Справа № 344/1656/17
Провадження № 2/344/1749/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островського Л.Є.

секретаря Гули Р.М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди та стягнення винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить суд стягнути з відповідача в його користь завдану матеріальну шкоду в розмір 7250 грн. та недоплачену грошову винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.09.2014р. по 16.10.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч судовим рішенням (постанові Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2015року, ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року та ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року), якими встановлено безпосередня участь позивача в антитерористичній операції, за період з 01.09.2014року по 16.10.2014року, під час перебування в відрядженні в в/ч НОМЕР_1 , сили та засоби якої були залучені до безпосередньої участі в антитерористичній операції, йому не виплачено грошову винагороду за вказаний період в розмірі: згідно довідки № 10/292-1 від 16.01.2017р. щомісячна додаткова грошова винагорода за вересень 2014 року- 24,40грн., за жовтень -434,05грн.(що за 16 днів жовтня складає 224грн.) Таким чином, за вересень 2014 року не доплачено 2975,6грн., а за 16 днів жовтня 2014 року - 1324,32грн. (3000грн. : 31 день х 16 днів - 224грн.), а всього не виплачено грошової винагороди в розмірі 4324,32грн . Крім того не виплачено йому матеріальну шкоду, а саме 7250 грн. грошового забезпечення, оскільки його не було забезпечено речовим забезпеченням ( в тому числі формою) при проходженні військової служби .

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву в якій просив суд позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві та розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, проте подав до суду письмові заперечення на позов. З наведених в запереченні підстав, представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

На виконання Указу Президента України від 21.07.2014року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію громадян», ОСОБА_3 не було призвано на військову службу до в/ч пп В-0120., про що свідчить повідомленням від 17.01.2015року №26.

Згідно наказу №126 від 31.08.2014року ОСОБА_3 , приступив до виконання службових обов`язків - старшого водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 5 батальйону територіальної оборони, ВОС - 8376702А та з 31.08.2014 року його було направлено (відряджено) в АДРЕСА_1 , що підтверджується посвідченням про відрядження від 31.08.2014року № 451.

01.09.2014 року позивач прибув у в/ч НОМЕР_1 , на підтвердження того, що дана військова частина в цей час вже приймала участь у АТО свідчить витяг з наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 30.07.2014року « Про внесення змін до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 20.06.2014року «Про залучення сил та засобів Збройних Сил України до безпосередньої участі в антитерористичній операції». Згідно даного наказу було залучено до безпосередньої участі в антитерористичній операції сили і засоби військових частин: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_1 , НОМЕР_5 . Дана обставина підтверджується телеграмою від 13.08.2014року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2014року№ 160, позивач прибув та приступив до виконання службових обов`язків з 01.09.2014року, а з 02.09.2014року його зараховано на продовольче забезпечення. В військовій частині НОМЕР_1 він перебував та виконував свої службові обов`язки до 17.10.2014року, про що свідчить витяг з наказу № 202 від 16.10.2014року командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині).

За станом здоров`я 20.02.2015 року позивача було звільнено в запас.

Як зазначено в позові - 31.08.2014року ОСОБА_3 мобілізовано і зачислено в/ч пп В-0120, а 01.09.2014року - направлено в відрядження в АДРЕСА_1 , тобто в зону проведення АТО.

Оскільки відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" під час проходження військової служби позивача не було забезпечено за рахунок держави речовим майном відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм, зокрема, його було забезпечено лише спальним мішком, що підтверджується атестатом військовослужбовця №71 в відрядження в АДРЕСА_1 , то змушений був самостійно за свій кошт придбати все необхідне для проходження служби, фактично було завдано відповідачем матеріальну шкоду в розмірі 6330грн., яку йому не відшкодовано по даний час .

Як вбачається із змісту ухвали від 12.04.2016р. року Львівського апеляційного адміністративний суд, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем в/ч пп НОМЕР_6 перебував 46 діб у відрядженні у в/ч НОМЕР_1 , сили та засоби якої були залучені до безпосередньої участі в антитерористичній операції, а тому здійснюючи свої військові обов`язки по обслуговуванню бойової техніки у в/ч НОМЕР_1 в період свого відрядження у цю частину , він приймав безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції. Крім того, в ухвалі апеляційний суд зазначає, що рішення Івано-Франківського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Збройних Силах України №7 від 10.06.2015 року в частині відмови йому у наданні статусу учасника бойових бій є необгрунтованим та безпідставним.

Згідно витягу з протоколу № 16 від 12.09.201 броку позивачу було надано статус учасника бойових дій за участь в АТО. Таким чином, в вини відповідача(оскільки його рішення визнані судом протиправними) позивачу з 10.06.2015 року по 12.09.2016 року не надався статус учасника бойових дій, а отже він був позбавлений пільг та грошових виплат пов`язаних з таким статусом.

Так, з вини відповідача ОСОБА_3 не отримав разову грошову допомогу до 5 травня, що виплачувалася управлінням соціального захисту населення учасникам бойових дій з числа учасників АТО у 2016 році у розмірі 920грн. Дана обставина підтверджується відповіддю управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 01- 12/5823/08 від 30.12.201 броку.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Крім того, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014р. № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу грошова винагорода за період його безпосередньої участі в антитерористичній операції в період з 01.09.2014 року по 16.10.2014року не виплачувала. Згідно довідки № 10/292-1 від 16.01.2017р., яка міститься в матеріалах справи, щомісячна додаткова грошова винагорода за вересень 2014 року складала- 24,40грн., а за жовтень- 434,05грн.(що за 16 днів жовтня складає 224грн.) Таким чином, за вересень 2014 року йому не доплачено 2975,6грн., а за 16 днів жовтня 2014 року - 1324,32грн. (3000грн. : 31 день х 16 днів - 224грн.)Тобто за 46 днів (з 01.09.2014року по 16.10.2014року) його участі в антитерористичній операції позивачу не було виплачено грошової винагороди в розмірі 4324,32грн.

Слід зауважити, що відповідачем разом з довідкою було надано відповідь від 16.01.2017року, в якій позивачу було зазначено, що в військовому комісаріаті відсутні документи, що підтверджують його безпосередню участь в АТО, оскільки військова частина - пп НОМЕР_6 з 26.08.2014 року не брала участь в АТО. Проте, в судових рішеннях, зокрема постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2015року, ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року, встановлено таку обставину як його безпосередню участь в антитерористичній операції в період з 01.09.2014року по 16.10.2014року під час перебування в відрядженні в в/ч НОМЕР_1 , сили та засоби якої були залучені до безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 15,16,22,1166 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди та стягнення винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення,задовольнити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) в корисить ОСОБА_3 ( прож. АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 7250 грн. та недоплачену грошову винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.09.2014р. по 16.10.2014р. в розмірі 4324,32 грн.

Стягнути з Івано-Франківського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 ) в корисить ОСОБА_3 ( прож. АДРЕСА_3 ) витрати понесені на правову допомогу в сумі 1500 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Островський Л.Є.