Справа № 559/957/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 серпня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря Остапчук О.В.,

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 квітня 2012 року ОСОБА_3 визнано батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 370 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Визначений судовим рішенням розмір аліментів є недостатнім для забезпечення необхідного і достатнього розвитку дитини. На даний час відповідач має постійний дохід, отримує пенсію по інвалідності, отже є можливість змінити спосіб стягнення аліментів з твердої суми на стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка, згідно поданої заяви, просить розглянти справу без її участі, але з участі її представника ОСОБА_1

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що з відповідача на користь позивачки рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 квітня 2012 року стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 370 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час цей розмір аліментів є недостатнім для забезпечення необхідного і достатнього розвитку дитини. Оскільки відповідач має постійний дохід, отримує пенсію по інвалідності, отже є можливість змінити спосіб стягнення аліментів з твердої суми на стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів. На момент винесення рішення позивачка не знала, що відповідач отримує пенсію.Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням змін в сімейному законодавстві - тобто на ім"я матері і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач, будучи належно повідомлений про день та час розгляду справи через засоби масової інформації, а саме: газету «Вісті Рівненщини» №29 від 21.07.2017, в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав (а.с. 34).

Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача та дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ №165386, ОСОБА_6 народився 24 січня 2010 року, його батьками є сторони по справі (а.с. 4), згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення актового запису змін, доповнень №0, прізвище дитини змінено з "Кононюк" на "Міщук" (а.с. 5).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 квітня 2012 року ОСОБА_3 визнано батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 370 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).

Згідно довідки № 492 від 03.04.2017, виданої виконкомом Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_6 проживає разом з матір»ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні (а.с. 6).

Як зазначено у повідомленні Дубенського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області № 272/02 від 24.04.2017, ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по 3 групі інвалідності (загальне захворювання) з 28.11.2003 по даний час (а.с. 7).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов»язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов»язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Також, аналізуючи докази, суд звертає увагу, що в рішенні суду, яким визначено розмір аліментів на дитину, враховано стан здоров»я відповідача, який на той час був інвалідом 3 групи і згідно чинного законодавства України є працездатною особою.

А тому, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, зміну матеріального становища сторін, те, що відповідач є особою з інвалідністю третьої групи, суд вважає що є підстави для зміни розміру визначених раніше судом аліментів на 1/4 частину усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтвердженні витрати.

Ч.1 ст.79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.1) .

За таких обставин, керуючись ст.ст.3, 6, 57, 60, 88, 212, 215, 224 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

ВИ Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задоволити.

Змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, визначеного рішенням Дубенського міськрайонного суду від 04 квітня 2012 року у справі № 1705/516/2012 та стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на ім»я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 Миколайвича на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн. витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: