Ухвала

іменем україни

16 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Висоцької В.С., Карпенко С.О.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Звенигородського виробничо-житлового ремонтно-експлуатаційного управління про стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 січня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що він проживає в АДРЕСА_1, що розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку. Між ним та Звенигородським виробничо-житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням (далі - Звенигородське ВЖРЕУ) було укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. Відповідач протягом останніх шести років не проводив належного обслуговування та ремонтних робіт даху будинку, внаслідок чого постійно виникає затоплення належної позивачу квартири.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору, невчасне проведення капітального ремонту даху, квартира позивача неодноразово була затоплена, внаслідок чого останньому заподіяно збитки на суму 54 715 грн, які позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку оцінив у 5 000 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області

від 9 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що збитки позивачу завдано не з вини відповідача, який є балансоутримувачем будинку, оскільки в тарифах по квартплаті, які оплачує позивач, не закладені кошти на капітальний ремонт покрівель багатоквартирних будинків.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 що розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку згідно договору дарування

від 13 березня 2015 року.

11 листопада 2014 року між попереднім власником вказаної квартири та Звенигородським ВЖРЕУ було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

14 травня 2015 року комісією ВЖРЕУ складено дефектний акт про те, що покрівля будинку АДРЕСА_2 Черкаської області потребує повного капітального ремонту через те, що термін експлуатації покрівлі закінчився, а затікання води призводить до руйнування будинку.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 просив відшкодувати йому збитки, завданні залиттям квартири, яка спочатку була у його користуванні та він ніс затрати по її утриманню, а в подальшому стала його власністю.

Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм,правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У справі, яка переглядається, суд виходив із того, що капітальний ремонт покрівель згідно рішення міської ради від 23 січня 2013 року має проводитись за рахунок коштів місцевого бюджету за умови 50% фінансування вартості ремонту мешканцями будинку, які є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, а позивач не звертався до міської ради із заявами про виділення коштів з місцевого бюджету на проведення капітального ремонту покрівлі будинку.

При цьому судом залишено поза увагою вимоги ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства обов'язково має бути встановлено, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача.

Рішення суду таких висновків не містить.

Крім того, судом установлено, що стеля та стіни в квартирі позивача є пошкодженими внаслідок протікання покрівлі будинку, який розташований по АДРЕСА_3 при цьому судом не з'ясовано, які саме роботи повинні бути здійснені, які конкретно роботи слід віднести до поточного та капітального ремонту, хто саме повинен здійснити їх проведення, виходячи з тієї обставини, що відповідач є балансоутримувачем та в силу закону на нього покладено обов'язок по утриманню майна, яке перебуває на балансі та відповідальність за його експлуатацію.

Відхиляючи надані позивачем докази:кошторис та дефектний акт, як належні докази на підтвердження понесених позивачем затрат на відновлювальних ремонт квартири, суд у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив останньому право на проведення експертизи.

Встановлення даних фактичних обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відсутність процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає суду касаційної інстанції ухвалити нове судове рішення, а тому справу слід передати на розгляд до суду першої інстанції в силу

ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області

від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська

Судді:В.С. Висоцька С.О. Карпенко О.М. Ситнік О.В. Ступак