У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 липня 2017 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Харечко С.П. розглянувши позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Предявлена позовна заява ухвалою Рівненського міського суду від 18 липня 2017 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 119,120 ЦПК України.

Позивачу було надано строк для усунення недоліків заяви 5 (пять) днів з дня отримання вказаної ухвали.

Згідно з рекомендованого повідомлення про вручення відправлення «Укрпошта» позивач копію ухвали отримала 21 липня 2017 року.

24 липня 2017 року через канцелярію Рівненського міського суду надійшла заява про спростування вимог ухвали Рівненського міського суду від 18 липня 2017 року,. Заяву обґрунтовує тим, що відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про все несення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати. Вказує, що згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять: основна заробітна плата та додаткова заробітна плата, яка включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. На підставі викладеного, просить суд призначити судовий розгляд без сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом, а саме: Законом України від 8 липня 2011 року№ 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Цим Законом скорочено перелік субєктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Оскільки позивач звернулась до суду із позовом про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , тому підстав для звільнення її від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» немає.

Також, суд звертає увагу, що Верховний суд України у правовій позиції по справі №6-1121цс16 від 30 листопада 2016 року розяснив, що Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії. У даному випадку, пільги у вигляді звільнення від сплати судового збору, що були передбачені попередніми редакціями ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовних заяв «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин» не застосовуються, оскільки у редакції ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» чинній на день подання позовної заяви позивачем вищезазначена пільга відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, приходжу до висновку, що недоліки позивачем не виправлені.

У зв'язку з тим, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду від 18 липня 2017 року, у встановлений судом строк усунені не були, слід вважати таку позовну заяву неподаною та повернути її позивачу.

Керуючись статтею 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - визнати неподаною і повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Харечко С.П.