Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/888/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

03.08.2017 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Федишина І.В.,

з участю секретаря Федченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Красилова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - реєстраційний відділ Красилівської міської ради в особі Красилівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори 27.02.1996, реєстраційний № 725. У будинку разом з ним зареєстрований його син, відповідач по справі ОСОБА_2 У 2000 році відповідач, вступивши в фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3, створив сім'ю та забравши свої документи та особисті речі, перейшов проживати до неї в її будинок по АДРЕСА_2. Добровільно знятись з реєстрації в його будинку відповідач не бажає, а тому він змушений звертатись із позовом до суду. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку по АДРЕСА_1 та зобов'язати його знятись із реєстрації за вказаною адресою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що неспроможний зі своєї пенсії сплачувати податки за себе і за сина, який не проживає разом з ним та не надає будь-якої матеріальної допомоги, а тому просить визнати сина втратившим право користування житловим приміщенням та зобов'язати його знятись із реєстрації.

Представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо позовних вимог не заперечив.

Згідно довідки Красилівської міської ради відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. 02.08.2017 до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення 27.07.2017 судової повістки відповідачу з викликом у судове засідання на 03.08.2017, у якому зазначено, що повістку вручено його батькові.

Суд вважає відповідача належно повідомленим про необхідність явки до суду з наступних підстав. Частиною 3 статті 122 ЦПК України визначено, що в разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. За цим місцем проживання (перебування) відповідача в подальшому йому надсилаються судові повістки. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, судова повістка відповідачу ОСОБА_2 надіслана за зареєстрованим місцем його проживання; в зв'язку з його відсутністю - вручена його батькові; вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином.

Отже, відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 1996 року, реєстраційний № 725, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 З 2000 року відповідач, син позивача ОСОБА_2 проживає в будинку співжительки ОСОБА_3 по АДРЕСА_2. Добровільно знятись з реєстрації в будинку позивача відповідач не бажає.

Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 лютого 1996 року, реєстраційний № 725, довідкою № 5363 від 20.06.2017 реєстраційного відділу Красилівської міської ради, актами встановлення факту проживання громадян у житловому будинку по АДРЕСА_1 від 02.03.2016, 29.06.2017, домовою книгою, показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до стст. 386, 391 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтями 150, 156 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 2 статті 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У ході судового розгляду справи встановлено, що член сім'ї власника спірного житла ОСОБА_2 з 2000 року припинив спільне проживання зі своїм батьком у його будинку, що, однак, не позбавило його права користування цим приміщенням, але тільки у випадку його відсутності в цьому приміщенні строком до одного року. Оскільки ж ОСОБА_2, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами, не проживає без поважних причин у будинку ОСОБА_1 з 2000 року, тобто більше 16-и років, слід визнати його таким, що втратив право користування житлом позивача.

Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких доказів наявності обставин, за яких за ним мало б зберігатися жиле приміщення понад один рік. Не надав відповідач також будь-яких доказів, які б заперечували факт його непроживання в спірному будинку понад один рік та спростовували встановлені судом обставини.

Приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 3 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'' місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на

території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - це житло, розташоване на території

адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а

також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального

обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної

громади, документів, до яких вносяться відомості про місце

проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця

перебування з подальшим внесенням відповідної інформації до

Єдиного державного демографічного реєстру в установленому

Кабінетом Міністрів України порядку, та те, що відповідач більше одного року не проживає та не перебуває в житловому будинку АДРЕСА_1, який належить позивачу, а тому, втративши право користування цим житловим приміщенням, він повинен бути також знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'', стст. 150, 156 ЖК України, стст. 386, 391, 405 ЦК України, стст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-228, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування належним ОСОБА_1 житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, знятися з реєстрації в будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивачем, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, й відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Хмельницької області через Красилівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. ФЕДИШИН