Справа №461/1709/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надмірно,

встановив:

Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надмірно.

В обгрунтовання заявлено позову покликається на те, що 08.08.2014 року ОСОБА_1 Галицьким відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було призначено щомісячну компенсаційну виплату, як фізичній особі, що надає соціальні послуги ОСОБА_3, інваліду І групи підгрупи «Б» загального захворювання за період з 08.08.2014 до 31.03.2016. В результаті проведеної Галицьким відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради перевірки даних, наданих відповідачем, встановлено, що нею не повідомлено своєчасно про зміну обставин, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати, а саме: про зміну місця проживання ОСОБА_3, який переїхав у с. Вслостків Мостиського району Львівської області та зняття його з реєстрації 04.11.2014, а також припинення надання йому соціальних послуг. Допомога надавалась безпідставно з вини заявника за період 05.11.2014 до 31.03.2016 року, надмірно виплачено бюджетних коштів на суму 3249,54 грн. Просить позов задоволити.

Представник позивача в останнє судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

ОСОБА_1 подала письмове клопотання про завершення розгляду справи без її участі, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 08.08.2014 року ОСОБА_1 Галицьким відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було призначено щомісячну компенсаційну виплату, як фізичній особі, що надає соціальні послуги ОСОБА_3, інваліду І групи підгрупи «Б» загального захворювання за період з 08.08.2014 до 31.03.2016.

В результаті проведеної Галицьким відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради перевірки даних, встановлено, що ОСОБА_1не повідомлено своєчасно про зміну обставин, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати, а саме: про зміну місця проживання ОСОБА_3, який переїхав у с. Вслостків Мостиського району Львівської області та зняття його з реєстрації 04.11.2014, а також припинення надання йому соціальних послуг.

Відповідно до п. 15 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2.004 №558, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на момент звернення за компенсацією ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою свого проживання, тобто АДРЕСА_1. Проте з невідомих причин 04.11.2014 року знався з реєстрації та зареєструвався у с. Волостків Мостиського району Львівської області.

В акті Львівського комунального підприємства «Старий Львів» №212 від 28.12.2015 року вказано, що у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації проживав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що нижче підписались мешканці будинку. (а.с.42)

Крім того, факт проживання підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №23, в якому вказано, що смерть ОСОБА_3 настала за адресою: АДРЕСА_1

Достовірно встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав без реєстрації у АДРЕСА_1, а відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, компенсація може виплачуватись не лише за місцем реєстрації відповідної особи, а за місцем проживання чи перебування особи якій надають соціальні послуги.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог.

Таким чином, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3-11,60,88,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надмірно - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М.Городецька