Справа № 201/7610/17
Провадження № 2о/201/95/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особи Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, Пята Дніпровська державна нотаріальна контора) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (а.с. № 3 7), визначивши заінтересованими особами Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації та Пяту Дніпровську державну нотаріальну контору.

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що 13.02.1996р. на підставі договору дарування він отримав у дар від батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру № 12, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Договір був посвідчений державним нотаріусом Пятої ДДНК ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 5-467, зареєстрований у ДМБТІ. На договорі проставлена відмітка, де вірно зазначене його прізвище, імя та по-батькові на російській мові. До технічного паспорту на квартиру внесено відповідний запис про нового власника квартири, яким став заявник, та про підставу виникнення права власності вищевказаний договір дарування. При цьому його прізвище, імя та по батькові було зазначено вірно, оскільки запис був здійснений на російській мові.

У квітні 2017р. він вирішив продати квартиру та звернувся до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 з метою оформлення правочину. Нотаріусом був отриманий лист від КП «ДМБТІ» ДОР від 11.04.2017р. № 4619, в якому було зазначено, що станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, містяться відомості про право власності ОСОБА_6, що виникло на підставі договору дарування від 13.02.1996р.

Отже, було виявлено, що при складенні договору дарування нотаріусом допущена помилка у його прізвищі, а саме, замість правильного «Прокофєв», помилково зазначено «Прокофев». Аналогічні помилки були й у прізвищах батьків, які наразі вже померли.

Звертає увагу суду на те, що у договорі дарування, крім його прізвища, імя та по батькові, є дані про місце проживання на час укладення договору: АДРЕСА_3. Це ж місце проживання зазначене в паспорті громадянина України, який сам по собі підтверджує правильність написання прізвища українською мовою - «Прокофєв» та ідентифікує його, як власника квартири у договорі дарування. До того ж правильність написання прізвища українською мовою - «Прокофєв», підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, виданою 28.11.1997р. ДПА у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська.

27.04.2017р. він звернувся до Пятої ДДНК із заявою про виправлення помилки, але йому відмовлено, оскільки нотаріус ОСОБА_4 в Пятій ДДНК не працює.

Також 27.04.2017р. він подавав до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області запит про місце роботи нотаріуса ОСОБА_4, на яку отримав відповідь, що ОСОБА_4 державним нотаріусом не працює, приватну нотаріальну діяльність не здійснює.

Вичерпавши можливість усунути вказану помилку нотаріусом, він звернувся до суду із даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа договору дарування, встановлення якого необхідно йому для розпорядження власністю. А тому, посилаючись на норми ст.ст. 234, 256 - 258 ЦПК України, просив вимоги заяви задовольнити.

Заявник в судове засідання не зявився, 18.07.2017р. надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 26).

Представники зацікавлених осіб - КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, Пятої ДДНК в судове засідання 18.07.2017р. не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями з відміткою про вручення (а.с. № 24, 25). Про причини своєї неявки суду не повідомили, із клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звернулися.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутністю заявника та заінтересованих осіб та без фіксування процесу технічними засобами, на підставі ст. 169 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.02.1996р. на підставі договору дарування ОСОБА_1 отримав у дар від батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру № 12, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчений державним нотаріусом Пятої ДДНК ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 5-467 (а.с. № 8, 9).

Вказаний договір 08.04.1996р. зареєстрований у Дніпропетровському БТІ, про що на договорі проставлена відмітка, де зазначене прізвище, імя та по-батькові заявника на російській мові «Прокофьев Вадим Михайлович» (а.с. № 9).

До технічного паспорту на квартиру, виготовленого ще 08.12.1995р., внесено відповідний запис про нового власника квартири, яким став заявник, де також зазначене прізвище, імя та по-батькові заявника на російській мові «Прокофьев Вадим Михайлович» (а.с. № 10). Також у технічному паспорті вказано на підставу виникнення права власності вищевказаний договір дарування.

У квітні 2017р. заявник вирішив продати квартиру та звернувся до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 з метою оформлення правочину. Нотаріусом в ході формування нотаріальної справи отриманий лист від КП «ДМБТІ» ДОР від 11.04.2017р. № 4619, в якому зазначено, що станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, містяться відомості про право власності Прокоф ева ОСОБА_7, що виникло на підставі договору дарування від 13.02.1996р., посвідченого Пятою ДДНК за реєстром № 5-467, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №140п за реєстровим №29 (а.с. № 11).

