Справа № 490/6990/17
н/п 2/490/5251/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

21 серпня 2017 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_1, що діє від імені малолітньої дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, треті особи Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просили визнати недійсними договір позики та договір іпотеки, укладений 03.03.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також зобов*язати приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 знятим заборону відчудження квартири АДРЕСА_1.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є недійсність договору іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Корабельного району м. Миколаєва.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) (п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об'єктом якого є нерухоме майно.

Отже, спір між сторонами виник щодо майнових прав (визнання недійсним договору іпотеки, скасування записів про заборону відчудження) на об'єкт нерухомості, на який поширюються правила виключної підсудності.

За такого, позовна заява подана до Центрального районного суду міста Миколаєва з порушенням правил підсудності, наслідком чого на підставі ст. 115 ЦПК України, є повернення позивачу позову зі всіма додатками для подання до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 109, 115, 209, 210, 293 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_1, що діє від імені малолітньої дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, треті особи Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 - повернути позивачу для звернення до належного суду.

Повернути позивачу судовий збір у сумі 640,00 грн., сплачений 15.08.2017 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» за квитанцією №0.0.827697723.1.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст. ст. 293-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова