Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по несплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по несплаті аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму неустойки (пені) за несплату аліментів в розмірі 6 094,15 грн. та 543,97 грн. судового збору.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Зазначає про те, що розмір заборгованості по аліментах, виконаний позивачем, не може бути покладений в основу розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідно до ч.4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору судом.

Вказує, що розрахунок сплати аліментів від 16.12.2015 року, виконаний позивачем, є неправильним, з огляду на те, що в період з вересня 2012 року по листопад 2015 року, аліменти сплачувались ним по мірі можливостей повністю або частково, проте відомості про це у запропонованому позивачем розрахунку частково упущені (зокрема немає відомостей про сплату аліментів у червні 2013 року на суму 500 грн., у березні 2014 року на суму 500 грн., у листопаді 2014 року на суму 1000 грн., у листопаді 2015 року на суму 1005 грн.).

Зазначає, що розрахунок сплати аліментів від 16.12.2015 року, виконаний позивачем, є відмінним від розрахунку заборгованості по аліментах від 25.02.2016 року за період з вересня 2012 року по лютий 2016 року, який виконано ВДВС Рівненського МУЮ.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього неустойку по несплаті аліментів за червень 2013 року, березень 2014 року, листопад-грудень 2015 року.

Не заперечує, що ним частково було допущено прострочення сплати аліментів в період з вересня 2012 року по грудень 2015 року, однак зазначає, що таке прострочення сталося за наявності обставин, які виключають його вину у виникненні заборгованості.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи замовною кореспонденцією, однак за її отриманням не зявилась, за місцем проживання 07 та 12 липня 2017 року не вручена та повістка була повернута до суду за закінченням терміну зберігання, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в шлюбі, який розірвано 06 листопада 2012 року та мають спільну дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2012 року. Даним рішення також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в сумі 500 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову (26 вересня 2012 року) до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Згідно з розрахунку заборгованості по аліментах від 25 лютого 2016 року, здійсненого державним виконавцем ВДВС Рівненського МУЮ ОСОБА_5, встановлено, що заборгованість згідно виконавчого листа № 1715/17759 від 22.11.2012 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, станом на 25.02.2016 року відсутня (а.с.63).

Відповідно до розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів наведеного позивачкою до заяви про зменшення позовних вимог, розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів, який підлягає до стягнення з ОСОБА_2 за період з вересня 2012 року по січень 2016 року, становить 6094,15 грн. (а.с.35-37).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку, що наданий позивачем розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, згідно якого розмір неустойки складає 6094,15 грн., визнав таким, що складений у відповідності до положень ст. 196 СК України.

Такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.195 СК України та ст.74 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" (який діяв на час виникнення спору), розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Відповідно розрахунку заборгованості по аліментах від 25 лютого 2016 року, здійсненого державним виконавцем ВДВС Рівненського МУЮ ОСОБА_5С за період з 26 вересня 2012 року по лютий 2016 року включно нараховані аліменти в сумі 20 583,30 грн. У цей період відповідачем сплачено : 1000 грн. в грудня 2012 року, 500 грн. в січні 2013 року, 502,47 грн. в березні 2013 року, 500 грн. в червня 2013 року, 1000 грн. в серпні 2013 року, 500 грн. в листопаді 2013 року, 500 грн. в лютому 2014 року, 500 грн. в березні 2014 року, 700 грн. в травні 2014 року, 1500 грн. в червні 2014 року, 1000 грн. в грудні 2014 року, 300 грн. в березні 2015 року, 1000 грн. в липні 2015 року, 1005,03 грн. в листопаді 2015 року та 500 грн. в лютому 2016 року, а всього на суму 10505,03 грн. 23.02.2016 року боржником сплачено 12 441,21 грн., заборгованість станом на 25.02.2016 року відсутня (а.с.63).

Із вказаного розрахунку заборгованості слідує, та визнається відповідачем в апеляційній скарзі, що аліменти відповідачем сплачувались нерегулярно на не в повній мірі, що відповідно до ст. 196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач протягом вказаного періоду добровільно неодноразово сплачував аліменти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій, оскільки нарахування пені за прострочення сплати аліментів має здійснюватися у відповідності до розрахунку наданого державним виконавцем.

Сторонами дії державного виконавця з приводу визначення розміру заборгованості за аліментами не оскаржувались.

Позивач просить стягнути неустойку за період з 26 вересня 2012 року по січень 2016 року включно, даний період включено в розрахунок заборгованості наданий державним виконавцем. Таким чином, розмір неустойки має бути розрахований за період з 26 вересня 2012 року до 31 січня 2016 року, саме цей період зазначено в розрахунку здійсненому позивачем доданим до заяви про зменшення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що немає підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки не доведено існування в нього умислу щодо не сплати чи ухилення від сплати аліментів, а значить не підтверджено належними і допустимими доказами існування в нього та його діях вини в утворенні заборгованості по аліментах, не заслуговують на увагу та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які були належним чином досліджені судом 1-ї інстанції.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Статтями 180, 196 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину та відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідачем не надано доказів об'єктивної неможливості надання утримання ним своїй дитині. Тобто апелянт не спростував наявності своєї вини у виникненні заборгованості по аліментах.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Факт неповного виконання платником аліментів ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 не заперечувався, підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними помісячно державним виконавцем.

При ухваленні рішення суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку про покладення на відповідача обов'язку сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину.

Разом з тим, розрахунок суми заборгованості наданий позивачем до матеріалів справи з яким погодився суд 1-ї інстанції було здійснено без врахування вищезазначених вимог закону.

Виходячи із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів ОСОБА_2, складеного державним виконавцем, станом на 25 лютого 2016 року за період з 26 вересня 2012 року до січня 2016 року (період заявлений позивачем), сума неустойки дорівнюватиме 3983 грн. 16 коп., яка обчислюється у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за кожен місяць прострочки, розрахованих державним виконавцем (83,30 грн. х 1% х 5 днів (за вересень 2012р.)+ 500 грн. х 1% х 31 день (за жовтень 2012р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за листопад 2012р.) + 500 грн. х 1% х 28 днів (за лютий 2013р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за квітень 2013р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за травень 2013р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за липень 2013р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за вересень 2013р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за жовтень 2013р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за грудень 2013р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за січень 2014р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за квітень 2014р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за липень 2014р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за серпень 2014р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за вересень 2014р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за жовтень 2014р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за листопад 2014р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за січень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 28 днів (за лютий 2015р.) + 200 грн.(500-300) х 1% х 12 днів (за березень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за квітень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за травень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за червень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за серпень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 30 днів (за вересень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за жовтень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за грудень 2015р.) + 500 грн. х 1% х 31 день (за січень 2016р.).

Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за грудень 2012 року, січень 2013 року, березень 2013 року, червень 2013 року, серпень 2013 року, листопад 2013 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року, грудень 2014 року, 19 днів березня 2015 року, липень 2015 року, листопад 2015 року не може бути нарахована та стягнута, оскільки відсутня заборгованість зі сплати аліментів за вказані місяці.

У зв'язку з наведеним на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 25.02.2012р. до 31.01.2016р. в розмірі 3983 грн. 16 коп.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, то з ОСОБА_3 на його користь підлягає до стягнення половина сплаченого судового збору за її подачу, тобто 299,18 грн.

Враховуючи викладене, оскільки місцевим судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення по справі та його висновки не в повній мірі їм відповідають, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру неустойки за прострочення сплати аліментів.

Керуючись ст. ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 309 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 6094,15 грн. - змінити.

Зменшити суму стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 6094,15 грн. до 3983,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 299,18 грн. - частину понесених ним витрат з оплати судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.О. Гордійчук

ОСОБА_6