Номер провадження: 22-ц/785/4582/17
Номер справи місцевого суду: 523/7461/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року,

встановила:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у червні місяці позовом, в якому остаточно просиластягнути з ОСОБА_5 на її користь: 1) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі - ? ч. від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття; 2) додатковівитрати на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно у розмірі - по 1 000,00 грн. на кожну дитину, а разом - 2 000,00 грн., починаючи з 27.05.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

В позові ОСОБА_4 посилалася на те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилися син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість - працює у школі лаборантом, отримує заробітну плату. Крім того, він отримує пенсію.

Вона несе витрати з відвідування дітьми дитячого садку. Діти мають особливості розвитку - дуже часто хворіють. Настя має послаблений імунітет, часто хворіє на бронхіт, обстежується у кардіолога. Денису рекомендоване постійне носіння ортопедичного взуття, він має проблеми з травленням.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно по - 1/3 частині з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім щомісячно по - 1/4 частині з усіх видів заробітку(доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення молодшою дитиною повноліття, а саме до - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) додаткові витрати на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно по - 1 000,00 гривень, починаючи з 27.05.2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім щомісячно по - 500,00 гривень, до досягнення молодшою дитиною повноліття, а саме до -ІНФОРМАЦІЯ_4.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в позові у повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт та його представник - ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі. Додатково надали докази щодо сплати комунальних послуг, стану здоров'я батька апелянта.

ОСОБА_4 у судове засіданні не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надала.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка в судове засідання сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що батько, маючи можливість надавати матеріальну допомогу дітям, ухиляється від виконання обов'язку з утримання дітей. Враховуючи стан дітей, є необхідність стягнення додаткових витрат на їх лікування та догляд (а. с. 291 - 293 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами правовідносин щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Правильним є висновок суду про необхідність стягнення аліментів на утримання сина та доньки. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 180 - 183 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213, 214 ЦПК України) права.

Встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1, а. с. 7 - 9).

Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (Т. 1, а. с. 10).

Відповідач має постійну роботу - працює лаборантом у школі, отримує заробітну плату (Т. 1, а. с. 71, 112). Крім того, він є інвалідом ІІІ групи (Т. 1, а. с. 41, 74), отримує пенсію (Т. 1, а. с. 111). Відповідач ухиляється від обов'язку з утримання дітей.

За правилами, передбаченими ст. ст. 180 - 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх сина та доньку в частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції зазначив, що при визначенні розміру аліментів він враховує положення ст. 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та обставини справи.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що діти знаходяться на повному утриманні матері, батько дітей ухиляється від їх утримання, є працездатною особою, має постійну роботу, отримує заробітну плату та пенсію, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення аліментів.

Доводи апелянта про те, що розмір його заробітної плати є нижчим розміру прожиткового мінімуму, стан його здоров'я є незадовільним, не спростовують висновків суду з матеріальної можливості надання відповідачем матеріальної допомоги двом дітям у частці від його заробітку.

Доводи апелянта щодо знаходження на його утриманні батьків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки хоча батько і є інвалідом, але останній та матір відповідача, яка є пенсіонеркою, отримують відповідну пенсію (Т. 1, а. с. 40, 42, 44, 73, 127).

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 в частині оскарження рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей є необґрунтованою, а тому її треба в цій частині відхилити.

Разом з тим, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визначення розміру додаткових витрат на дітей вимогам ст. 185 СК України не відповідає. Погодитися з висновком суду в цій частині не можна. Цього висновку суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта в цій частині є частково обґрунтованими. Визначений судом першої інстанції розмір додаткових витрат на дітей необхідно змінити.

За правилами, передбаченими ст. 154 СК України, той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до наявних у справі доказів діти часто хворіють. Анастасія хворіє хронічним тонзілітом, кардіоміопатія. Денис - гострим ринофарингитом, гострим трахеїтом (Т. 1, а. с. 20 - 28, 76). У зв'язку з цими хворобами діти направлялися для проходження аналізів, проходили обстеження та лікувалися, для чого придбавалися відповідні ліки (Т. 1, а. с. 77 - 78, 81 - 89, 91 - 95, 108). Однак, колегія суддів не вважає ці обставини особливими, пов'язаними з хворобою, не обов'язково тяжкою, які повинні фінансуватися наперед постійно.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що син - ОСОБА_6 та донька - ОСОБА_7 хворіють хворобою - плосковальгус стоп (Т. 1, а. с. 25, 31, 198, 199). У зв'язку з чим на придбання спеціального ортопедичного взуття для дітей позивачка витратила кошти у сумі - 2 795,00 грн. = 720,00 грн. + 850,00 грн. + 1 225,00 грн. (Т. 1, а. с. 34, 90). Ці витрати позивачки є додатковими витратами, пов'язаними із хворобою дітей, і підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Доводи апелянта щодо необґрунтованого висновку суду щодо розміру додаткових втрат на утримання дітей, не врахування його матеріального стану є частково обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для змінити рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру додаткових витрат на утримання дітей зроблені при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає в цій частині зміні.

Необхідно стягнути з ОСОБА_5, року народження, номер картки фізичної особи - платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, року народження, номер картки фізичної особи - платника податків - НОМЕР_2, додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей у розмірі - 2 795 (дві тисячі сімсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп..

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, року народження, номер картки фізичної особи - платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, року народження, номер картки фізичної особи - платника податків - НОМЕР_2, додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей у розмірі - 2 795 (дві тисячі сімсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова