Справа № 361/6274/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/3253/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 26 07.08.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М..

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк » до ОСОБА_2 , 3-я особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обгрнутовував тим ,що 25 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 809/ФКВ-07.

Згідно з умовами договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США з розрахунку 14,6% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 липня 2007 року до 24 липня 2022 року.

Між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України 30 червня 2010 року було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Внаслідок укладеного договору ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Наслідком передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступає) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Отже, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №809/ФКВ-07, укладеного 25 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3.

Відповідно до п.п.2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 166,67 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки №809/Zфпор-08 від 25 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_2

Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Станом на 28 липня 2015 року позичальником ОСОБА_3 було прострочено виконання зобов'язань щодо повернення за кредитним договором кредиту, у зв'язку з чим заборгованість становить 408 800,33 гривень, що складається з наступного :

363 108,47 гривень - сума заборгованості за кредитом,

45 691,86 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 408 800,33 гривень.

У жовтні 2016 року позивач нову редакцію позову , в якій просив стягнути заборгованість із ОСОБА_2 ( а.с. 106-111).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області

від 05 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 408 800 , 33 грн грн заборгованості за кредитним договором , судовий збір в сумі 4 088 грн .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суд скасувати, увалити нове рішення про відмову у позові. В апеляційній скарзі відповідач посилався на те , що судом неповно з»ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи , порушені норми процесуального права. Зокрема зазначає, що позивач не надав суду жодних розрахунків на підтвердження своїх вимог , суд не взяв до уваги ту обставину , що він, апелянт, не отримував вимоги банку про необхідність сплатити заборгованість, останній платіж ОСОБА_3 здійснила 14 травня 2014 року, суд же обгрунтовував рішення лише на припущеннях.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило,

Розгляд справи в апеляційному суді призначався на 12 липня 2017 року ,за клопотанням ПАТ « Дельта Банк» справа була на 07 серпня 2017 року , про що ПАТ « Дельта Банк» повідомлений належним чином , заяв від сторін про відкладення розгляду справи , або зміну адреси листування до апеляційного суду не надходило. Підстави вважати причини неявки позивача до суду поважними в матеріалах справи відсутні.

Апеляційна скарг підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив із того ,що є доведеним розмір заборгованості за кредитним договором, і що поручитель належним чином був повідомлений про необхідність сплати заборгованості .

Однак такі висновки суду не відповідають матеріалам і обставинам справи.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

За змістом процесуальних норм ( ст.ст.3 ,15 ЦПК України ) об»єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту . Аналогічні роз»яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» , оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України «якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)».

Згідно із ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов»зання припиняються виконанням , проведеним належним чином .Загальні умови виконання зобов»зання зазначені у ст. 526 ЦК України.

Згідно із ст.554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідлно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5, від 30 березня 2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

( Абзац другий пункту 24 із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 )

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як видно із матеріалів справи , 25 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 809/ФКВ-07. ( а.с. 6-10)

Згідно з умовами договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США з розрахунку 14,6% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 липня 2007 року до 24 липня 2022 року.

Відповідно до п.п.2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 166,67 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України 30 червня 2010 року було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.( а.с. 25-30)

Отже, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №809/ФКВ-07, укладеного 25 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки №809/Zфпор-08 від 25 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_2( а.с. 11) .

В позовній заяві , позивач зазначив , що ОСОБА_5 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість станом на 25 липня 2015 року

Суд ,задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості , виходив із того , що третя особа ОСОБА_5 не виконала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, порушила умови щодо строків сплати кредиту , процентів за користування кредитом ,у зв'язку з чим станом на 25 липня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 409 800 грн , що складається з 6

363 108,47 гривень - сума заборгованості за кредитом,

45 691,86 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Суд першої інстанції , стягнувши з поручителя ОСОБА_2 заборгованість в сумі 408 800 грн , не навів жодного розрахунку в обґрунтування стягнення вказаної суми, при цьому не врахував , що кредитний договір укладався в іноземній валюті , жодних розрахунків позивач на підтвердження саме такої суми заборгованості не надав , а відтак висновок суду про стягнення заборгованості є помилковим .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України , позивач не надав розрахунків заборгованості , які б підтверджували розмір заборгованості , крім того , позивач в позовній заяві зазначив ,що заборгованість складає 408 800 грн , разом з тим не вказав з яких платежів складаються ці суми і за який саме період ,

Як видно з матеріалів справи , позивач не надав доказів щодо видачі коштів відповідачу ОСОБА_5 зокрема фінансові касові документи, крім того, надані докази позивачем, в розумінні ст..ст. 58,59,64 ЦПК України не є належними і допустими , і суд мав дати оцінку вказаним доказам.

Відповідно до п. 4 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов»язання за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із визначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків , на які поручитель зобов»язаний сплатити заборгованість , при цьому обов»язок поручителя виконати вимоги кредитора відповідно до п.5 договору поруки наступає не пізніше 5 днів з моменту отримання вимоги .

Будь=яких доказів отримання поручителем ОСОБА_2 вимоги про стягнення заборгованості позивач суду не надав , а відтак висновок , що позивач звернувся з позовом до поручителя в строки визначені законодавством є передчасним. Лист , який є в матеріалах справи не можна вважати вимогою про с плату боргу , оскільки він не містить обов»язкових реквізитів такої вимоги , а саме в ньому не зазначено реквізитів рахунків , наякі поручитель має сплати ти заборгованість ( а.с. 17) .

Відповідно до вимог законодавства , ( ч.4 ст.. 559 ЦК України) позивач мав право на захист свого цивільного права в строк , в межах якого особа може звернутися до суду з такою вимогою.

За договором поруки сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання або одного року від дня укладення договору поруки , якщо строк основного зобов»язання не встановлений , припиняє поруку за умови ,що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя .

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України ( справа № 6-53 цс14 ) , який є обов»язковим відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України , строк дії поруки ( будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб»єктивного права кредитора й суб»єктивного обов»язку поручителя , після закінчення якого вони припиняються.

Оскільки такого звернення до поручителя не було , наявна в матеріалах справи довідка про заборгованість ОСОБА_5 не є належним і допустимим доказом оскільки не свідчить про наявність заборгованості перед позивачем .

Таким чином , суд першої інстанції , не маючи жодного доказу , який би давав підстави для задоволення позову , прийшов до помилкового висновку про стягнення заборгованості з поручителя

Враховуючи ,що відповідно до ст. 60 ЦПК України , позивач не надав належних і допустимих доказів щодо порушення його права , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, , колегія суддів вважає ,що рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313-315 , 316,319 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2017 року - скасувати. Ухвалити нове рішення .

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк » до ОСОБА_2 , 3-я особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді