Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області

У складі:

Головуючого : судді Мохова Є.І.,

При секретарі : Брідня О.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Волноваха, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

30.03.2017 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що його бабка ОСОБА_2 мала на праві власності будинок № 14 по вул. Куїнджі ( Артема) в м. Волноваха Донецької області, згідно свідотцтва про право на спадщину за законом від 08.09.1998 року. 27.11.2013 року ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеного будинку. Спадкоємцем першої черги після її смерті був її син , батько позивача - ОСОБА_3. У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не встиг оформити усі необхідні документи та отримати свідотцтво про право на спадщину у зв"язку з тим, що 01.04.2015 року помер. Спадкоємцем першої черги після смерті батька є позивач. У встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але прийняти спадщину не має можливості у зв"язку з тим. що його батько ОСОБА_3 не одержав свідотцтво про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_2 та відповідно відсутні правостановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на майно.

Тому позивач просив суд визнати за ним право власноті на житловий будинок.

Позивач в судовому засіданні на позові наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення просе прийняти на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок № 14 по вул. Куїнджі ( Артема) в м. Волноваха Донецької області на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом від 08.09.1998 року належить ОСОБА_2. (а.с.9).

Згідно свідотцтва про смерть серія 1-НО № 746978, актовий запис № 440 ОСОБА_2 померла 26.11.2013 року.(а.с.8).

З свідотцтва про народження ОСОБА_3, серія ЯЕ № 010660 вбачається, що його матір"ю є ОСОБА_2. (а.с.12).

ОСОБА_3 помер 01.04.2015 року, що підтверджується свідотцтвом про смерть серія 1-НО № 909323, актовий запис № 327.(а.с.7).

З свідотцтва про народження ОСОБА_1 серія V11-НО № 358664 вбачається, що його батьком є ОСОБА_3. (а.с.10).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 694/02-31 від 27.03.2016 року виданою державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 у видачі свідотцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок відмовлено за відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.(а.с.6).

Згідно наданої інформації Волноваської нотаріальної контори від 30.05.2017 року за № 1265/01-16, після смерті ОСОБА_2, яка померла 26.11.2013 року, 06.05.2014 року була відкрита спадкова справа № 166/2014, спадкоємцем померлої є син спадкодавця ОСОБА_1 Володимирович.Станом на 30.05.2017 року свідотцтва про право на спадщину на ймайно померлої не видавалися.(а.с.19-20).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов"язків від физичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших (спадкоємців).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року " Про судову практику розгляду справ про спдкування" при розгляді справ про визнання прав власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідотцтво про право на спадщину або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги,що законодавець розмежовує поняття виникнення права на спадщину та виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, і пов"зує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщинивона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідотцтва про право на спадщинуне позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов"язок спадкоємця звернутися за свідотцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов"язку у виді втрати права на спадщину.

Таким чином , позивач має право на спадщину яка відкрилася після смерті бабки ОСОБА_2.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилисявнаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок № 14 по вул. Куїнджі ( Артема) в м. Волноваха Волноваського району Донецької області.

На стягнення судових витрат позивач не наполягає.

На підставі ст. 328, 392,1265,1268 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 8, 10, 11, 14, 210, 212, 213, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Волноваської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом , - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на об"єкт нерухомості житловий будинок № 14 по вул. Куїнджі ( Артема) в м. Волноваха Волноваського району Донецької області, який залишився після смерті ОСОБА_2, яка померла 27.11.2013 року.

Оригінал рішення знаходиться у справі № 2/221/556/2017 та зберігається у архіві Волноваського районного суду.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя Волноваського

районного суду ОСОБА_5