Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1797/16-ц Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 58 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Гансецької І.А.,

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі ПАК КБ «ПРИВАТБАНК» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 Просило звільнити з-під арешту будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Коростень, вул. Іскоростенська, 54, накладеного відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 03 червня 2010 року, а також звільнити зазначене майно з-під арешту ВХ № 169/14.06.2010. Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08 вересня 2014 року залишено без змін, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на вищезазначене нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1, та надано право продажу даного майна Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предметів іпотеки. Проте під час продажу предмета іпотеки банку стало відомо, що відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції на вказане майно постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 03 червня 2010 року накладено арешт. Окрім того, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, на згаданий вище будинок накладено арешт ВХ № 169/14.06.2010. Посилаючись на положення Законів України «Про заставу», «Про іпотеку» та «Про виконавче провадження», вважає, що має переважне право на звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2016 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема вважає, що наявність виконавчого провадження, у межах якого на нерухоме майно накладено арешт, судом не зясовано та не підтверджено належними доказами. Заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2013 року про звернення стягнення на майно не набрало законної сили, а тому не породжує прав та обовязків.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Пріоритет переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Вищий пріоритет пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Нижчий пріоритет пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровано після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 10 вересня 2007 року між ЗАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (іпотекодержателем), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 (іпотекодавцем) укладений договір іпотеки житлового будинку №ZHK0GA00000274, за умовами якого ОСОБА_1 передав у забезпечення виконання основного зобовязання житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: м.Коростень, вул. Іскоростенська,54 (а.с.15-19).

Відповідно до витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек державна реєстрація вищевказаного договору проведена 10 вересня 2007 року та цієї ж дати внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна з типом обтяження - заборона на нерухоме майно (а.с.20-22). З цього моменту виникло пріоритетне право позивача на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції від 03 червня 2010 року на виконання постанови ДАІ м Коростень від 29 січня 2010 року №073942, якою накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 1 100 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми штрафу та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах вищевказаної суми (копія постанови приєднана до матеріалів справи). У звязку з тим, що майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу державним виконавцем не було виявлено, постановою від 11 листопада 2010 року виконавчий документ повернутий стягувачу (державі).

Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08 вересня 2014 року залишено без змін, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 584 953,61 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, тобто житловий будинок та земельну ділянку та надано банку право продажу даного майна з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Доводи апеляційної скарги щодо не набрання заочним судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки законної сили є надуманими. Як убачається із вищевикладеного рішення суду першої інстанції набрало законної сили 08 вересня 2014 року. Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України (ч.1 ст.233 ЦПК України). Так, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги щодо не зясування наявності виконавчого провадження, у межах якого на нерухоме майно накладено арешт, спростовуються вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна, але накладення арешту державним виконавцем на все майно відповідача позбавило позивача такого права та переважного становища перед іншими кредиторами, оскільки розпорядитися іпотечним майном він не може.

За таких обставин суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: