АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3271/17 Головуючий 1-ї інстанції - Аркатова К.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Овсяннікової А.І., Коваленко І. П.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ФОП ОСОБА_1 на його користь 225080 гривень, як суму безпідставно отриманих коштів, 420210 гривень пені за порушення строків виконання робіт за договором № 52.02/2016 від 26.12.2016 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2017 року заяву ФОП ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що суд не взяв до уваги той факт, що він фактично проживає в квартирі на яку накладено заборону, отже це майно на яке в останню чергу може бути звернення стягнення у виконавчому провадженні.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Забороняючи відчуження спірної квартири суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, в разі його задоволення судом, може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір майнового характеру та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач фактично проживає у квартирі, на яку накладено заборону відчуження, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, так як вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження майна не припиняють права власності на нього, а лише обмежують власника цього майна в частині права відчуження та є гарантією реальності виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і законних підстав для її скасування не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді