Справа № 463/5515/16-ц
Провадження № 2/463/649/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирича С.В.

з участю секретаря судових засідань Попович Х.І.

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Тузяк І.І.

третьої особи ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_4 про скасування висновку органу опіки та піклування, суд -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, третіх осіб про скасування висновку (рішення) органу опіки та піклування від 10.11.2016 року про відмову в наданні дозволу ОСОБА_4 подарувати ОСОБА_2 належну на праві приватної власності ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, де зареєстрований та проживає малолітній ОСОБА_5, 2011 року народження; надання дозволу органу опіки та піклування на розгляд заяви позивача щодо надання дозволу ОСОБА_4 подарувати ОСОБА_2 належну на праві приватної власності ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, де зареєстрований та проживає малолітній ОСОБА_5, 2011 року народження без надання органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради згоди на вчинення вказаного правочину батьком дитини - ОСОБА_6.

Свої вимоги мотивує тим, що у листопаді 2016 року звернулася до органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на дарування належної на праві приватної власності її бабці ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 їй-позивачу, де разом з позивачем зареєстрований малолітній ОСОБА_5, 2011 року народження. У задоволенні звернення їй було відмовлено у зв'язку з тим, що в пакеті документів відсутня заява-згода батька дитини ОСОБА_6 Вказана квартира належить на праві приватної власності бабусі позивача - ОСОБА_4, у даній квартирі проживає позивач та її неповнолітній син, правове становище якого не погіршиться, оскільки мати стане власником майна. Шлюб з батьком дитини ОСОБА_6 було розірвано в березні 2015 року, у вказаній квартирі він не проживав та не був зареєстрований, однак неодноразово категорично відмовився надати письмову заяву-згоду на оформлення права власності на квартиру на ім'я ОСОБА_2 У зв'язку з наведеним змушена звертатись до суду, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним вище, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що при вирішенні питання про надання дозволу на відчуження квартири орган опіки користується інформаційною карткою адміністративної послуги, яка затверджена рішенням виконавчого комітету ЛМР від 09.10.2015 року № 581, яка серед документів і передбачає заяву-згоду батька. Тому орган опіки правомірно не прийняв рішення без цієї заяви. В частині зобов'язання надати дозвіл позов визнала, оскільки на її думку права неповнолітнього не порушуються.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що квартира належить їй на праві власності, вона хоче подарувати таку своїй онуці ОСОБА_2, тому жодної згоди батька дитини непотрібно, житлові права неповнолітнього не порушуються.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився повторно, причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі в їх сукупності, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с7) квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4.

З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки (а.с.8) у вищевказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має намір подарувати квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 своїй онуці - ОСОБА_2, яка, в свою чергу, є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.4).

У відповідності до положень ст. 717-718 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Дійсно, частина третя статті 17 Закону України «Про охорону, дитинства» визначає, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до частини третьої статті 18 вищезазначеного Закону органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Таким чином, для відчуження спірного житла, яке належить прабабці неповнолітньої особи, згоди батька дитини не потрібно, оскільки у відповідності до положень ст. ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 317 ЦК України власник розпоряджається своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а обмеження, які визначені ст.ст. 17,18 Законом України «Про охорону, дитинства» до цих правовідносин не можуть застосовуватися, оскільки майно не відчужується батьками неповнолітньої особи, в даному випадку неповнолітній надалі проживатиме у квартирі, яка перейде у власність його матері.

Таким чином, перехід права власності від прабабусі неповнолітнього ОСОБА_5 до його матері жодним чином не погіршить становище дитини та не звузить обсяг його прав.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, зокрема, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Частина 5 ст. 177 СК України містить вичерпний перелік підстав, коли орган опіки та піклування може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини, зокрема, коли між батьками дитини немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується батьком дитини ОСОБА_6, що останній відмовляється надати свою згоду на здійснення ОСОБА_4 дарування квартири ОСОБА_2, при цьому батько дитини у цій квартирі не проживає та не є зареєстрований.

Беручи до уваги вищенаведене, те, що власник майна має право вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, укладення договору дарування квартири не порушить жодних прав неповнолітньої дитини, вона і надалі проживатиме у спірній квартирі з матір'ю, а тому для дарування квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не потребує згода ОСОБА_6

З врахуванням наведеного орган опіки і піклування зобов'язаний розглянути заяву позивача і надати дозвіл на вчинення правочину дарування квартири без згоди третьої особи ОСОБА_6

Разом з тим вимоги про скасування висновку (рішення) органу опіки від 10.11.2016 року про відмову у наданні дозволу не підлягають до задоволення, оскільки такий висновок не надавався.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Зобов'язати Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу ОСОБА_4 подарувати ОСОБА_2 належну на праві приватної власності ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, де зареєстрований та проживає малолітній ОСОБА_5, 2011 року народження, без надання згоди ОСОБА_6, який є батьком ОСОБА_5, на вчинення правочину в інтересах дитини.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.