Справа № 502/1690/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

позивача ОСОБА_1П, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кілія цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

04.08.2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 186675 гривень, а також судових витрат в розмірі 1870 гривень.

В позовній заяві зазначено, що 10.05.2012 року між позивачем ОСОБА_1 (Інвестором) та відповідачем ОСОБА_3 (Трейдером) був укладений договір, який за всіма правовими ознаками є Договором позики. Відповідно до умов вказаного договору відповідач здійснював управління капіталом позивача шляхом роботи на ринку «Форекс» за допомогою компютерної програми «МеtаТгаdеr 4» від компанії Instaforex. За умовами вказаного договору позивач 10.05.2012 передав відповідачу грошові кошти в сумі 5000 доларів США. Відповідно до п. 3.1.3. вказаного договору відповідач (Трейдер) зобов'язаний припинити роботу на рахунку, якщо депозит буде дорівнювати 50 % від початкового депозиту і передати грошові кошти в розпорядження Інвестора. В результаті дій ОСОБА_3 початковий депозит в сумі 5000,00 доларів США зменшився на 50%, тобто до суми 2500,00 доларів США, що призвело до неотримання прибутку позивачем.

01.10.2012 року між позивачем ОСОБА_1 (Інвестором) та відповідачем ОСОБА_3 (Трейдером) був укладений ще один договір управління капіталом. Відповідно до умов вказаного договору відповідач здійснював управління капіталом позивача шляхом роботи на ринку «Форекс» за допомогою компютерної програми «МеtаТгаdеr 4» від компанії Instaforex. Позивачем 01.10.2012 року були надані грошові кошти в сумі 5000 доларів США відповідачу шляхом внесення їх на електронний рахунок у вигляді електронних грошей для здійснення ним торгів на ринку «Форекс». Відповідно до умов договору Відповідач зобовязався управляти вказаними грошовими коштами на ринку «Форекс» і в кінці кожного тижня надавати фінансові звіти позивачу. Однак, позивачем було виявлено, що ОСОБА_3, всупереч умовам укладеного договору, своєчасно не припинив торги на ринку, що призвело до балансу депозиту нижче ніж 50%, внаслідок чого рівень депозиту склав 0%.

Також представник позивача зазначає, що відповідач неодноразово обіцяв повернути взяті кошти до травня 2013 року, чим визнавав за собою наявність заборгованості. Однак, до 31.05.2013 року відповідач грошові кошти позивачу не повернув.

ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 було надіслано претензію, в якій він просив повернути надані ним грошові кошти за двома договорами у сумі 7500 доларів США. 06.08.2014 року позивач повторно надіслав лист на адресу відповідача з вимогою повернути надані ним кошти. Однак, до теперішнього часу відповіді на неї не отримав.

Таким чином, представник позивача ОСОБА_1 просить стягнути ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 186675 гривень, а також судові витрати в розмірі 1870 гривень.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 в судове засідання зявився, викладені в позовній заяві вимоги підтримав, а також просив задовольнити її в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах укладену державами - членами СНД у м. Мінську 22 січня 1993 року, в судове засідання не прибув. 19.01.2017 року судом Солігорського району Мінської області республіки Білорусь у складі головуючого судді Трофімчук А.А. було здійснено розгляд судового доручення судді Кілійського районного суду Одеської області Балана М.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В ході судового засідання було зясовано, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі. Відповідач пояснив, що познайомився з позивачем в мережі Інтернет. У 2012 році він брав участь в торгах на ринку «Форекс». ОСОБА_1 запропонував відповідачу 5000 доларів США для вкладення вказаних грошей в торги на ринку «Форекс». Між позивачем та відповідачем 10.05.2012 року був укладений договір № 02, за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США. Після того відповідач розмістив 5000 доларів США на електронннй рахунок від імені ОСОБА_1 Позивач міг сам відстежувати і контролювати, що відбувається з його рахунком. На протязі 1-2 місяців ОСОБА_3 подвоїв наданий йому капітал. За домовленістю з позивачем відповідач електронним платежем перевів йому грошову суму в розмірі 5000 доларів США. Однак, ОСОБА_1 виявив бажання знов вкласти гроші на рахунок для здійснення торгів на ринку «Форекс», в результаті чого розмістив на електронному рахунку 2500 доларів США. Таким чином, на його рахунку було 7500 доларів США, з яких 2500 доларів США новий вклад, 5000 доларів США гроші, які були отримані на торгах в якості прибутку. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 01.10.2012 року було укладено новий договір № 03. Після цього відповідач почав торги. Однак, ним було втрачено 10-15% від суми. ОСОБА_3 повідомив про це ОСОБА_1 і попередив його, що бажає припинити торги і забрати решту суми. Позивач наполягав на продовженні торгів не приймаючи до уваги ризики, про які попереджав відповідач. Таким чином, ОСОБА_4 продовжив торги, однак всі гроші програв. Отже, ОСОБА_3 вважає, що не повинен повертати ОСОБА_1 7500 доларів США, так як виконував вказівки позивача. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що не бажає надавати заперечення в письмовому вигляді, адже надав в судовому засідання вичерпні пояснення. Також він заперечує проти розгляду справи в Кілійському районному суді та не заперечує, проти розгляду справи в суді Солігорського району Мінської області республіки Білорусь.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

10.05.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір № 02, який за своєю правовою природою має ознаки договору позики. Предметом вказаного договору є управління Трейдером (відповідачем ОСОБА_3О.) грошовими капіталом Інвестора (позивача ОСОБА_1П.) на ринку «Форекс» за допомогою компютерної програми «МеtаТгаdеr 4» від компанії Instaforex.

Згідно п. 3.2. Договору № 02 Інвестор зобов'язаний внести 5000 доларів США на рахунок Трейдера, або передати йому зазначені грошові кошти готівкою.

Відповідно до п. 3.1.1, 3.1.2 Договору № 02 Трейдер зобов'язаний виконувати роботу над грошовим рахунком на протязі вказаного часу, а також надавати Інвестору кожну неділю звіт в домовленій формі.

Згідно п 3.1.3 Договору № 02 Трейдер зобовязаний припинити роботу на рахунку, якщо депозит буде дорівнювати 50 % від початкового депозиту і передати грошові кошти в розпорядження Інвестора.

Судом було встановлено, що за вищевказаним договором позивачем ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, які були переведені на електронний рахунок, управління яким здійснював відповідач.

01.10.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір № 03, який також за своєю правовою природою має ознаки договору позики. Предметом вказаного договору є управління Трейдером (відповідачем ОСОБА_3О.) грошовими капіталом Інвестора (позивача ОСОБА_1П.) на ринку «Форекс» за допомогою компютерної програми «МеtаТгаdеr 4» від компанії Instaforex.

Згідно п. 3.2.1 Договору № 03 Інвестор зобов'язаний внести 5000 доларів США на рахунок Трейдера, або передати йому зазначені грошові кошти готівкою.

У відповідності до п 2.1 Договору № 03 Трейдер при здійсненні торгів на ринку Instaforex в першу чергу відшкодовує депозит в розмірі 5000 доларів США й не знімає оплату за свої послуги від чистого прибутку, весь прибуток в розмірі 100% депозиту перераховується Інвестору на електронний рахунок.

Відповідно до п. 3.1.1, 3.1.2 Договору № 03 Трейдер зобов'язаний виконувати роботу над грошовий рахунком на протязі вказаного часу, а також надавати Інвестору кожну неділю звіт в домовленій формі.

Згідно п 3.1.3 Договору № 03 Трейдер зобовязаний припинити роботу на рахунку, якщо депозит буде дорівнювати 50 % від початкового депозиту і передати грошові кошти в розпорядження Інвестора.

У відповідності до п. 3.1.4. Трейдер зобовязується відшкодувати повну суму завданої шкоди (збитків) у випадку несвоєчасного припинення торгів на ринку, що призвело до балансу нижче 50%.

Станом на 01.10.2012 року на рахунку, яким управляв відповідач ОСОБА_3 для здійснення торгів на ринку «Форекс», знаходилось 7500 доларів США.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на момент розгляду справи відповідач свої зобов'язання за Договором № 02 від 10.05.2012 року та Договором № 03 від 01.10.2012 року не виконав, кошти в розмірі 7500 доларів США, що еквівалентно 186675 гривням відповідно до офіційного курсу НБУ на день складання позовної заяви, не повернув. Відповідач доказів на спростування зазначеного суду не надав.

Отже, оскільки ОСОБА_3 не виконав свої зобов'язання за Договором № 02 та Договором № 03, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість у сумі 186675 гривень.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1870 гривень, що підтверджується квитанцією № 85 від 18.07.2016 року

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1, судові витрати, які складаються з 1870 гривень судового збору.

На посилання відповідача про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в суді Солігорського району Мінської області республіки Білорусь суд зазначає, що згідно п. 8.5. Договору № 03 сторони узгодили, що судове вирішення спору буде здійснюватись за місцем реєстрації (проживання) Інвестора, тобто за місцем реєстрації позивача ОСОБА_1, який відповідно довідки, наданої Кілійським районним сектором ГУДМС України від 09.08.2016 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 553, 554, 1046, 1047, 1049, 1048 ЦК України, ст.ст.10, 60, 81, 88, 213-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина ОСОБА_5 Білорусь, серії МС № 1561726, виданий Солігорським МРВВС Мінської області 03.03.2005 року), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України, серії НЕ № 554746, виданий Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 31.01.1997 року) заборгованість у сумі 186675 гривень та судові витрати, які складаються з 1870 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6