Справа № 630/319/17
Провадження № 2/630/258/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житловий будинок в порядку забудови, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням змін до нього, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,20 кв.м, житловою площею 21,30 кв.м з господарським будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як за забудовником.

В позовній заяві представник позивача вказувала, що позивач ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, в 1990 році збудували житловий будинок на земельній ділянці, яка була виділена її чоловікові рішенням виконкому Люботинської міської ради народних депутатів від 11 березня 1986 року. Але через свою необізнаність ані вона, ані її чоловік право власності на збудований житловий будинок не зареєстрували. Наразі, своє право власності на 1/2 частину житлового будинку як забудовник позивач не має змоги зареєструвати через смерть чоловіка, ОСОБА_5

Відповідач по справі, ОСОБА_3, подала зустрічний позов, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,20 кв.м, житловою площею 21,30 кв.м з господарським будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 вказувала на те, що спірний будинок був збудований її батьками, ОСОБА_1 і ОСОБА_5, у 1990 році. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 вона прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, інші спадкоємці - ОСОБА_1, дружина померлого, і ОСОБА_2, син померлого, спадщину у встановленому порядку не прийняли. Але вона, ОСОБА_3, не має змоги оформити своє право на спадщину після смерті батька через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явилася, але подала суду заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності, а також висловила свою згоду з зустрічним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про визнання позовних вимог за обома позовами, розгляд справи просив провести за його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, але подала суду заяву про підтримання зустрічного позову і розгляд справи за її відсутності, а також висловила свою згоду з первісним позовом.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Рішенням виконкому Люботинської міської ради народних депутатів від 11 березня 1986 року № 3/169 було виділено ОСОБА_5 земельну ділянку площею 600 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 у безстрокове користування для будівництва житлового будинку.

Дозвіл на проведення робіт по індивідуальному будівництву був виданий ОСОБА_5 29 травня 1987 року архітектором Харківського району Харківської області. В цьому дозволі ОСОБА_5 був визначений як виконавець будівельних робіт на підставі рішення виконкому Люботинської міської ради народних депутатів, акту розбивки та типового проекту.

ОСОБА_5 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 1976 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 виданим 03 липня 1976 року Люботинською міською радою Харківського району.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» станом на 10 травня 2017 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 у 1990 році були збудовані житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 39,20 кв.м, житловою площею 21,30 кв.м з верандою літ. «а», а також навіс літ. «а1», погреб літ. «Б», вбиральня літ. «В», сарай літ. «Г», огорожа 1, 2.

Згідно з довідкою КП «Люботинське БТІ» від 10 травня 2017 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 був збудований у 1990 році і не являється самочинним. Однак, право власності на житловий будинок від моменту завершення будівництва не було зареєстровано.

У суду не виникає сумнівів, що спірний житловий будинок був збудований подружжям ОСОБА_5 і ОСОБА_1, оскільки така обставина підтверджена письмовими доказами, а також визнана усіма сторонами по даній справі.

Відповідно до ст. 105 ЦК України 1963 року, громадянин, який збудував або будує жилий будинок без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Однак, відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30 липня 2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 житловий будинок не вважається самочинно збудованим, а від так він є придатним до експлуатації і право власності на нього може бути зареєстровано за забудовником у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 101 ЦК України 1963 року, у подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Відповідно до ст.ст. 22, 25, 27-1 КЗпШС України, які діяли під час виникнення правовідносин, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 були збудовані та набуті ОСОБА_5 і ОСОБА_1 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому є таким, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 28 КпШС УРСР у спільній сумісний власності майна подружжя їх частки визначаються рівними. Отже кожному з подружжя має належати по 1/2 частині спірного домоволодіння.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є забудовником спірного житлового будинку з надвірними будівлями, суд визнає за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями і спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 16 лютого 2016 року, та після нього залишилась спадщина у виді 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1

За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5, до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області звернулася його дружина ОСОБА_1 з заявою від 22 березня 2016 року про відмову від прийняття спадщини та на підставі цієї заяви була заведена спадкова справа № 81/2016. Крім того, з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернулася 22 березня 2016 року донька спадкодавця ОСОБА_3 Але свідоцтво про право на спадщину за законом на частину дитлового будинку нікому не видавалось та заповіт від імені померлого не посвідчувався.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається в матеріалів справи, позивач за первісним позовом, ОСОБА_1, хоча й проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але від прийняття спадщини вона відмовилась.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 являється спадкоємцем першої черги, її родинні відносини зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 24 лютого 1978 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбі № 9 від 10 листопада 2016 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 07 квітня 2010 року та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 від 22 квітня 2011 року, якими підтверджується послідовна зміна дівочого прізвища «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Інший спадкоємець, відповідач ОСОБА_2, який є сином спадкодавця ОСОБА_5, спадщину у встановленому порядку не прийняв.

Аналізуючи докази, суд вважає, що у зв'язку з підтвердженням факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом має належати 1/2 частина житлового будинку з господарським будівлями і спорудами.

За таких обставин, суд задовольняє первісний і зустрічний позови в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 ЦК України 1963 року, ст.ст. 22, 25, 27-1 КЗпШС України, ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,20 кв.м, житловою площею 21,30 кв.м з господарським будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як за забудовником.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,20 кв.м, житловою площею 21,30 кв.м з господарським будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін