Справа № 682/1535/17
Провадження № 2/682/711/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в и р і ш и в

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаду спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області.

Стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області в користь ОСОБА_1 9300 грн 16 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день розгляду справи судом.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць в сумі 4853 грн 60 коп звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Справа № 682/1535/17

Провадження № 2/682/711/2017

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в.

06.06.2017 р ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просять поновити строк звернення до суду з позовом про захист порушеного права, скасувати наказ № 24.01-36/25 від 04.05.2017 р про звільнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 36 КЗпП України, зобовязати відповідача поновити ОСОБА_1 на роботі на посаду спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, зобовязати відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 пояснила, що 21.12.2016 року вона була призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій Славутського міського управління праці та соціального захисту населення на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років основного працівника. 27 січня 2017 року найменування "Славутське міське управління праці та соціального захисту населення" змінено на "Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області". 04.05.2017 року її було звільнено з роботи з посади спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій Управління на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку з виходом основного працівника з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років. Вважає своє звільнення незаконним, так як на момент звільнення вона була вагітна, відповідач не вжив заходів для її працевлаштування, не забезпечив збереження заробітної плати на три місяці з дня закінчення строкового трудового договору. Тому просить позов задовольнити, скасувати наказ № 24.01.-36/25 від 04.05.2017 р про її звільнення, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день розгляду справи судом з розрахунку заробітної плати, отриманої нею за два повні місяці роботи у січні та лютому 2017 року.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково і пояснив, що дійсно 21.12.2016 року позивачка ОСОБА_1 була прийнята на роботу в Славутське міське управління праці та соціального захисту населення та призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу грошових виплат і компенсацій на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років основного працівника. 27 січня 2017 року найменування "Славутське міське управління праці та соціального захисту населення " змінено на "Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області". 21 березня 2017 р основний працівник вийшов на роботу у звязку із закінченням відпустки по догляду за дитиною до трьох років. Таким чином строк трудового договору з позивачкою закінчився 20 березня 2017 р. З 20 березня 2017 р по 03 травня 2017 р позивачка перебувала на лікарняному у звязку з непрацездатністю з приводу травми коліна. 04.05.2017 року ОСОБА_1 вийшла на роботу та була звільнена з посади спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій Управління у звязку з виходом основного працівника з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Про вагітність ОСОБА_1 було відомо керівнику управління, однак не було вільної посади, на яку можна було її перевести. Вважає, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно здійснити з доходів, отриманих позивачкою у березні-квітні 2017 р, тобто за два останні місяці, що передували звільненню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2016 р ОСОБА_1 прийнята на роботу в Славутське міське Управління праці та соціального захисту населення та працювала на посаді спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років основного працівника, що стверджується записом № 40 в трудовій книжці (а.с.5-8 зворот).

27.01.2017 р Славутське міське управління праці та соціального захисту населення перейменоване в Управління соціального захисту населення виконкому Славутської міської ради (а.с.59).

Наказом начальника Управління від 04.05.2017 р № 24.01-36/25 ОСОБА_1 звільнена з роботи з посади спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку з виходом основного працівника з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.41).

Суд знаходить звільнення ОСОБА_1 незаконним з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, наприклад на час відпустки працівниці по догляду за дитиною, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у звязку з закінченням строку.

Згідно з частиною третьою статті 184 КЗпП звільнення, зокрема, вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням. Обовязкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 постанови від 6 листопада 1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП, зокрема, вагітних жінок провадиться з обовязковим працевлаштуванням. Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обовязок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоровя). Передбачені частиною третьою статті 184 КЗпП гарантії поширюються і на випадки звільнення у звязку з закінченням строку договору зазначених працівників, коли вони були прийняті на сезонні роботи.

При дослідженні відомостей жіночої консультації Славутської ЦРЛ встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як вагітна з 27.01.2017 р.; періодично в робочий час відвідувала лікарів з метою проведення обстеження, зокрема: 08.02.2017 р, 15.02.2017 р, 17.03.2017 р (а.с.10-15). З довідки Славутської ЦРЛ вбачається, що станом на 03.07.2017 р строк вагітності ОСОБА_1 27-28 тижнів (а.с.37). Наведене дає суду підстави вважати обґрунтованим твердження позивачки про те, що адміністрація Управління соціального захисту населення виконкому Славутської міської ради знала про вагітність ОСОБА_1, проте їй не була запропонована інша робота в Управлінні, від якої вона відмовилась.

Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав обовязок по працевлаштуванню, якщо працівниці не було надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад за станом здоров"я)

Враховуючи вимоги ст.. 184 КЗпП України про заборону звільнення вагітних жінок, суд вважає наказ від 04.05.2017 р № 24.01-36/25 про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку з виходом основного працівника з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років незаконним, а тому його слід скасувати.

Відповідно до ст.. 11 КЗпП України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст.. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

На підставі викладеного суд знаходить, що з метою захисту трудових прав позивачки спір підлягає вирішенню шляхом поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій Управління соціального захисту населення виконкому Славутської міської ради, а не шляхом зобовязання до вчинення дій.

Відповідно до ч. 2 ст.. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на

підприємстві, в установі, організації менше двох календарних

місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за

фактично відпрацьований час. ( Абзац третій пункту 2 із змінами,

внесеними згідно з Постановою КМ N 1266 ( 1266-2001-п ) від

26.09.2001). Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку ( Абзац четвертий пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 1398 ( 1398-99-п ) від 30.07.99 ).

З Табелів обліку використання робочого часу за березень, квітнень 2017 р вбачається, що ОСОБА_1 з 20 березня 2017 р по 30 квітня 2017 р перебувала на лікарняному (а.с.45-46). Тому її середню заробітну плату слід обчислювати виходячи з виплат за попередні два місяці роботи: січень лютий 2017 р.

Провівши розрахунки, судом встановлено, що в користь позивачки слід стягнути 9300 грн середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зокрема: заробітна плата ОСОБА_1 за січень лютий 2017 р становить відповідно 4488,55 грн та 5218,88 грн., разом 9707,43 грн. Відпрацьовано у цих місяцях 40 робочих днів. Тому середньоденний заробіток становить 242,68 грн ( 9707,43 : 40 = 242,68 грн). Час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на роботі становить 47 робочих днів ( з 01 травня по 13 липня 2017 р). За вказаний період заробітна плата становить 11405,96 грн (242,68 х 47 = 11405,96). У травні і червні 2017 р ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю: травень 825,80 грн (а.с.30), червень - 1280,00 грн (а.с.39). Отже, середня заробітна плата, що підлягає стягненню в користь позивачки за час вимушеного прогулу становить 9300 грн 16 коп ( 11405,96 825,80 1280,00 = 9300,16).

На підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України суд приймає рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не зобовязання до виплати. Тому з метою захисту прав та законних інтересів позивачки сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Відповідно до ст.. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду в межах місячного строку з дня вручення копії наказу про звільнення від 04.05.2017 р., тобто в наступний за вихідним робочий день, оскільки останній день місячного строку припадав на вихідний 04.06.2017 р.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про судовий збір» Управління соціального захисту населення звільнене від сплати судових витрат.

Керуючись ст..ст. 8,10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 36 п. 2, 184 ч. 3, 233, 235 КЗпП України, суд

в и р і ш и в.

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаду спеціаліста І категорії відділу грошових виплат та компенсацій Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області.

Стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області в користь ОСОБА_1 9300 грн 16 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день розгляду справи судом.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць в сумі 4853 грн 60 коп звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя