Справа № 346/2115/17
Провадження № 22-ц/779/1423/2017
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Максюти І.О., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 2 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 2 серпня 2017 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16 квітня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №89. Також вирішено після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «Білас». Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено на виховання матері ОСОБА_2

На вказане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На її думку, причиною звернення позивача до суду є інша жінка. Однак, зазначає про можливість збереження шлюбу, оскільки це не буде суперечити інтересам як сторін, так і дітей.

Посилаючись на вищенаведені обставини просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_1 доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують сімейних стосунків, наданий термін для примирення не дав позитивного результату. Відповідно підстав для збереження шлюбу не встановлено.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження тощо є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Як вбачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 16 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). За час їх спільного сімейного життя народилось троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

За змістом частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідності до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Встановлено, що 2 червня 2017 року судом надано сторонам строк 2 місяці на примирення (а.с.33-34). Однак, сімейні стосунки вони не відновили, продовжують проживати окремо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення іншого не можна визнати законним та обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 СК.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про задоволення позову, так як протягом тривалого часу сторони спільно не проживають, шлюбні стосунки не відновили, і такого бажання позивач не висловив.

Не встановлено, водночас, і наявності будь-яких обставин, які б підтверджували, що розірвання шлюбу суперечитиме як інтересам сторін, так і інтересам їхніх дітей.

Судом повно з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 2 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: І.О. Максюта

О.В. Пнівчук