Справа № 342/772/17
Провадження № 2/342/560/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 04.03.1990, головою колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1, був - ОСОБА_2, батько позивача. Вказане, також підтверджується довідками Поточищенької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_6. На момент його смерті, з ним у вказаному житловому будинку проживала його дружина - ОСОБА_3. На час смерті ОСОБА_2 був чинним ЦК УРСР 1963 р. Померлий ОСОБА_2 заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_3. Проживаючи на момент смерті разом із чоловіком, вона фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Таким чином, ОСОБА_3, фактично прийнявши спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2, стала власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_3. Мати позивача мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Згідно Заповіту від 06.05.2015 ОСОБА_3 заповіла житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 синові ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Згідно довідки Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 14.07.2017 № 766, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,14 га. Після смерті ОСОБА_3, позивач звернувся до Приватного нотаріуса, із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса від 07.08.2017, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа. Технічним паспортом на житлове приміщення стверджено, що житловий будинок, який належав ОСОБА_3 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визначено, що ринкова вартість будинку становить 78445,00 грн. (сімдесят вісім тисяч чотириста сорок п'ять грн. 00 коп.).

В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Поточищенська сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області позовні вимоги визнає.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 04.03.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 23 від 14.02.1990 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2.

Довідкою № 326 від 22.05.2015 року, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований на постійне місце проживання і проживає в будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1

У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1960 р., загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., гаражу, 2 шоп, л/кухні, навісу, сараю, стайні, вбиральні, колодязя, 3 огорож, воріт.

Згідно звіту про оцінку житлового будинку, складеного ФОП ОСОБА_6 встановлено, що ринкова вартість житлового будинку та допоміжних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 27.07.2017 року становить 78445 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки № 767 від 14.07.2017 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району встановлено, що станом на 15.04.1991 року в домогосподарстві по АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: голова сім'ї - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_2, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Копією свідоцтва про народження позивача стверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги, в рівних частках, після смерті ОСОБА_2 є його син - ОСОБА_1 (позивач) та дружина - ОСОБА_3.

Довідкою № 765 від 14.07.2017 року, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_3 (мати позивача) та ОСОБА_1 (позивач) прийняли спадщину, оскільки на день смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 році, проживали разом з ним.

За заповітом від 06.05.2015 року, посвідченим секретарем Поточищенської сільської ради, зареєстрованим за № 9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, заповіла на випадок своєї смерті жилий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - синові ОСОБА_1.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Довідкою № 769 від 14.07.2017 року, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3, оскільки на момент її смерті разом з нею проживав та був зареєстрований в домогосподарстві по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Р.Р. Яшан про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.08.2017 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки ним не подані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 766 від 14.07.2017 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради слідує, що за будинком по АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,14 га.

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 392, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.