Справа №560/806/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просить визнати за нею право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестя по вул. Миру, 201, Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 станом на 10 травня 2017 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 01 грудня 2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 01 грудня 2016 року помер її батько ОСОБА_6, який за життя мав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестя по вул. Миру, 201, Дубровицького району Рівненської області. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців за заповітом, так як померлий за життя залишив заповіт на її ім'я, якого він склав 13 квітня 2009 року. Згідно вказаного заповіту батько заповів їй все його майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець ОСОБА_6 є власником житлового будинку. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на спадкодавця та внести дані про нього, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно уже неможливо у зв'язку з його смертю.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі.

До початку судового засідання від відповідачів надійшли заяви, в яких вони просять розглядати справу без їх участі, позов визнають.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу ОСОБА_7 позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №198222 (а.с.5) ОСОБА_6 помер 01 грудня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис за №34.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Згідно виписки з погосподарської книги №02-22/1143 від 14 червня 2017, виданої Берестівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.12) в погосподарській книзі №3, особовий рахунок №224-1, будинок №201 по вул. Миру в с. Берестя, рахується за ОСОБА_6.

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається ОСОБА_5 Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок 1963 року забудови, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_6 набув право власності на житловий будинок №201 по вул. Миру в с. Берестя, хоча і не здійснив його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_6 є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 13 квітня 2009 року (а.с.6) ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів своїй дочці ОСОБА_2.

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_2 підтверджується наявною у матеріалах копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №399839 (а.с.9) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ГЮ №022027 (а.с.10).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_2, згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула право власності на нього.

Керуючись статтями 328, 346, 392, 1216, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 10, 60, 212, 215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестя по вул. Миру, 201, Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 станом на 10 травня 2017 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 01 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_8