31.07.2017 Справа № 363/849/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Давидової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . 30 травня 1977 року позивач уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу вони мають повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які є відповідачами по справ. У вересня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано. Відповідачі зареєстровані в будинку позивача, однак з червня 2016 року вони не проживають у вказаному будинку, їх місце проживання позивачу не відоме, стосунків з відповідачами він не підтримує. Відповідачі більше шести місяців у будинку не проживають.

На підставі викладеного, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням належного позивачу житлового будинку АДРЕСА_1 , внаслідок відсутності в ньому понад шість місяців без поважних причин.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просить задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що позивач незаконно, насильно та самовільно позбавляє дітей права користування житловим приміщенням з серпня 2016 року. Позивач постійно виганяв відповідачів із будинку, у зв`язку із чим відповідачам довелось певний період проживати у племінниці позивача. На той момент один з відповідачів ОСОБА_3 приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Після того, як позивач привів до будинку співмешканку, відповідачі вже не змогли повернутись до будинку навіть для того, щоб забрати свої речі. На сьогоднішній день відповідачі позбавлені можливості користуватися житловим приміщенням в АДРЕСА_1 з січня 2017 року, де вони всі зареєстровані у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, відповідачі просять відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою позивача та відповідачів. Позивач неодноразово виганяв відповідачів із будинку. Не за власним бажанням відповідачі на даний час не проживають у будинку, оскільки позивач не пускає їх навіть для того, щоб вони забрали свої речі.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач являється власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 21 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А.

Відповідно до довідки № 1657 виданої Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області 15 листопада 2016 року, назву АДРЕСА_1 .

Згідно акту про встановлення факту від 08 березня 2017 року, депутатом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Манчур В.В., проведено обстеження та встановлено, що ОСОБА_2 разом з дітьми прописані, але не проживають з червня місяця по сьогоднішній час.

Відповідно до акту про встановлення факту від 12 червня 2017 року, депутатом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Манчук В.В. проведено обстеження і встановлено, що ОСОБА_2 дійсно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до січня 2017 року, після цього батько ОСОБА_3 вигнав дітей разом з дружиною із вказаного будинку і не віддає особисті речі.

Як вбачається з будинкової книги у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_4 та відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку начальника Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області, 07 березня 2017 року до Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області надійшло звернення від ОСОБА_4 про те, що у нього та його брата виникла сварка з батьком. В ході виконання даного матеріалу встановлено, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник конфлікт з батьком ОСОБА_1 , під час котрого останній не впустив своїх синів у хату, за адресою: АДРЕСА_1 , щоб ті зібрали свої речі, пояснивши це тим, що все майно належить йому на праві власності та останні систематично вчиняли щодо нього насильство в сім`ї, ображали погрожували фізичною розправою, після чого ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до суду про примусове виселення їх і до вирішення питання в суді не впустить на територію приватної власності.

Згідно довідки № 124 виданої Вишгородським районним військовим комісаріатом 13 червня 2017 року, ОСОБА_3 , 1977 року народження дійсно проходив військову службу по мобілізації в період з 30 січня 2015 року по 25 серпня 2016 року та приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач чинив перешкоди відповідачам у проживанні в житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом встановлення факту від 12 червня 2017 року, поясненнями свідка ОСОБА_6 та відповідачів.

Також, судом встановлено поважність причини відсутності за місцем проживання відповідача ОСОБА_3 , оскільки він в період з 30 січня 2015 року по 25 серпня 2016 року приймав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні здобуто докази, які вказують на поважність причин відсутності відповідачів за місцем проживання, а також встановлено, що ОСОБА_3 чинилися перешкоди відповідачам у користуванні житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, що відповідачі більш як шість місяців з поважних на то причин в спірному житловому приміщенні не проживали, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, на підставі, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.Д. Рудюк