АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/1008/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Томчук С.В.
Провадження № 22-ц/789/996/17 Доповідач - Ходоровський М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Щавурська Н. Б., Загорський О. О.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на заочне рішення Шумського районного суду від 05 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3500 грн щомісячно.

Позивачка зазначила, що від перебування у шлюбі із відповідачем, який розірвано 9 листопада 2015 року, вони мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що навчається на денній формі навчання у Тернопільському національному економічному університеті.

Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає, участі в житті сина не приймає, вона є пенсіонерка і не спроможна сама утримувати і навчати сина, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Шумського районного суду від 05 вересня 2016 року позов задоволено.

Вирішено стягувати із ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3500 / три тисячі п»ятсот/ гривень, починаючи із 01 серпня 2016 року та продовжувати до закінчення ним навчання.

Стягнуто із гр. ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема зазначила, що в порушення статті 60 ЦПК України суд не з'ясував, чи спроможний відповідач надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові у визначеному розмірі, у матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження його матеріального становища. Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Позивач ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його спроможність сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Крім того в мотивувальній частині рішення суд протиправно послався на норму матеріального права, яка не підлягає до застосування до спірних правовідносин - ст. 185 СК України, та обґрунтував суму стягнення як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими умовами.

Відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки не працевлаштований, має нерегулярні заробітки, коштів від яких ледь вистачає на придбання продуктів харчування. Крім того рішенням Шумського районного суду від 16 серпня 2016 року стягнуто з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з тим повнолітній син має самостійний дохід, оскільки працевлаштований, та не потребує допомоги. Син працює на підприємстві Zoom Support Lviv, що розташоване по вул. Федьковича, 60, м. Львів, 79000.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Позивачка ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлена про розгляд справи у судове садіння не зявилася, у звязку з чим суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 292860, виданим 20 червня 1997 року Відділом РАГС Шумської РДА, Тернопільської області, а/з № 26. (а.с. 10).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 09 листопада 2015 року рішенням Шумського районного суду Тернопільської області (а.с.8).

Згідно довідки № 08-08-16/42 виданої 08 серпня 2016 року Тернопільським національним економічним університетом ОСОБА_4 є студентом Тернопільського національного економічного університету денної форми навчання, за освітнім ступенем «бакалавр» (а.с.9).

Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії Акту обстеження житлово-побутових умов проживання, виданої 04 серпня 2016 року Шумською міською радою, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходиться на утриманні ОСОБА_3, яка є пенсіонеркою, ОСОБА_2 розлучений, разом з ними не проживає, знаходиться за кордоном (а.с. 7).

Постановляючи рішення про стягнення аліментів суд виходив з того, що відповідач будучи батьком повнолітнього сина ОСОБА_5 зобовязаний та спроможний сплачувати аліменти на період його навчання.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 1 ч. 2 ст. 199 СК України).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Таким чином з врахуванням зазначених норм права та встановлених обставин у справі - що позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, а відповідач будучи працездатним, чим також, за відсутності у матеріалах справи реального існуючого доходу, визначається його платоспроможність, спроможний сплачувати аліменти, правильно дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 на період його навчання.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із визначеним розміром 3500 грн. стягнення аліментів, оскільки судом у повній мірі не враховано спроможність відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі, що є підставою для зменшення суми стягнення аліментів та відтак згідно ст. 309 ЦПК України підставою для зміни судового рішення в частині визначення судом розміру аліментів.

Встановлено, що крім сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач ОСОБА_2 згідно рішення Шумського районного суду від 16 серпня 2016 року справа № 609/655/16-ц, (а.с. 47) зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі по 1200 грн. до настання його повноліття. Дана обставина судом не врахована.

З врахуванням того, що прожитковий мінімум на повнолітню особу є більшим ніж на неповнолітню, розмір стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити у сумі 1500 грн. щомісячно.

Колегія суддів погоджується із доводами в апеляційній скарзі про неправильне застосування до спірних правовідносин ст. 185 СК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шумського районного суду від 05 вересня 2016 року змінити, зменшивши суму стягнення аліментів із 3500 грн до 1500 грн., а саме стягувати із ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500грн щомісячно, починаючи із 01 серпня 2016 року та продовжувати стягнення до закінчення ним навчання.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7