Отже при складенні договору дарування українською мовою у 1996 році нотаріусом була допущена помилка у прізвищі заявника, а саме, замість правильного «Прокофєв» помилково зазначено «Прокофев». Як видно з тексту договору, аналогічні помилки є у прізвищах батьків заявника, які наразі вже померли, що вбачається з копії свідоцтв про їх смерть, де їх прізвища зазначені як «Прокофєва» та «Прокофєв» відповідно (а.с. № 12, 13).

Окрім цього судом встановлено, що у договорі дарування крім прізвища, імя та по батькові заявника ОСОБА_1 є дані про місце його проживання на час укладення договору: АДРЕСА_3.

Це ж місце проживання зазначене і в паспорті громадянина України серії АК № 297989, виданого ОСОБА_1 Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 07.10.1998р. (а.с. № 14 17).

Сам по собі паспорт підтверджує правильність написання прізвища українською мовою - «Прокофєв» та ідентифікує його, як власника квартири у договорі дарування.

До того ж правильність написання прізвища українською мовою - «Прокофєв», підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, виданою 28.11.1997р. ДПА у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (а.с. № 18).

З матеріалів справи видно, що заявник 27.04.2017р. звертався до Пятої ДДНК із заявою про виправлення помилки, але листом Пятої ДДНК № 619/01-16 від 27.04.2017р. йому було відмовлено, оскільки нотаріус ОСОБА_4 в Пятій ДДНК не працює (а.с. № 19).

Також 27.04.2017р. він подавав до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області запит про місце роботи нотаріуса ОСОБА_4, на яку отримав відповідь від 05.05.2017р. № П-32-ПІ, що ОСОБА_4 державним нотаріусом не працює, приватну нотаріальну діяльність не здійснює (а.с. № 20).

У звязку із вказаними обставинами заявник вимушений був звернутися до суду з даною заявою, оскільки без встановлення факту належності правовстановлюючого документу він не може у повній мірі розпоряджатися вказаною квартирою.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Підстави для розгляду судом питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до абзацу 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р., суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, такі як правовстановлюючі документи на об'єкти нерухомості та транспортні засоби.

Відповідно до п. 1 вказаної постанови Пленуму в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, копією паспорта заявника, де його прізвище зазначено як «Прокофєв», а місце проживання на час укладення договору дарування як: АДРЕСА_3, підтверджує правильність написання прізвища українською мовою - «Прокофєв», що ідентифікує його, як власника квартири у договорі дарування під прізвищем «Прокофев». Правильність написання прізвища українською мовою - «Прокофєв», підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера. Водночас у свідоцтвах про смерть його батьків, які були дарувальниками квартири, їх прізвища зазначені, як «Прокофєва» та «Прокофєв» відповідно.

Суд вважає, що в ході розгляду справи встановлена приналежність договору дарування саме заявникові, а помилка у прізвищі виникла внаслідок невірного перекладу нотаріусом прізвище заявника на українську мову.

Встановлення факту належності договору дарування заявнику має для нього юридичне значення та від встановлення вказаного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав ОСОБА_1

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Суд вважає можливим встановити факт належності ОСОБА_1 договору дарування квартири № 12, що знаходиться в м. Дніпро (колишня назва міста - Дніпропетровськ), бульвар Слави, 12, посвідченого 13.02.1996р. державним нотаріусом Пятої ДДНК ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 5-467.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою Пленуму № 15 від 25.05.1998) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998), ст. ст. 8, 10, 11, 57 - 60, 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212, 213, 214, 215, 234, 235, 256 - 259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, Пята Дніпровська державна нотаріальна контора) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності договору дарування квартири № 12, що знаходиться в м. Дніпро (колишня назва міста - Дніпропетровськ), бульвар Слави, 12, посвідченого 13.02.1996р. державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та зареєстрованого в реєстрі за № 5-467 - ОСОБА_1, 10.10.1957р. народження, РНОКПП - НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Ткаченко