Номер провадження: 22-ц/785/6738/17
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грані», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи -Товариство з обмеженою відповідальністю «Грані Інвест», Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Порто-Франко» про визнання майнових прав на об'єкт інвестування, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року,-

встановила:

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання майнових прав на об'єкт інвестування, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині визначення судового збору, постановити нову ухвалу, якою направити матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню ,питання про відкриття провадження у справі передати до суду першої інстанції на новий розгляд з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу та залишаючи позов ОСОБА_2 без руху , суд першої інстанції, посилався на те, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України та позивач має сплатити судовий збір у розмірі п'яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за винятком раніше сплаченої суми.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання майнових прав на об'єкт інвестування, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно.

Таким чином , позивачем заявлені дві позовні вимоги немайнового характеру та одна позовна вимога майнового характеру.

При звернені до суду з позовом , позивач ОСОБА_2 визначила ціну позову у розмірі 159376,95 грн. та було нею сплачено судовий збір у розмірі 1594 грн. за позовні вимоги майнового характеру, 1280 грн. за позовні вимоги немайнового характеру та 320 грн. ,всього 3194 грн. (а.с.1).

Визначальним при сплаті судового збору майнового характеру, позивач визначила вартість спірного майна за договором інвестування № 57/МТ16/08 від 04.02.2008 року у розмірі 159376 грн. 95 коп. (а.с.10-12).

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (у под. «Закону») судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб , встановленого законом на 1 січня календарного року ,в якому відповідна заява або скарга подається до суду -у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року становив 1600 грн.

Відповідно до п.2.1.ст.4 Закону ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.2.2.ст.4 Закону ставки судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою встановлюються у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.3 ст.6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, ОСОБА_2 вірно сплатила по 640 грн. за позовні вимоги немайнового характеру.

Зобов'язуючи ОСОБА_2 сплатити судовий збір у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ,суд першої інстанції не звернув уваги на те,що відповідно до роз'яснень викладених в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК України ,тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові

наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК України ).

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Таким чином, суд не врахував положення ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, щодо того, що кожна людина при визначенні її громадських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

У даному випадку, така справедливість судових процедур щодо ОСОБА_2 була порушена.

При новому розгляді вищевказаного питання суду слід усунути зазначені вище порушення.

Також, судова колегія зазначає, що згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», скасування ухвали якою не закінчувалося провадження у справі (повернення заяви позивачеві), не відстороняє суддю від повторної участі у справі.

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині визначення судового збору підлягає скасуванню, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд.

Керуючись п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року в частині визначення розміру судового збору скасувати.

Питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грані», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи -Товариство з обмеженою відповідальністю «Грані Інвест», Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Порто-Франко» про визнання майнових прав на об'єкт інвестування, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова