Справа № 345/43/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1194/2017
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю ОСОБА_1 та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 Крістіни, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 200 євро, що еквівалентно 5 828,92 гривень, щомісячно, починаючи з 11.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Виконавчий лист № 345/43/16-ц виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 17.08.2016 року - відкликано.

Апелянтка не погоджується з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення є необґрунтованим, неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідаю обставинам справи.

Апелянтка вважає, що судом не враховано, що відповідно до ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку

Судом не враховано того, що в ОСОБА_2 немає інших неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців, стан здоров'я та матеріальний стан ОСОБА_2 дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 450 євро.

За весь час судового розгляду з листопада 2016 року ОСОБА_2 жодного разу не зявився в судове засідання, однак був присутній представник, який не надав жодних пояснень, документів чи інших доказів.

З огляду на наведене, в судовому засіданні не було можливості зясувати про розмір заробітної плати ОСОБА_2.

Також судом не враховано того, що ОСОБА_1 опікується дочкою, батько не бере участі в вихованні, навчанні та забезпеченні дочки з липня 2015 р.

Просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 Крістіни , ІНФОРМАЦІЯ_1. В розмірі 450 євро, що еквівалентно 13 113,00 гривень, щомісячно, починаючи з 11.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_2 Крістіни Анжелівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією витягу з Реєстру актів про народження, виданого мерією міста Камері, провінція Новара, Республіка Італія (а.с. 5-6).

Згідно довідки № 538 від 12.07.2010 року, виданої Генеральним консульством України в ОСОБА_3 Крістіна, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована громадянкою України (а.с. 7).

З довідки, виданої КП «ЖЕО № 1» 29.12.2015 року (а.с. 10), вбачається, що ОСОБА_3 Крістіна проживає разом з матір'ю, ОСОБА_1 у м. Калуші Івано-Франківської області. Також ОСОБА_3 Крістіна є ученицею Калуської загальноосвітньої школи І ступеня № 11, про що свідчить довідка № 59/01-19 від 04.12.2015 року (а.с. 8).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як батько, коштів на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв'язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю.

Як передбачено ч. 1 ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов'язання щодо утримання, які виникають з сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими способами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

Відповідно до Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст.ст.180, 181 п.3 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька, у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції врахував, що відповідач ОСОБА_2 постійно працює і був зарахований на роботу 10.03.2013 р. з постійним контрактом на фірмі Дінамік Скарллогістика і перевезення (а.с.197 зворот) і відповідно до довідки про середню заробітну плату в Італії (а.с.209) , середня зарплата становить від 1300 євро до 2500 євро, а також те, що згідно фотокопії пропозиції на укладення мирової угоди (а.с.210) відповідач згідний сплачувати щомісячно кошти в розмірі 200 Євро на утримання дочки ОСОБА_2 Крістіни.

Доводам апелянта, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, суд дав належну правову оцінку, з якою погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Також, на думку колегії суддів, отримувана позивачкою сума аліментів у розмірі, що еквівалентний 200 Євро, на даний час забезпечить належний рівень життя та розвитку дитини з урахуванням доходів матері, яка також зобовязана брати участь на рівні з батьком в утриманні дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому його слід залишити в силі. Підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5