У Х В А Л А

17.08.2017 Справа №607/10094/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_2 22 січня 2017 року, місцем смерті якого є м. Севастополь Автономної Республіки Крим громадянина України.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів що додаються до позовної заяви. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Зазначені вимоги закону в заяві ОСОБА_1 не дотримані, оскільки:

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Тобто, в даному випадку вимога заявника може стосуватися факту смерті певної особи та дати її смерті.

Заявник же просить встановити факт смерті ОСОБА_2 із зазначенням місця його смерті та громадянства, що вимогами ст. 256 ЦПК України не передбачено.

Статтею 257-1 ЦПК України передбачено можливість встановлення в судовому порядку факту смерті особи на тимчасово окупованій території, визначеній Верховною Радою України. Тобто, в такому випадку місцем смерті особи зазначається відповідна тимчасово окупована територія.

Однак, таких вимог заява ОСОБА_1 не місить.

Тому ОСОБА_1 слід конкретизувати її вимоги щодо факту, який вона просить встановити факт смерті ОСОБА_2 22 січня 2017 року у звязку з неможливістю реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту його смерті, чи факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території, визначеній Верховною Радою України (Автономній Республіці Крим).

Ці обставини мають суттєве значення, оскільки такі вимоги є різними категоріями справ окремого провадження, підлягають розгляду у різному порядку та у відмінні строки.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.

Однак, заінтересованої особи ОСОБА_1 у заяві не зазначила.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту форми позовної заяви, так і вимогам щодо змісту такої заяви, передбаченим ЦПК України. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Таким чином, беручи до уваги, що заява ОСОБА_1 за своїм змістом та формою не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120, 258 ЦПК України, заявнику слід надати строк для виправлення зазначених недоліків.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху і надати заявнику строк для усунення виявлених недоліків терміном п"ять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_3