Справа 206/3190/17
Провадження 2/206/924/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2017 року позивач звернулася до суду із цим позовом.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 04 жовтня 2008 року. У них народилася дитина ОСОБА_3, 26 березня 2009 року. Спільне проживання та ведення господарства припинено, нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. З відповідачем мешкають окремо, син проживає з нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Хоча відповідач знаходиться у працездатному віці, фізично здоровий. На обліку в медичних закладах відповідач не перебуває, не є інвалідом. Інших дітей не має.

На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1800 грн. щомісяця до повноліття дитини (а.с.1-2).

В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.22-23).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили задовольнити позов частково та стягнути меншу суму у розмірі 900 - 1000 грн.

Відповідач пояснив, що він допомагав дитині, але позивач це не враховує. На разі він не має постійного місця роботи.

Також від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову в яких він зазначає, що не заперечує сплачувати аліменти, але у меншій сумі. Син періодично мешкав і у нього з червня по грудень 2016 року і у лютому 2017 року, оскільки позивач їздила працювати до Туреччини. Також позивачка безпідставно посилається у своєму позові на те, що матеріальної допомоги на утримання дитини від нього вона не утримує. Він офіційно не працевлаштований, тому не має змоги сплачувати заявлену позивачем суму і просить сплачувати аліменти у розмірі 900грн. щомісяця (а.с.12-15).

Вислухавши відповідача та його представника, дослідивши доводи позивача викладені у позовній заяві та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 березня 2017 року народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 236074 актовий запис № 256 (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_2 на разі офіційно не працевлаштований про що свчідчить трудова книжка серії АХ № 777371 від 13 листопада 2002 року (а.с.18).

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а саме, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд врахов ує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Позивач не надала в судовому засіданні обґрунтування зазначеного нею розміру аліментів, відповідач не погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800грн.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що обовязок утримання сина покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому враховуючи встановлений на законодавчому рівні прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно.

Такий висновок суду заснований передусім на тому, що відповідач є працездатною особою, інших дітей на утриманні немає, така сума буде достатньою для матеріального утримання дитини з урахуванням доходів позивача.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640грн. 00коп.

Керуючись ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88,131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення аліментів здійснювати із 20 червня 2017 року і до повноліття дитини.

Судове рішення допустити до негайного виконання у розмірі платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. НОМЕР_1 судовий збір на прибуток держави у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков