Провадження № 2/582/382/17
Справа № 582/798/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі :

головуючого Жмурченко В.Д.

за участю секретаря Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Недригайлів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області та Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області про поновлення строку позовної давності та про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить суд винести рішення, яким поновити йому строк для звернення до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах із земель запасу за межами населеного пункту на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити, посилаючись на обставини справи викладені у позовній заяві та стверджені доданими матеріалами.

Представник відповідача по справі, Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову (а.с.16).

Представник відповідача по справі, Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області, в судове засідання не зявився, але подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому вимоги позивача не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог (а.с.14-15).

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Суд, заслухавши доводи позивача, перевіривши зібрані по справі докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 1991 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий в члени КСП ім. Чапаєва та направлений на навчання в Недригайлівське ВПУ -41.

31 січня 1993 року КСП ім. Чапаєва реорганізовано в АПО "Терни".

27 квітня 1994 році позивач закінчив навчання в Недригайлівському ВПУ -41 та повернувся на роботу в АПО "Терни", де працював на тракторній бригаді №1 трактористом.

З 17 червня 1994 р. по 30 квітня 1996 р. ОСОБА_1 проходив службу в армії.

Після проходження служби в армії позивач з 10 червня 1996 р. продовжив працювати трактористом в АПО "Терни" та працював до 13 вересня 1999 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9).

19 грудня 1995 року, було створено комісію у АПО "Терн" з проведення внутрішньо господарського реформування об'єднання, з порядку паювання земель, та було затверджено списки на розподіл земельних паїв, але з невідомих позивачу причин його не було включено до зазначених списків.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю».

З вищевикладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 на час проведення розпаювання земель та складання списків осіб, які мають право на земельну частку ( пай) був членом АПО "Терн", а тому він має право на земельну частку (пай) і його помилково не включено до списків та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельні частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 №5245-УІ, який набрав чинності 01 січня 2013 року внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України в частині повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або-у користування. Зокрема пунктом 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п.а ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Статтею 25 Земельного кодексу України передбачено утворення резервного фонду на період передачі земель у приватну власність, який повинен бути не меншим ніж 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ, організацій та громадянам, що були пропущені у списках на розпаювання земель КСП.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в п. 24 зазначає , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу,створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Судом було безспірно встановлено, що право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності АПО"Терн" було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) на землях Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що буде підставою для виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки, із вказаних земель колективної власності, або земель запасу чи резервного фонду за межами населеного пункту на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області.

Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою матеріально не забезпеченою та є інвалідом ІІІ групи, і на протязі певного періоду часу не мав можливості отримати документ на право на земельну частку (пай) з незалежних від нього причин, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,15,59,60, 212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 5, 152 ч. 3 п. а) ЗК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, ст.ст.22,23 Земельного кодексу Українив редакції від 13 березня 1992 року, ст.ст. 1, 2, 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів із земель запасу чи резервного фонду за межами населеного пункту на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області.

Це рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:підпис оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_2