Провадження №2/760/4677/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про залишення позовної заяви без руху/

23 червня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та просила: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, 2014 р.н., та ОСОБА_4, 2016 р.н., в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до повноліття дітей, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку; стягнути з відповідача на свою користь 12 000,00 грн., щоб віддати кошти які вона позичала на утримання себе і дітей, коли відповідач відмовлявся це робити.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права, свободи та інтереси фізичних осіб захищаються у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обгрунтоває свої позовні вимоги, зазначенні доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Із аналізу ст. 119 ЦПК України вбачається, що зміст позовної заяви фактично повинен складатися із а) вступної, б) мотивувальної та в) прохальної частини, а також з додатку до позовної заяви та повинен бути підписаний особою, яка її подає.

Позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Як вбачається з тексту поданої заяви позивачка звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів, однак, окрім вищевказаних вимог просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти у сумі 12 000,00 грн.

Однак, позивачкою не зазначено які її права порушуються, оспорюються або не визнаються відповідачем в частині вищевказаних позовних вимог, якими доказами підтверджуються ці обставини, якими нормами чинного законодавства обґрунтовується порушення такого права.

За таких обставин позивачці необхідно зазначити які її права порушуються, оспорюються або не визнаються відповідачем в частині позовних вимог стосовно стягнення коштів в розмірі 12 000 грн., навести обґрунтування цих позовних вимог, зазначити докази на підтвердження кожної обставини, на яку вона посилається, як на підставу своїх вимог, викласти прохальну частину позову чітко і зрозуміло для всіх учасників, зазначити якими нормами чинного законодавства обґрунтовується порушення такого права, якщо воно є, якими діями відповідача порушено право позивача, якщо такі є.

Крім того, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначає суб'єктів та підстави їх звільнення від сплати судового збору.

Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, однак з поданої позовної заяви вбачається, що позивачем окрім вимоги про стягнення аліментів заявлено самостійну майнову вимогу, яка є окремим об'єктом справляння судового збору.

Так, позивачем не було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в частині вимог про стягнення коштів в розмірі 12 000 грн.

Пунктом 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено на 2017 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 1600 грн.

Ст. 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

А тому, одночасно з усуненням недоліків позову в частині позовних вимог стосовно стягнення коштів в розмірі 12 000 грн., позивачеві необхідно доплатити судовий збір за заявлені ним вимоги відповідно до вищезазначених вимог законодавства та надати суду підтвердження відповідної сплати.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки заяви мають бути усунуті шляхом подання окремої вмотивованої заяви з врахуванням викладених в даній ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: