Справа № 629/1545/17
Номер провадження 2/629/917/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, -
Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 30 грудня 2014 року сталася ДТП з вини ОСОБА_2, в результаті чого його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку спеціаліста вартість відновлювальних робіт складає 116972 гривні. Цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Ганарт-Авто», полісом обовязкового страхування АІ/1992707. Позивач 05.03.2015 року звернувся з письмовою заявою до страховика щодо виплати страхового відшкодування, яке ним було отримано 11.03.2015 року, але до теперішнього часу ніяких страхових сум не відшкодовано. В звязку з чи просить стягнути з відповідача по справі на його користь страхове відшкодування у розмірі 100000 гривень, оскільки ліміт страхового відшкодування за полісом складає саме таке суму, а також витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду у розмірі 640 гривень.
16 травня 2017 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача по справі на його користь грошову суму у розмірі 100000 гривень, оскільки ліміт страхового відшкодування за полісом складає саме таке суму, а також витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду у розмірі 1000 гривень.
Позивач в судове засідання не зявився, але надав клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності. Також просив у разі неявки відповідача по справі ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Урядовий курєр» за № 146 (6015) від 08.08.2017 року, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, наданої у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1В про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.
У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.
З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2014 року о 14-10 годині на а/д Мерефа-Лозова-Павлоград 78 км+700м, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1 ПДР України.
Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с.8).
Дана постанова відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто».
05 березня 2015 року позивач звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про страхове відшкодування (а.с.9). Проте, звернення позивача були залишені страховою компанією поза увагою.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Стаття 979 ЦПК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до п. 9.1, п. 9.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Статтею 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у п.36.2 ст.36 Закону про обов'язкове страхування, за приписом якої страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
Згідно п. 33.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Відповідно до пп. 5, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення відшкодування, подані з порушенням строку, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.
Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Згідно ст. 36 вищевказаного Закону України, на Страховика покладено обов'язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до вимог ст. 22 вищевказаного Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик зобовязаний протягом 10 робочих днів направити свого представника на місце дорожньо-транспортної пригоди та/або до місцезнаходження пошкодження майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, тільки в разі не зявлення представника страховика у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта.
Однак, дані вимоги закону страховою компанією виконанні не були і позивач звернувся до субєкта оціночної діяльності з метою визначення розміру завданих автомобілю НОМЕР_2, збитків.
Згідно акту виконаних робіт № б/н від 14.09.2015 року вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 116 972,00 гривні. (а.с.11).
Тобто сума страхового відшкодування не може перевищувати ліміту. Франшиза за полісом страхування складає 0 гривень. Так, сума по акту виконаних робіт складає 116972 гривні, що більше ніж ліміт страхового відшкодування за полісом страхування, а тому сума страхового відшкодування повинна дорівнювати ліміту у розмірі 100000 гривень
Згідно з правовою позицією Верховного суду України яка міститься в постанові від 20.01.2016 № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого позивачем розрахунку вартості матеріальних збитків і приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та їх слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення судового збору у розмірі 1000 гривень з відповідача по справі підлягають задоволення, оскільки позивачем судові витрати у зазначеному розмірі, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, що документально підтверджено квитанцію № 0.0.754579207.1 від 27.04.2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 979, 999, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 34, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 20 Закону України «Про страхування», суд, -
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Смірнова