Справа №479/542/17 22.08.2017 22.08.2017
Провадження №22-ц/784/1882/17
Справа № 479/542/17 Головуючий першої інстанції: Репушевська О.В.
Провадження № 22-ц/784/1882/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.А.

за участі позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що 19 січня 2015 р. вони з відповідачем уклали шлюб, але спільне життя не склалося та з 30 січня 2015 р. відповідач припинив спільне проживання з позивачкою.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивачки, оскільки вона бажає створити нову сім'ю, ОСОБА_2 просила задовольнити вищезазначений позов, а судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 р. позов ОСОБА_2 повернуто позивачу для подання до належного суду, а саме - за останнім відомим місцем проживання відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що ухвала судді є незаконною та просить її скасувати з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

За загальними правилами підсудності, визначеними ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя вважав, що справа не підсудна Кривоозерському районному суду Миколаївської області.

В силу ч. 3 ст. 122 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

В позовній заяві місцем проживання відповідача зазначено адресу: вул. Нижнє-Устрікська смт. Криве Озеро Миколаївської області.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію шлюбу ОСОБА_3 є громадянином Канади.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України судом було зроблено запити щодо місця реєстрації проживання відповідача.

Згідно даних Кривоозерського районного сектору УДМС України в Миколаївської області від 11 липня 2017 року встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за обліками картотеки відділу адресно-довідкової роботи РС УДМС України в Миколаївській області не значиться (а.с. 16).

Згідно довідки виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради Миколаївської області місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Канади не зареєстровано на території смт. Криве Озеро (а.с. 17).

Статтею 1 Закону України «Про правовий статус іноземців і осіб без громадянства» визначено, що іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. За цієї ж нормою особою без громадянства є особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

Таким чином ОСОБА_3 є іноземцем.

Відповідно до положень ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, за окремими винятками, встановленими законодавством, користуються тими самими правами та свободами, несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України.

Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними та юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 410 ЦПК України).

Підсудність цивільних справ з іноземним елементом - це компетенція судів України щодо розгляду та вирішення цивільних справ і вчинення окремих процесуальних дій за участю іноземного елемента.

Згідно положень ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Іноземним елементом згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» є ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що ним регулюються, та дістає вияв в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Розділом XII вищевказаного закону встановлюються загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Так, підсудність визначається на момент відкриття провадження у справі незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст.76 цього Закону.

Положення ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлюють підстави визначення підсудності справ судам України. Зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України (крім справ, щодо яких встановлена виключна підсудність); якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Оскільки суду не надано відомостей, що відповідач має у встановленому порядку зареєстроване місце проживання або місце перебування на території Кривоозерського району Миколаївської області, суд обґрунтовано дійшов висновку, що позовна заява не підсудна Кривоозерському районному суду і вірно повернув її позивачу на підставі ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, посилання на можливість звернення до суду за останнім відомим позивачці місцем проживання відповідача, яке знаходиться в смт. Криве Озеро, не заслуговує на увагу.

В силу ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позивачкою не надано доказів, що зазначена нею адреса відповідача є останнім зареєстрованим його місцем проживання або перебування. Навпаки, згідно отриманих судом відповідей установ, що проводять реєстрацію місця проживання (перебування) фізичних осіб, відомості щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 невідомі.

Що стосується посилань ОСОБА_2 на наявність передбачених ч. 2 ст. 110 ЦПК України підстав для звернення з позовом за її зареєстрованим місцем проживання через неможливість за станом здоров'я виїхати до місця проживання відповідача, то на ці обставини позивачка, звертаючись з позовом, не посилалась і доказів їх наявності суду не надавала.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська