Справа № 127/3579/15-ц Провадження № 22-ц/772/2219/2017Головуючий в суді першої інстанції Вохмінова О. С.
Категорія 27 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

За участю секретаря: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановила:

02 березня 2015 року КС «Істок» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ЗАТ НВФ «Елекомс» про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 29 158,36 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016 провадження у справі в частині позовних вимог до ЗАТ НВФ «Елекомс» закрито, справу в частині позовних вимог КС «Істок» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 224-227 ).

Скасовуючи рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 1.07.2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 22.09.2015, суд касаційної інстанції зазначив, що судами попередніх інстанції були залишені поза увагою норми ст.ст. 1048, 256-261 ЦК України, а розмір заборгованості повинен бути визначений на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами в межах строків позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

11 липня 2017 року представник позивача ОСОБА_4 подав уточнений позов до ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27.07.2007 між КС «Істок» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ДКВ-1114 на суму 20 000 грн. на строк до 26.01.2009 року зі сплатою відсотків в розмірі 24,5% річних. Поручителем за договором є ЗАТ НВФ «Елекомс». Відповідач ОСОБА_2 належним чином зобов'язання за договором не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.03.2009 року в справі №2-1881/2009 між КС «Істок» та ОСОБА_2, ЗАТ НВФ «Елекомс» (поручителем) затверджена мирова угода, за якою останні зобов'язувались сплатити на користь позивача 17957, 51 грн. боргу станом на 20.03.2009. Оскільки умови мирової угоди позичальником ОСОБА_2 не виконані, 23.06.2009 року був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2, ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь КС «Істок» боргу по кредитному договору №ДКВ-1114 від 27.07.2007 року в сумі 17 957,51 грн., починаючи з квітня 2009 року і до повного погашення боргу згідно умов кредитного договору. Виконавчий лист у даній справі був пред'явлений до виконання і протягом 2009 - 2015 років в рахунок погашення заборгованості по процентах було сплачено лише 5 181,94 грн.

Виходячи з чого просили стягнути з ОСОБА_2 проценти за користування кредитом відповідно до облікової ставки НБУ за період з 02.03.2012 по 02.03.2015 в розмірі 9100, 35 грн., інфляційні втрати від суми тіла кредиту 4722,69 грн., 3% річних в сумі 414,69 грн., а всього 14237, 73 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2017 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Істок» заборгованість за кредитним договором № ДКВ -1114 від 27.07.2007 в розмірі 14 237,73 грн., а також судовий збір в сумі 291,58 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав, зазначених в ній, просили суд її задовольнити.

Представник КС «Істок» - ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечив, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем, наявність судового рішення і закінчення строку дії договору не звільняють позичальника від відповідальності за порушення, які мали місце під час дії договору, а заборгованість за період з 02.03.2012 по 02.03.2015 нарахована в межах строків позовної давності.

З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися неможливо.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 27.07.2007 між КС «Істок» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ДКВ-1114 на суму 20 000 грн. на строк до 26.01.2009 зі сплатою відсотків в розмірі 24,5% річних.

Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом у встановлений даним договором строк і виконати свої обов'язки за даним договором у повному обсязі (п. 1.1).

Згідно з п. 2.7 4 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати кредит та сплачувати плату за його користування в строки, вказані в графіку оплати.

Відповідно до п.п. 2.7.2, 2.7.3 нарахування КС «Істок» відсотків за кредитом здійснюється щомісячно, до дня повного погашення кредиту, крім випадку прийняття іншого рішення відповідними органами управління кредитора. При розрахунку відсотків за кредитом приймається рік, що містить 365 календарних днів.

Пунктом 7.3 визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами при умові наявності відтиску круглої печатки кредитора та діє до повного погашення позичальником кредитної заборгованості (нарахованих відсотків та кредиту).

З метою забезпечення виконання даного кредитного договору, між КС «Істок» та ЗАТ НВФ «Елекомс» 27.07.2007 року укладено договір поруки № 38.

КС «Істок» належним чином виконала зобов'язання та надала ОСОБА_2 кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером № 693 від 27.07.2007 (т. 2 а.с. 32), проте відповідач, всупереч умовам кредитного договору, борг не повернув.

Ухвалою Замостянського райсуду м. Вінниці від 30.03.2009 затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у цивільній справі № 2-1881-09, за якою відповідачі зобов`язались сплатити на користь позивача 17957,51 грн. боргу за кредитним договором №ДКВ-1114 від 27.07.2007 р. станом на 20.03.2009, з яких кредит 3504, 52 грн., відсотки 14290, 68 грн., судові витрати 162,31 грн. ( т.1 а.с. 42).

Умови мирової угоди боржниками не виконувались, на підставі ухвали суду був виписаний виконавчий лист 23.06.2009 і переданий до ДВС для примусового виконання (а.с. 15, 16).

З матеріалів справи видно, що кошти, сплачені ОСОБА_2 27.04.2009 в розмірі 1357, 13 грн., 22.06.2009 року в розмірі 3472, 12 грн, 30.01.2015 року, в розмірі 300 грн., перераховані ЗАТ НВФ «Елекомс» 15.11.2010 згідно виконавчого листа №2-1881 через Замостянський ВДВС в розмірі 52, 69 грн., а всього на суму 5181, 94 грн. були зараховані на погашення процентів за виданим кредитом, які стягнуті за ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.03.2009 з відповідача на користь позивача, що підтверджується бухгалтерською довідкою розрахунку заборгованості, квитанцією №КО-1 від 30.01.2015, випискою КС «Істок» по руху коштів, прибутково-касовим ордером №7067 від 22.06.2009 , прибутково-касовим ордером № 6750 від 27.04.2009 (т.1 а.с. 53, т.2 а.с. 33, 46, 47, 48).

Як встановлено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.03.2017 постановою головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 29.02.2016 закінчено виконавче провадження №19929486 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до заяви КС «Істок» від 15.03.2016 року про здійснення стягнення із пенсії боржника без перевірки майнового стану за місцем отримання пенсії в УПФУ м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, що є підвідомчістю Центрального ВДВС м. Вінниця. Стягнення за виконавчим документом не проводилось.

У серпні 2016 року КС «Істок» пред'явила до виконання виконавчий лист №2-1881-2009 року від 23.06.2009 року, звернувшись із відповідною заявою до Центрального відділу ДВС м. Вінниці (а.с.29). На підставі поданої заяви 29.08.2016 року старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці Тіміною І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52058171 (т.2 а.с. 34-37).

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з графіком фактичних сплат, наданих позивачем і пояснень наданих представником позивача, суми в розмірі 196,46 грн. від 26.10.2016, 251,01 грн. від 18.11.2016, 251,01 грн. від 28.12.2016, 251,01 грн. від 31.03.2017 року стягнуті державною виконавчою службою із пенсії ОСОБА_2 на погашення заборгованості за виконавчим листом від 23.06.2009 (т. 2 а.с. 31).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Також чинне законодавство не пов'язує закінчення строку дії договору з припиненням грошового зобов'язання боржника і не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Вищевикладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, висловленими у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-120цс15.

Виходячи з чого, закінчення строку дії договору 26.01.2009 і наявність рішення суду від 30.03.2009 року про затвердження мирової угоди, яке звернуте до виконання 23.06.2009 року, не позбавляє позивача права на отримання процентів за користування кредитними коштами, та сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України в межах загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Проте суд першої інстанції не врахував, що стягнення цих сум може мати місце лише в межах строку позовної давності, не визначив, коли у позивача виникло право на позов та чи пред'явлені позовні вимоги в межах цього строку.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Такі правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від 6.11.2013 у справі № 6-116цс13, від 22.10.2014 у справі №6-127цс14.

Таким чином, про порушення свого права КС «Істок» дізналася з наступного дня після закінчення строку дії кредитного договору, тобто 27.01.2009, і з цього часу в межах трирічного строку позовної давності у позивача виникло право на пред'явлення позову про стягнення прострочених відсотків, 3% річних та інфляційних втрат, пов'язаних з порушенням обов'язків за договором.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

У 2009 році КС «Істок» звернувся до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 станом на 20.03.2009 і на виконання ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.03.2009 про стягнення заборгованості в розмірі 17957,51 грн. відповідач сплачував кошти на користь КС «Істок» 27.04.2009, 22.06.2009, 15.11.2010.

Сплата ж коштів 30.01.2015 в розмірі 300 грн. не може вважатися перериванням перебігу позовної давності, оскільки вчинена поза межами строку давності, який сплив 16.11.2013.

З позовом про стягнення прострочених відсотків, 3% річних та інфляційних втрат за період з 2.03.2012 по 2.03.2015 КС «Істок» звернулася лише 2.03.2015 року.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду з даними позовними вимогами, причини пропуску строку позовної давності не наведено, а тому такі позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За таких обставин суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Ю.Б. Войтко

/підпис/ І.М. Стадник

Згідно з оригіналом: