Провадження № 4-с/761/292/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.,

при секретарі: Триндюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Державного підприємства «Антонов», заінтересована особа: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук К.П., суд

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить визнати неправомірними повідомлення Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві старшого державного виконавця Савчук К.П. від 15.03.2017 року про повернення судового наказу по справі 761/20549/14-ц без прийняття до виконання та зобов'язати державного виконавця Савчук К.П. або іншу особу Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві задовольнити вимогу Державного підприємства «Антонов» та усунути порушення права.

Подану скаргу обґрунтовує тим, що 21 лютого 2017 року державне підприємство «Антонов» звернулось до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління територіального управління юстиції у місті Києві з заявами про примусове виконання наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2014 року по справі №761/20549/14-ц.

27 березня 2017 року Державним підприємством «Антонов» отримано повідомлення Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 15.03.2017 року про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, у зв'язку з тим, що стягувачем до заяви про відкриття виконавчого провадження додано квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі, що є меншим від встановленого законом та у виконавчому документі не зазначено даут народження та реєстраційні номери облікових карток платників податків - боржників. Скаржник вважає, що повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 02 жовтня 2014 р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі №761/20549/14-ц (провадження №2-н/761/517/2014) за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь державного підприємства «Антонов» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 9084,97 грн., 3% річних у розмірі 342,51 грн., судовий збір у розмірі 121,80 грн..

Даний наказ був направлений скаржником трьома заявами на кожного з боржників з квитанцією про сплату авансового внеску до кожної заяви у розмірі 63,67 грн., до виконання до Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві 06.03.2017 року та отриманий ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві 10 березня 2017 року, що підтверджується копіями зворотних повідомлень про вручення поштового відправлення.

15 березня 2017 р. державним виконавцем Савчук К.П. повідомлено скаржника про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, у зв'язку з тим, що стягувачем до заяви про відкриття виконавчого провадження додано квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі, що є меншим від встановленого законом та у виконавчому документі не зазначено дату народження та реєстраційні номери облікових карток платників податків - боржників.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно зі ч. 3 р. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Як вбачається з судового наказу по справі №761/20549/14-ц від 05 серпня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь державного підприємства «Антонов» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 9084,97 грн., 3% річних у розмірі 342,51 грн., судовий збір у розмірі 121,80 грн. та судом не було видано судового наказу окремо по кожному з боржників.

Стягувачем, як вбачається з судового наказу, не заявлено вимог про стягнення заборгованості з божників частково або від будь-кого з них окремо.

За таких, вважаю, що стягувач повинен був подати одну заяву на стягнення заборгованості у зв'язку з видачею судового наказу на всіх боржників разом, а не на кожного окремо, про солідарне стягнення з них заборгованості та сплатити авансовий внесок у розмірі 190,98 грн..

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції діючої на момент видачі судового наказу, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Разом з тим, державний виконавець відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» має право при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, та іншу інформацію, у тому числі і конфіденційну.

Як вбачається з судового, в ньому не зазначено дати народження та ідентифікаційного номеру боржників, що не дає змоги державному виконавцю ідентифікувати особу та встановити дату народження або ідентифікаційний номер боржника, у зв'язку з тим, що осіб може бути виявлено декілька.

За таких обставин, вважаю, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання є правомірними.

Враховуючи вищевикладене, скарга Державного підприємства «Антонов», заінтересована особа: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук К.П. не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень,ст.ст. 4, 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги Державного підприємства «Антонов», заінтересована особа: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук К.П. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя: