Справа № 372/250/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/3322/17 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 33 21.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Журби С.О.

Сержанюка А.С.

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгострах» про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернулася до суду з наведеним позовом.

Вимоги обґрунтовувала тим, що в листопаді 2016 року з вини відповідача, її квартиру було затоплено, чим завдано матеріальні збитки на суму 20911 грн та заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінила в 5000 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача послуги юристів розмірі 600 грн та спеціаліста за складення кошторису в розмірі 1000 грн, а також судовий збір в розмірі 2091 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2017 року позов задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14281 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 тис. грн, судові витрати в розмірі 1600 грн, а всього 18881 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням не погодився і подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

Позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

08 листопада 2016 року належне позивачеві житлове приміщення було затоплено водою з квартири № 24 цього ж будинку, що розташована двома поверхами вище та власником, якої є відповідач. Причиною затоплення являється вихід з ладу бойлера у ванній кімнаті квартири № 24 (текла вода із-під панелі індикатора підігріву води), внаслідок чого майну позивача було заподіяно перелічені в акті пошкодження, що підтверджується актом ТОВ «МЖЦ» від 15 листопада 2016 року, фотокартками та іншими матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд виходив з того, що під час судового розгляду позивачем було частково доведено розмір заподіяної шкоди на суму 14281 грн. Крім того, за висновком суду, знайшли підтвердження посилання позивача на те, що внаслідок затоплення її квартири, нанесення їй матеріального збитку діями відповідача, ухилення ним від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позивач перенесла душевні хвилювання, чим їй було спричинено моральну шкоду, тому нанесена такими неправомірними діями відповідача моральна шкода підлягає відшкодуванню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з цими висновками районного суду, оскільки вони ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідають фактичним обставинам справи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України. Крім того, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Таким чином, позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував і не довів відсутності своєї вини.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а також дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задовольнити позов частково.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, апелянтом, не зважаючи на його позицію в апеляційній скарзі, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які брали участь у справі, їх права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та сприяв здійсненню їхніх прав.

Не зважаючи на це відповідачем клопотань не заявлено.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що не мають правового підґрунтя і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303- 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий С.В. Лівінський

судді: С.О. Журба

А.С. Сержанюк