РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

судді Скиба М.М.,

за участю секретаря Панаслюк Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Торецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне.

06.05.2013 року помер її чоловік ОСОБА_3, який до дня смерті постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті залишилося спадкове майно у вилі частки квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, їй, ОСОБА_4 і ОСОБА_5

06.08.2002 року помер батько її чоловіка ОСОБА_5. Фактично після його смерті спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3, оскільки постійно проживав в цій квартирі і був в ній зареєстрований. Зі своєю дружиною ОСОБА_6 ОСОБА_5 шлюб розірвав 09.06.1978 року.

Окрім частки в квартирі АДРЕСА_2, ОСОБА_3 належало на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2005 року 89,0 вбудоване приміщення, яке розташоване в м. Донецьку, в житловому будинку № А-6 по вулиці Кірова, 26.

Вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмолено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що спадкова справа вже була заведена, а архів нотаріальної контори знаходиться в зоні АТО.

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 3/4 частку квартири, яка розташована в АДРЕСА_3; визнати за нею право власності в порядку спадкування на вбудоване приміщення площею 89,8 кв.м., яке розташоване в м. Донецьку, в житловому будинку № А-6 по вулиці Кірова, 26.

Позивач в суді наполягала на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти позову не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 5443 від 09.03.1994 року, квартира, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сімї : ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5. (а.с 17).

06.05.2013 року помер ОСОБА_3. (а.с. 10).

07.08.2002 року помер ОСОБА_5. (а.с. 14).

Згідно договору купівлі продажу від 01.12.2005 року, ОСОБА_3 належить вб удове приміщення на цокольному поверсі та підвальне приміщення загальною площею 736,4 кв.м. у житловому будинку А-6, за адресою : Донецька область, м. Донецьк, вул. Кірова, будинок, 26, 88/100 ідеальної частки. (а.с. 36-37)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною в.о. Сьомової донецької державної нотаріальної контори державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3, померлого 07 травня 2013 року у звязку з тим, що архів Сьомої донецької державної нотаріальної контори, де заведена спадкова справа, знаходиться в зоні АТО. (а.с. 25-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За частиною 2 наведеної норми право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до узагальнення судової практики, а саме листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування має особа, визначена у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину у позивача відсутні з причин, зазначених вище, тому вимоги його щодо визнання права власності на спадкове майно на вбудоване приміщення площею 89,8 кв.м., яке розташоване в м. Донецьку, в житловому будинку № А-6 по вулиці Кірова, 26 за ним при таких обставинах є обґрунтованими.

Що стосується вимог позивача про визнання за нею право власності на 3/4 частку квартири, розташованій в м. Донецьку, пр. Ленінський, 25/49, суд зазначає наступне.

Як раніше досліджено судом, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 5443 від 09.03.1994 року, квартира, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сімї : ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5. (а.с 17).

Згідно зі ст. 357 ЦК України частки в сумісній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що хоча ОСОБА_1 як спадкоємець за законом 1 черги має право на спадкування після смерті чоловіка, але частки у спадковому майні не визначені, з вимогами про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності, ОСОБА_1 не зверталась, тому позовні вимоги в частині визнання за нею право власності на 3/4 частку квартири, розташованій в м. Донецьку, пр. Ленінський, 25/49, не підлягають задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати судового збору у розмірі пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на вбудоване приміщення площею 89,8 кв.м., яке розташоване в м. Донецьку, в житловому будинку № А-6 по вулиці Кірова, 26.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :