Справа № 2-524/11 Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/3398/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 19.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Суханової Є.М.

за участю секретаря: Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, треті особи: управління Держкомзему у Фастівському районі Київської області , мале колективне багатопрофільне підприємство "Георад" про усунення перешкод в користуванні, визнання недійсними рішень, визнання недійсними актів на право власності на земельну ділянку та відновлення меж,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Посилалась на те, що вона є власником житлового будинку № 7 по вулиці Залізничній у с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області. Відповідач є власником будинку № 9 по вулиці Залізничній у с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області та власником земельної ділянки, на якій знаходиться даний будинок, відповідно до державного акту на право власності. Державні акти на земельну ділянку, видані на імя відповідача, виготовлені без погодження меж земельної ділянки, з нею як з власником сусідньої земельної ділянки та без складання технічної документації. Крім того, відповідач чинить їй перешкоди в обслуговуванні належного їй на праві власності хліву та здійсненні його ремонту. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати недійсним рішення Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області від 29 липня 1995 року в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0350 га по вулиці Залізничній, 9; визнати недійсним рішення виконавчого комітету Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області від 19 березня 2002 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0574 га за зазначеною вище адресою; зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди в обслуговуванні хліву; зобовязати ОСОБА_2 відновити межу, яка поділяє суміжні ділянки та перенести стіну належного відповідачу гаражу у відповідності до чинного законодавства.

Просила також, зобовязати Червономотовилівську сільську раду привести у відповідність запис про розмір земельної ділянки, на якій розташований належний їй будинок з надвірними будовами, шляхом поновлення запису 0,11 га в по господарській книзі; зобовязати Червономотовилівську сільську раду відновити межі земельної ділянки, на якій розташований належний їй будинок з надвірними будовами, відповідно до запису про її розмір, а саме: 0,11 га; визнати недійсним рішення Червономотовилівської сільської ради 4 сесії 22 скликання від 29.07.1995р. в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0350 га в с. Ч.Мотовилівка, вул. Залізнична, 9, Фастівського району Київської області; визнати недійсним рішення виконкому Червономотовилівської сільської ради від 19.03.2002р. №9 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,574 га в с. Ч.Мотовилівка, вул. Залізнична, 9, Фастівського району Київської області; визнати недійсними державні акти, видані на імя ОСОБА_2 на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради 4 сесії 22 скликання від 29.07.1995р., на підставі рішення виконкому Червономотовилівської сільської ради від 19.03.2002р. №9; зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в обслуговуванні сараю і здійсненні його поточного ремонту; зобовязати ОСОБА_2 демонтувати паркан та встановити його на відстані 1 м від сараю; зобовязати ОСОБА_2 відновити межу, яка поділяє земельні ділянки №7 та №9 по вул. Залізнична в с. Ч.Мотовилівка, Фастівського району Київської області; зобовязати ОСОБА_2 перенести стіну, належного їй гаража по вул. Залізнична, 9 в с. Ч.Мотовилівка, Фастівського району Київської області, відповідно до норм ДБН 360-92; витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року позов ОСОБА_3задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 демонтувати паркан, що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 по вул. Залізнична, 7, в с. Ч.Мотовилівка, Фастівського району Київської області та зобовязати її відновити межу, яка поділяє земельні ділянки №7 та №9 по вул. Залізнична в с. Ч. Мотовилівка Фастівського району Київської області.

Зобовязано ОСОБА_2 перенести стіну, належного їй гаража по вул. Залізнична, 9 в с. Ч.Мотовилівка, Фастівського району Київської області, відповідно до норм п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначає, що належний їй гараж побудовано в 1975 році. Він не є самочинною забудовою, тому відсутні правові підстави для його знесення. Зазначає, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку № 7 у ОСОБА_3 відсутні, межі земельної ділянки в натурі не встановлювались. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_2 виготовлено з порушенням законодавства. Зазначає, що фактичний порядок користування земельною ділянкою, яка розташована по вул. Залізничній,9 у с. Червона Мотовилівк, що належить ОСОБА_2 не відповідає правовстановлюючим документам та має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів. Просила суд рішення змінити та позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок № 7 по вулиці Залізничній у с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 9 вулиці Залізничній у с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області відповідно до договору дарування від 21 вересня 2001 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 055147, виданого Червономотовилівською сільською радою Фастівського району Київської області 16 липня 2002 року, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1468 га, розташована по вулиці Залізничній та вулиці Колгоспній у с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 393399, виданого 27 вересня 2011 року, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0894 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вулиці Будівельній у с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області.

Вирішуючи вказаний спір в частині визнання недійсним рішення Червономотовилівської сільської ради, рішень виконкому Червономотовилівської сільської ради, визнання недійсними виданих на підставі цих рішень державних актів на право власності на земельну ділянку та відмовляючи в цій частині в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що невідповідність Технічної документації та розбіжності в державних актах не порушують цивільні права ОСОБА_3 Зокрема, в матеріалах справи відсутні відомості, що земельні ділянки сторін накладаються одна на одну.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного:

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України (далі ЗКУ) визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 4-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність або користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), (сервітут) приймається без здійснення державної реєстрації права держави чи територіальної громади на такі земельні ділянки, крім випадків, коли право власності на земельні ділянки державної або комунальної власності вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 118 ЗКУ, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів земмлеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 116, 118, 125, 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою га його державної реєстрації, в даному випадку, державним актом, виданого на підставі раніше розробленої проектної або технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Держкомзем України наказом № 376 від 18.05.2010 р. затвердив Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Так, встановлення (або відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у т. ч. місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Комплекс робіт, із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання та оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Відповідно до Наказу Держкомзему від 15.02.2010 року № 168 «Про затвердження Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам», кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на території України, який формується під час проведення кадастрової зйомки, відображається на кадастровому плані земельної ділянки та документації із землеустрою та присвоюється їй при здійсненні державної реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року № 439 затверджено Порядок здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, яким було встановлено процедуру здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж та цільового призначення, на державному акті на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про землеустрій», відповідністю документації із землеустрою вимогам законодавства є відповідність її складу, змісту і правил оформлення відповідній нормативно-технічній документації з питань здійснення землеустрою.

Станом на 07.07.2011 року технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, мала містити матеріали передбачені ст. 56 Закону України «Про землеустрій» та п. п. 1.16., 1.17. Інструкції № 43.

Судом правильно встановлено, що при виготовлені технічної документації № НОМЕР_1 відсутні: збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів (див. дослідження за змістом); відомість обчислення площі земельної ділянки;

В текстових та графічних документах, наявних в складі технічної документації № НОМЕР_1 зазначена інформація про земельні ділянки (площі, місце розташування, цільове призначення, кому належать, вид прав), щодо яких розроблено вказану документацію із землеустрою.

Згідно п. 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (далі - Інструкція № 376), акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Пунктом 1.16. Інструкції № 43 було встановлено, що в складі технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку має бути, зокрема, збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів.

Суміжними вважаються земельні ділянки, які безпосередньо примикають, до загальної межі (Збірник укрупнених показників вартості відтворенні функціональних об'єктів-аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд (додаток до п. 2 наказу Фонду держмайна України та Держжитлокомунгоспу України від 23.12.2004 № 2929/227).

Згідно інформації зазначеної на кадастровому плані земельної ділянки площею 0,0574 га вона є суміжною із земельними ділянками: по межі А-Б - вул. Залізнична; по межі Б-В - ОСОБА_4; по межі В-Г - ОСОБА_5; по межі Г-Д - ОСОБА_6: по межі Д-А - ОСОБА_7

Згідно інформації зазначеної на кадастровому плані земельної ділянки з площею 0,0894 га вона є суміжною :з земельними ділянками: по межі А-Б - ОСОБА_8; по межі Б-В - ОСОБА_9; по межі В-Г - проїзд; по межі Г-Д - ОСОБА_10

В складі Технічної документації № НОМЕР_1, з урахуванням вимог п. 1.16. Інструкції № 43, мав бути збірний кадастровий план на ділянки нанесено межі земельних ділянок ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

При цьому, в складі Технічної документації № НОМЕР_1 наявні зведений план тільки земельних ділянок ОСОБА_2 (том 3 а.с. 9), які до того ж не є суміжними.

Пунктом 1.13. Інструкції № 43 (в редакції чинній станом на 07.07.2011) складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією.

Пунктом "б" ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України встановлено, що при виконанні робіт по визначенню та відновленню меж земельних ділянок проводиться погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до п. 3.12. Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Згідно інформації зазначеної на кадастровому плані земельної ділянки площею 0,0574 га (том 3 а.с. 11 (зворотна сторона), ця ділянка є суміжною із земельними ділянками: по межі А-Б - вул. Залізнична; по межі Б-В - ОСОБА_4; по межі В-Г - ОСОБА_5; по межі Г-Д - ОСОБА_6; по межі Д-А - ОСОБА_7

При цьому, акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження меж земельної ділянки, та передачу на зберігання межових знаків (том 3 а.с. 10, від 28.01.2011 року не підписаний ОСОБА_11 та ОСОБА_5

Згідно інформації зазначеної на кадастровому плані земельної ділянки площею 0,0894 га (том 3 а.с. 13 (зворотна сторона), ця ділянка є суміжною із земельними ділянками: по межі А-Б - ОСОБА_8; по межі Б-В - ОСОБА_9; по межі В-Г - проїзд; по межі Г-Д - ОСОБА_10

При цьому, акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження меж земельних ділянок, та передачу на зберігання межових знаків (том 3 а.с. 12) від 28.01.2011 року не підписаний ОСОБА_10

В складі Технічної документації № НОМЕР_1 відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_11 JI.A., ОСОБА_5 та ОСОБА_10 про те, що 28.01.2011 року будуть проведені роботи по відновленню меж суміжних земельних ділянок, які належать ОСОБА_2

Вказані обставини встановлені Висновком експертів за результатами проведення судової додаткової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10345/10346/16-41/18363/16-43 від 29 листопада 2016 року.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що роботи по відновленню за закріпленню меж земельної ділянки площею 0,0574 га та земельної ділянки площею 0,0894 га проведені без дотримання вимог п "б" ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України та п. 3.12. Інструкції № 376.

Технічна документація № НОМЕР_1 не відповідає за складом та змістом вимогам законодавства, чинного станом на 07.07.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 212 Земельного кодексу України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З Висновку експертів за результатами проведення судової додаткової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10345/10346/16-41/18363/16-43 від 29 листопада 2016 року вбачається, що фактично встановлена огорожа на місцевості не відповідає межі зазначеним у плані, який знаходиться в матеріалах справи. Паркан ОСОБА_2 знаходиться на земельній ділянці позивача

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач обмежує право позивача на користування належною їй земельною ділянкою та, що позов в частині демонтування паркану та зобовязання ОСОБА_2 відновити межу, яка поділяє земельні ділянки №7 та №9 по вул. Залізнична в с. Ч.Мотовилівка підлягав до задоволення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: