Cправа № 399/66/17
Провадження № 2/399/116/17
РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2017 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес», третя особа Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру в Онуфріївському районі про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною додаткову угоду від 10.03.2009 року до договору оренди землі № 129 від 31.05.2005 року, укладеної між ТОВ «Верес» і позивачем, зареєстрованою 26.03.2009 року.

Позов мотивує тим, що вона має у особистій власності земельну ділянку площею 6.01 га., кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Василівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право власності на землю від 02.07.2002 року сер. НОМЕР_2.

Щодо даної земельної ділянки між позивачем та ТОВ «Верес» був укладеній договір оренди від 20.01.2005 року строком на 10 календарних років. Договір був зареєстрований у встановленому порядку 31.05.2005 року у Державному реєстрі за № 129, а тому строк його дії закінчився 31.05.2015 року. Після закінчення 31 травня 2015 року дії договору жодного повідомлення про намір продовжити дію договору позивачу не надходило, а тому вона вважає, що договір оренди земельної ділянки від 20.01.20105 року припинив свою дію в зв'язку зі спливом строку дії договору. Про заборону використовувати земельну ділянку позивач письмово повідомила відповідача листом від 23.07.2016 року, який було вручено під розпис представнику відповідача 04.08.2016 року. Після звернення до суду з іншим позовом позивачу стало відомо про те, що існує додаткова угода від 10.03.2009 року до договору оренди землі № 129 від 31.05.2005 року, згідно якої десятирічний строк оренди землі слід рахувати не з дня реєстрації договору оренди землі від 20.01.2005 року, а з дня реєстрації додаткової угоди від 10.03.2009 року до договору оренди землі від 31.05.2005 року № 129. Додаткова угода була зареєстрована без відому позивача 26.03.2009 року, тобто відповідач навмисно продовжив дію договору на 4 роки замість 2015 року до 2019 року. Позивач вважає, що додаткова угода має бути визнана недійсною в зв'язку з тим, що вона не підписувала даного документу і не надавала доручення будь-який особі здійснити це від її ім'я. Копія додаткової угоди позивачу не видавався, про її існування їй стало відомо лише після того, як суд надав чоловіку позивача копію цієї додаткової угоди.

Після ознайомлення з копією додаткової угоди позивач з'ясувала, що підпис від її імені на додатковій угоді була виконана не нею, а її чоловіком ОСОБА_2, однак вона йому таких повноважень не надавала.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, а також надали пояснення згідно поданого позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, надав пояснення, що відповідають поданому запереченню на позов.

Представник третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру в Онуфріївському районі до суду не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що підпис в додатковій угоді належить йому, позивач від свого імені не надавала йому таких повноважень. При яких обставинах підписав додаткову угоду не пам"ятає.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач має у особистій власності земельну ділянку площею 6.01 га., кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Василівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право власності на землю від 02.07.2002 року сер. НОМЕР_2 /а.с.9 -10/.

Згідно ст. 18 Закону України ''Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Також з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Верес» був укладено договір оренди від 20.01.2005 року строком на 10 календарних років. Договір був зареєстрований у встановленому порядку 31.05.2005 року у державному реєстрі за № 129, а тому строк його дії закінчився 31.05.2015 року /а.с. 16 - 19/.

За умовами цього договору орендар, у випадку, якщо він бажає продовжити дію договору після закінчення строку дії договору має не пізніше ніж за п'ять календарних днів до його закінчення письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 3.1).

Відповідно до п. 11.2 договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а п. 11.2 договору передбачає, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, або з інших підстав.

Після закінчення 31 травня 2015 року дії договору жодного повідомлення про намір продовжити дію договору позивачу не надходило, а тому ОСОБА_1 вважає, що договір оренди земельної ділянки від 20.01.20105 року припинив свою дію в зв'язку зі спливом строку на який його було укладено.

Про заборону використовувати земельну ділянку позивач письмово повідомила відповідача листом від 23.07.2016 року, який було вручено під розпис представнику відповідача 04.08.2016 року /а.с. 13/.

Після звернення до суду з іншим позовом позивачу стало відомо про існування додаткової угоди від 10.03.2009 року до договору оренди землі № 129 від 31.05.2005 року, згідно якої десятирічний строк оренди землі слід рахувати не з дня реєстрації договору оренди землі від 20.01.2005 року, а з дня реєстрації додаткової угоди від 10.03.2009 року до договору оренди землі від 31.05.2005 р. № 129, яка була зареєстрована без відому позивача 26.03.2009 року, тобто відповідач навмисно продовжив дію договору на 4 роки замість 2015 року до 2019 року /а.с. 21/.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ст. 627, ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 Закону, є підставою для визнання договору недійсним (ч. 2 ст. 15 Закону).

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За клопотанням позивача ухвалою суду була призначена та проведена Полтавським науково - дослідним експертно - криміналістичним центром МВС України судово-почеркознавча експертиза /а.с. 98-111 /.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1048 від 01.06.2017 року підпис в графі «орендодавець», що у нижньому лівому куті лицевої сторони додаткової угоди від 10.03.2009 року до договору оренди землі № 129 від 31.05.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Верес», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис в графі «орендодавець», що у нижньому лівому куті лицевої сторони додаткової угоди від 10.03.2009 року до договору оренди землі № 129 від 31.05.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Верес», виконаний ОСОБА_2 /а.с.98-111/.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, суд вважає, що договір оренди землі слід визнати недійсним, оскільки згідно висновку судової почеркознавчої експертизи ОСОБА_1 як орендодавець не підписувала спірний договір оренди землі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з ТОВ «Верес» підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 2890 (дві тисячі вісімсот дев'яносто) гривень 24 копійки.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес», третя особа Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру в Онуфріївському районі про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 10.03.2009 року до договору оренди землі № 129 від 31.05.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Верес" щодо земельної ділянки загальною площею 6,01 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1) передану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Василівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, яка зареєстрована 26 березня 2009 року у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП "ЦДЗК за № 24.

Стягнути з товариством з обмеженою відповідальністю "Верес" на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 2890 (дві тисячі вісімсот дев'яносто) гривень 24 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 липня 2017 року.

Суддя М.М. Лях