонти. В теперішній час вона продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою. ОСОБА_3 є сином померлого власника будинку. Але вимог щодо звільнення нею та повернення житлового будинку у його користування не висував. Відповідач відмовився щоб вона придбала у нього будинок, оскільки не бажає оформлювати спадщину, однак не заперечує проти того, щоб вона оформила право власності на житловий будинок його батька за набувальною давністю. Станом на грудень 2014р. право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_5.

Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями №46, що розташований за адресою: Луганська область Перевальський район, м. Перевальськ, вул. Октябрьська.

Позивач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, про що надав відповідну заяву.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр», про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В ході судового розгляду справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на будівлю від 07.05.1954 р. власником будинку № 3 по вул. 20-колона в м. Паркомуна є ОСОБА_5 (а.с.10).

З копії довідки №116 від 12.12.2014р. вбачається, що за архівними даними державного комунального підприємства БТІ право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Перевальск, вул.Октябрська, б.46 (колишнє м.Паркамуна, колишня вул.. 20 Колона, б.3) зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого житловим управлінням Паркомунівським Горкомхоз 07.05.1954 року (а.с.9).

Згідно витягу з рішення виконкому Паркомунівської міської ради депутатів трудящих від 09.04.1954 р., визнано право власності за гр.. ОСОБА_5 на домоволодіння, що знаходиться в м.Паркомуна по вул. 20 колона. Земельну ділянку залишити за гр.. ОСОБА_5, площею 600 кв.м (а.с.11).

Відповідно до розписки від 10.02.2000 року, ОСОБА_5 отримав 10.02.2000р. від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8000грн. за проданий житловий будинок з господарськими будівлями №46 по вул. Октябрьська в м. Перевальську Луганської області.

30 липня 2001 року у м. Перевальськ Луганської області помер ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД №264990 виданого 25.12.2012 р. відділом ДРАЦС Перевальського РУЮ у Луганській області, 24 січня 1952 року народився ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 119 . Його батьками зазначені: мати- Герасімова ОСОБА_6, батько- Герасімов ОСОБА_7 (а.с.6).

Отже, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5, померлого 30.07.2001 р.

Відповідно копії технічного паспорту на житловий будинок №46 по вул. Октябрьська, м.Перевальськ Луганської області, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_3 (а.с.12-14).

З відповіді Біловодської нотаріальної контори Луганської області від 23.05.2017р. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01.06.2017р. вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлого 30.07.2001 р. згідно зі Спадкового реєстру, спадкова справа після померлого ОСОБА_5, Перевальською державною нотаріальною конторою Луганської області не заводилась.

Вартість буд. №46 по вул. Октябрьська в м.Перевальськ Луганської області відповідно до висновку про вартість майна, станом на 27.01.2017 р. становить 21 000 грн. (а.с.15).

Згідно актів від 12.02.2014 р., 08.05.2017р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з лютого 2000 року проживає в житловому буд. № 46 по вул.Октябрьська м.Перевальськ Луганської області. Цей будинок їй передав у користування ОСОБА_8, щоб його не розграбували. В будинку ОСОБА_1 зробила ремонт, привела земельну ділянку у належний вигляд, обробляє город, користується будинком для проживання по теперішній час. З сусідами конфліктів не має (а.с.8).

Відповідно до акту від 06.06.2017р., ОСОБА_3 з 2000 року перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 та проживав з нею в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1. На початку 2014 року вони виїхали у невідомому напрямку. Разом з ними проживав до смерті ОСОБА_5, вони його доглядали та поховали.

З часу смерті ОСОБА_5 і по даний час ніхто із спадкоємців, щодо оформлення спірного житлового будинку не звертався, з дня смерті ОСОБА_5 пройшло вже понад 16 років.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 16 років продовжує відкрито, безперервно володіти будинком № 46 по вул.Октябрьська м.Перевальська Луганської області, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями № 46, розташованого за адресою: Луганська область, Перевальський район, м.Перевальськ, вул. Октябрьська, загальною площею 67,80 кв.м, житловою площею 36,10 кв.м, який складається з: А-1 житловий будинок, а веранда, а1 веранда, а2 тамбур, вх. ганок, Б гараж, В літня кухня, Ж сарай, И уборна, 1 огорожа, 2 ворота, який належав на праві власності ОСОБА_5, який помер 30.07.2001 року.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко