Справа № 349/460/17
Провадження № 22-ц/779/1074/2017
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Пнівчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Максюти І.О., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке набуте під час шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 29 травня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, яке набуте ними під час шлюбу.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою вони придбали майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 згідно договорів купівлі-продажу.

Посилаючись на те, що шлюб з відповідачкою розірвано, в порядку поділу спільного майна подружжя, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 1/2 частини спільно нажитого за час шлюбу майна, а саме квартир АДРЕСА_2.

Рішенням Рогатинського районного суду від 29 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Проведено поділ спільного майна подружжя та виділено ОСОБА_1 на праві приватної власності квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 площею 27,9 кв.м. та комору в підвалі площею 28,9 кв.м.

ОСОБА_2 виділено на праві приватної власності квартиру, що розташована по АДРЕСА_2 площею 37,9 кв.м.

Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_1 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказав, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю ними не досягнуто, відповідачка відмовляється добровільно передати в його розпорядження частину майна, що спільно нажите ними за час шлюбу та відповідно до закону є їхньою спільною сумісною власністю.

За час проживання у шлюбі ними набуто майно, а саме згідно договорів купівлі-продажу ними придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1 вартістю 135720 грн. та квартиру за адресою АДРЕСА_2 вартістю 16000 грн., всього на загальну вартість 151720 грн. Незважаючи на те, що перехід права власності було оформлено договорами купівлі-продажу на одного із подружжя, фактично мало місце придбання нерухомого майна за спільні кошти подружжя.

Апелянт зазначив, що квартира яка виділена йому судом не відповідає вимогам санітарних норм, не відремонтована, не забезпечена жодними зручностями та комунікаціями, коштів на ремонт у нього немає, однак вказані обставини при поділі майна суд першої інстанції не врахував.

Апелянт просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, виділивши йому та ОСОБА_2 по ? частини спільно нажитого за час шлюбу майна, а саме: по ? частини квартири по АДРЕСА_1 та по ? частини квартири по АДРЕСА_2 кожному.

Апелянт ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з»явився, на адресу суду надійшло клопотання від представника апелянта - ОСОБА_3, в кому він підтримуючи доводи апеляційної скарги просив провести розгляд справи у відсутності апелянта та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційного суду заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бувше подружжя. Шлюб, зареєстрований між сторонами 28 квітня 2001 року, рішенням Рогатинського районного суду від 16 березня 2017 року розірвано.

Встановлено та не заперечується сторонами, що за час перебування в шлюбі ними спільно набуто нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 27,9 кв.м. та комору в підвалі загальною площею 28,9 кв.м. Право власності на дану квартиру зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 21.07.2015 року, а також квартиру, що розташована по АДРЕСА_2, загальною площею 37,9 кв.м., право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 25.05.2008 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Дружина і чоловік, згідно ч. 1 ст. 69 СК України, мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на те, що сторони за час спільного проживання в шлюбі придбали дві окремі квартири, що підставою для розірвання шлюбу було те, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, у зв»язку з чим між колишнім подружжям виникали конфлікти та з»ясування стосунків у присутності неповнолітньої дочки - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поділ майна шляхом виділення кожному із подружжя окремої квартири, а не по ? частині обох квартир, оскільки такий варіант не суперечить інтересам як сторін так і їх неповнолітньої дочки.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство, згідно ст.ст. 10,60 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт ОСОБА_1, заперечуючи обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо поділу майна подружжя шляхом виділення їм окремих квартир, посилався на те, що виділена йому квартира АДРЕСА_1 не відповідає вимогам санітарних норм, не відремонтована та не забезпечена жодними зручностями та комунікаціями, однак з цього приводу не представив суду будь-яких доказів.

Згідно поданих позивачем доказів встановлено, що квартира АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу, укладеного 25.03.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 придбана за 16 000 грн., а квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу, укладеного 21.07.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 придбана за 135720 грн., що на день укладення договору є еквівалентом суми 5800 доларів США.

Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 25.03.2008 року вартість квартири АДРЕСА_2 станом на час її придбання становила суму еквівалентну 3168 доларів США.

Таким чином, вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_2, виділеної відповідачу ОСОБА_7 є меншою ніж вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1, виділеної ОСОБА_1

Будь-яких інших належних доказів щодо дійсної ринкової вартості квартир АДРЕСА_1 сторонами не представлено.

З огляду на те, що неповнолітня дочка сторін - ОСОБА_8 проживає з матір»ю ОСОБА_2, то суд дійшов правильного висновку про доцільність виділення відповідачу ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя, двокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Колегія суддів приходить до висновку, що на підставі поданих сторонами доказів, судом ухвалено рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 29 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.О. Максюта

Г.П. Мелінишин