Справа № 713/1147/17
Провадження №2/713/504/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до Вижницької міської об'єднаної територіальної громади Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до Вижницької міської об'єднаної територіальної громади Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно.

У позові вказувала, що відповідно до заповіту від 25.06.1996 року ОСОБА_3 1/2 свого майна, з чого б воно не складалося та взагалі все те, що належатиме їй на день смерті та все те, на що вона за законом матиме право, заповідала їй. Вона проживала з заповідачем до дня її смерті у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1. Доглядала її, за власний кошт поховала її та після смерті утримує та доглядає даний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1.

16.06.2017 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, однак державний нотаріус відмовила їй у цьому, у зв'язку з тим, що не надано належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Згідно записів погосподарських книг с. Іспас житловий будинок в АДРЕСА_1 належав померлій ОСОБА_3

Інших спадкоємців немає.

Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_3, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташоване в АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача - Вижницької міської об'єднаної територіальної громади Вижницького району Чернівецької області, у судове засідання не з'явися, в адресованій суду заяві просив справу розглядати без участі їх представника, проти позову не заперечують.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 25.02.2002 року, виданого виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок 1988 року побудови, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, загальною вартістю 311680,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту інвентарний №2/74, виготовленого станом на 13.06.2017 року КП «Вижницьке РБТІ» та копіями погосподарських книг Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області особових рахунків НОМЕР_2 за 1996-2000 роки, НОМЕР_3 за 2001-2005 роки.

25.06.1996 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала своєму сину ОСОБА_4 та невістці ОСОБА_1 в рівних частках. 25.06.1996 року заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області Фуштей Г.В. і станом на 28.09.2003 року не змінювався і не скасовувався, що підтверджується його копією.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружиною сина ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 01.03.1975 року, виданого Черешенською сільською радою Вижницького району Чернівецької області.

Позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, вчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки на день її смерті була зареєстрована та проживала з нею у одному будинку, що підтверджується вищевказаними копіями погосподарських книг.

Крім позивача спадкоємцем за заповітом іншої 1/2 частки спадкового майна є її син, а чоловік позивача, ОСОБА_4, який вчасно прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами спадкової справи №101/2017, заведеної 16.06.2017 року у Вижницькій державній нотаріальній конторі Чернівецької області до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов'язкову частку у вказаній спадщині немає.

16.06.2017 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_4 та ОСОБА_1 видано свідоцтво про на спадщину за заповітом на спадщину, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_5, виданого 06.03.1997 року Вижницькою РДА Чернівецької області.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 державним нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що ними не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_3 на дане майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №462/02-31 від 16.06.2017 року, винесеною державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Мицкан Ж.І.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно слід керуватись саме його положеннями.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, Суд приходить до висновку, що житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області належав ОСОБА_3, позивач, як спадкоємець за заповітом вчасно прийняла спадщину після її смерті, спору відносно спадкового майна немає, а тому її позов про визнання права власності на 1/2 частку зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст.524, 534, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 і належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк