Справа №461/923/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

Головуючого судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк», третя особа ТзОВ «ФК «Рантьє» про визнання кредитного договору нікчемним із застосуванням наслідків недійсності нікчемного кредитного договору,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання кредитного договору нікчемним із застосуванням наслідків недійсності нікчемного кредитного договору, посилаючись на те, що між сторонами було укладено кредитний договір № Р30.187.72264 строком на 30 місяців, з датуванням видачі кредиту датою списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок, за яким ПАТ Ідея Банк надано позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором під зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 28.11.2016 року кредит було повернуто. 23.11.2016 року до позивачки надійшли документи виконавчих дій за виконавчим провадженням № 52725564. За відомостями отриманої копії постанови ВП № 52725564 про звернення стягнення на доходи боржника від 01.11.2016 року борг в розмірі 32 821, 59 грн. з боржника ОСОБА_1 стягується на користь стягувача ТОВ ФК Рантьє. Зазначила, що звернулась до Криворізького відділення ПАТ Ідея Банк за роз'ясненнями про борг в розмірі 32821,59 грн. ТОВ ФК Рантьє та причетності ПАТ Ідея Банк до нього, з відкриттям у відношенні до позивачки виконавчого провадження № 52725564. Вказує на те, що головним ПАТ Ідея Банк за місцем знаходження у місті Львів вулиця Валова, 11 надіслано пакет документів щодо виникнення грошового кредитного зобов'язання позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № Р23.187.73362 від 21.07.2014 року перед ПАТ Ідея Банк за місцем знаходження у місті Львів вулиця Валова, 11 та відступу останнім факторові ТОВ ФК Рантьє своєї грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 Просить визнати даний кредитний договір недійсним, оскільки про такий вона не знала, коштів не отримувала та не вступала з банком в правовідносини по договорі Р23.187.73362 від 21.07.2014 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили такий задоволити, з підстав викладених у фабулі позову.

Представник відповідача проти позову заперечила та просила відмовити в задоволенні такого.

Заслухавши думку у часників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, за наступних обставин.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 29.08.2013 року між ОСОБА_1 та кредитодавцем Публічним акціонерним товариством Ідея Банк, було укладено кредитний договір № Р30.187.72264 строком на 30 місяців, який станом на 28.11.2016 року було повернуто.

Державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС міста ОСОБА_4 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за виконавчим написом приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_5 № 820 відкрито виконавче провадження № 52725564, і за винесеними виконавчими документами з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана ТОВ ФК РАНТЬЕ, якому ПАТ Ідея Банк за місцем знаходження у місті Львів вулиця Валова, 11 за договором факторингу № 31/12-1 відступлено право вимоги за кредитним договором № Р23.187.73362 від 21.07.2014 року, стягуються грошові кошти боргу в розмірі 32821, 59 грн., виконавчого збору в розмірі 3282, 16 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 165,00 грн..

Враховуючи те, що виконавче провадження № 52725564 відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса КМНО ОСОБА_5 за заявою стягувача третьої особи ТОВ ФК РАНТЬЕ, якому ПАТ Ідея Банк за договором факторингу № 31/12-1 відступлено право вимоги за кредитним договором № Р.23.187.73362, позивач та її представник покликались на те, що ПАТ Ідея Банк за місцем знаходження у місті Львів вулиця Валова, 11, скористався відомостями електронної бази даних за раніше укладеними кредитними договорами, при відсутності дозволу на обробку персональних даних переніс данні кредитного договору № Р30.187.72264 між ОСОБА_1 та ПАТ Ідея Банк від 29.08.2013 року на новий бланк кредитного договору № Р23.187.73362 від 21.07.2014 року, й уклав його без участі сторони позичальника ОСОБА_1 та його (позичальника) підпису.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що передбачено ч. 1 ст. 58 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, що передбачено ч.1 ст. 143 ЦПК України.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №2167 від 22.06.2017 року, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1, розташований у графі «Позичальник» розділу «Підписи сторін» у кредитному договорі № Р23.187.73362 від 21.07.2014 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_1

Заперечення представника відповідача з приводу того, що усі обґрунтування підставності позовних вимог є надуманими та такими, що покликані ввести суд в оману, та уникнути сплати відсотків за користування кредитними коштами, як наслідок визнання договору недійсним, не можуть бути прийняті судом, оскільки вони спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи №2167 від 22.06.2017 року.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), що встановлено ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Згідно п. 4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам роз'яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору нікчемним із застосуванням наслідків недійсності нікчемного кредитного договору підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 202, 207, 215, 509, 1055 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 57, 58, 59, 60, 88, 143, 208, 209, 213 - 215, 224 - 226, 228, 294 ЦПК України, п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк», третя особа ТзОВ «ФК «Рантьє» про визнання кредитного договору нікчемним із застосуванням наслідків недійсності нікчемного кредитного договору - задовольнити.

Визнати кредитний договір Р23.187.73362 від 21.07.2014 року., укладений від імені ОСОБА_1 з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» - нікчемним.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 3095,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.