Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа 711/9728/13-ц
Провадження № 2/711/16/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31 липня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,
Уточнившись з позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Всього відповідачем ОСОБА_3 було отримано 150000 дол. США.
Вказує, що до даного часу відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув.
Своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 1049 ЦК України відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
А також порушив вимоги ст. 526 ЦК України відповідно до якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вказує, що станом на 19.12.2016 року борг відповідача ОСОБА_3 становить 12891591 грн. 49 коп., з яких: основана сума боргу 3 949 700 грн.; пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 5 223 342 грн. 86 коп.; 3% річних - 570 704 грн. 58 коп.; інфляційне збільшення 3 147 844 грн. 05 коп.
А тому, просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг у сумі 12 891 591 грн. 49 коп., з яких: основана сума боргу 3 949 700 грн.; пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 5 223 342 грн. 86 коп.; 3% річних - 570 704 грн. 58 коп.; інфляційне збільшення 3 147 844 грн. 05 коп.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 не зявилися не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).
Грошові кошти в сумі 150000 дол. США відповідач ОСОБА_3 отримав, що стверджується відповідними розписками від 24.01.2012 року, від 06.02.2012 року, від 28.04.2012 року, однак свої зобовязання повернути позику у строки, визначені в розписках, не виконав, в звязку з чим станом на день розгляду справи має заборгованість перед Позичальником в загальній сумі 150000 дол. США, що по курсу НБУ станом на 31.07.2017 року складає 3 887 340 грн.
Заперечуючи в судовому засіданні 24.03.2015 року та 21.04.2015 року проти задоволення позову відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 заперечили факт укладення та підписання ОСОБА_3 розписок від 24.01.2012 року, від 06.02.2012 року, від 28.04.2012 року та просили призначити судову почеркознавчу експертизу.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.04.2015 року судом було призначено в даній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Ухвалою Придніпровського районного суджу м. Черкаси від 19.08.2015 року у справі була призначена комплексна судово-технічна експертиза документів та судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, в звязку з чим справа була скерована до експертної установи для виконання ухвали. Оплата за проведення експертизи була покладена на відповідача ОСОБА_3 (а.с. 174-175 том 1)
Листом від 07.11.2016 року, за підписом завідувача ЧВ КНДІСЕ ОСОБА_7, цивільна справа № 711/9728/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу повернута до Придніпровського районного суду м. Черкаси в звязку з несплатою рахунку та надійшла до суду 17.11.2016 року (а.с. 234 том 1).
Таким чином, відповідачем ОСОБА_3, який самоусунувся від оплати вартості експертизи в звязку з чим остання не була проведена, не надано суду належних доказів, як це передбачено ст. 60 ЦПК України, на підтвердження його доводів про те, що ним не укладалися та не підписувалися вищезгадані розписки про отримання в борг у позивача грошових коштів в загальній сумі 150000 дол. США.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.
У справі, що розглядається, боргові документи (розписки від 24.01.2012 року, від 06.02.2012 року, від 28.04.2012 року в оригіналах) знаходилися у позивача ОСОБА_1 та були надані на вимогу суду для проведення експертизи і на даний час знаходяться в матеріалах справи.
Оскільки в судовому засіданні обєктивно встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 зобовязання перед позивачем ОСОБА_1 не виконані і його борг за Договорами позики від 24.01.2012 року, від 06.02.2012 року, від 28.04.2012 року складає 150000 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на дату винесення рішення суду складає 3887340 грн., суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його (позивача) користь боргу за вказаними договорами позики в загальній сумі 150000 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на дату винесення рішення суду складає 3887340 грн.
Крім того, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в часині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його користь 3% річних, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у встановлений строк свого обовязку по поверненню боргу не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобовязання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобовязань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
А всього до стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачка ОСОБА_1 підлягають 3% річних за Договорами позики від 24.01.2012 року, від 06.02.2012 року, від 28.04.2012 року в загальній сумі 507761 грн. 24 коп.
Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення з останнього інфляційних, в звязку з їх безпідставністю, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).
Так, за змістом статті 1 Закону України від 03.07.1991 року N 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Такими чином, норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.
Оскільки, в даному випадку, зобовязання відповідача ОСОБА_3 визначені в іноземній валюті, а саме в доларах США, тому інфляційні втрати на існуючу заборгованість не нараховуються, а тому заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в загальній сумі 570704 грн. 58 коп., то вони підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК Кодексу передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.
Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Разом з тим, визначаючи розмір пені, яка підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_3 суд вважає, що ним необґрунтовано заявлено вимоги про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, оскільки договорами позики не передбачено такого виду відповідальності, а ст. 1048 ЦК України передбачає лише стягнення процентів за користування грошима на рівні облікової ставки НБУ, однак таких вимог позивач не заявляв.
Таким чином до стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 за Договорами позики від 28.04.2012 року підлягає пеня в загальній сумі 3020463 грн. 18 коп.
Оскільки вказана сума не виходить за межі, заявлених позивачем вимог в частині пені, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача саме вказаної суми.
Разом з тим, суд не застосовує вимоги ст. 551 ЦК України, оскільки відповідач про це не заявляв, до того ж розмір пені не є більшим самого боргу.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6890 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 536, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-216 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договорами позики від 24.01.2012 року, від 06.02.2012 року, від 28.04.2012 року борг в загальній сумі 150000 дол. США, що станом на 31.07.2017 року за курсом НБУ еквівалентно 3 887 340 грн., а також 3% річних в загальній сумі 507761 грн. 24 коп., пеню в загальній сумі 3 020 463 грн. 18 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 6890 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: В.М. Скляренко