Справа № 466/5944/17
У Х В А Л А

01 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою від 01.09.17 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за відмову від укладення основного договору . Позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача 39 150 грн. на виконання вимог п.п. 6.2 Попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки , укладеного між сторонами 14.12.16 р. , що становить п»ятнадцятикратний розмір сплаченої суми забезпечувального платежу ( 2610 х 15 =39150 грн. )

Від позивача поступила заява про забезпечення позову , шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0410 га , кадастровий номер :07:000:0277, що розташована у садівничому товаристві « Глорія» на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області , що була предметом попереднього договору купівлі-продажу між сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у

разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України, в зв»язку з відсутністю учасників судового розгляду, фіксування розгляду заяви технічними засобами не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153,197, 209 , суд -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено, про що протягом п'яти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4