КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1059/16-ц
Провадження № 2/488/191/17 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Бучневій К.О.,

за участю представника позивача - Повєткіна Ю.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в

У березні 2016 року позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що згідно договору № б/н від 18.05.2009 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Свої зобов'язання відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.12.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 32 068,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 1 378,00 гривень.

Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції 28.09.16 р., позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача позовні вимоги банку не визнав, просив відмовити у позові через пропуск позивачем позовної давності, а також заперечував, що останній платіж, який був здійснений 24.10.2014 року згідно розрахунку заборгованості, здійснений саме відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.05.2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач по даній справі - ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем - ОСОБА_4 був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви, де вказано, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між сторонами договір. На підставі зазначеного договору ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

За ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору.

Позивач вказує, що через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 31.12.2015 року виникла заборгованість на загальну суму - 32068,81 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача складається із:

? 12 296,63 грн. - заборгованість за кредитом;

? 16 468,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

? 1 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

? та штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг у вигляді:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1503,28 грн. - штраф (процентна складова).

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У зв'язку із невизнанням відповідачем заборгованості та здійснення платежів за договором б/н від 18.05.2009 року, за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 30.03.2017 року у ПАТ КБ «Приватбанк» було витребувано наступні докази: квитанції чи платіжні доручення, що підтверджують сплату ОСОБА_4 або іншою особою платежів за договором кредиту № б/н від 18.05.2009 року, укладеним між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем; виписку з особового рахунку за вказаним кредитним договором. Проте, позивачем вказану ухвалу суду проігнорував та не надав зазначені докази.

Крім того, заслуговують на увагу твердження представника відповідача про те, що банком не надано суду доказів того, що саме наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг діяли і з ними відповідач був ознайомлений.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови не містять підпису ОСОБА_4 та судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач в порушення вимог ст. 10 ЦПК України, не довів своїх позовних вимог та не виконав свій обов'язок щодо доказування, тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд не відшкодовує позивачеві понесені ним судові витрати через те, що у задоволенні його позову було відмовлено.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.І. Селіщева