АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1509/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І., Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності з 1992 року належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1 на шостому поверсі.

05 вересня 2016 року сталося залиття його квартири водою, про що складено акт від 05 вересня 2016 року № 393 комісією у складі майстрів КП «ЖЕК». На час складання акту мешканці квартири № АДРЕСА_2 були відсутні. Незважаючи на відсутність мешканців квартири № АДРЕСА_2, громадянин ОСОБА_9, який проживає в АДРЕСА_3, повідомив йому про те, що залиття сталося внаслідок виходу з ладу фільтра очищення води водонагрівача, який розташований у туалеті квартири АДРЕСА_2, при цьому пояснив, що він до квартири не має відношення, в ній перебували його син з дружиною, які ввечері 04 вересня 2016 року були в квартирі АДРЕСА_2 та фарбували підлогу Чому був не перекритий кран подачі холодної води у квартиру не знає, запропонував йому 3000 грн. на ремонт квартири, на що він не погодився, оскільки затрати на відновлювальний ремонт значно перевищують запропонований розмір відшкодування.

Відповідно до звіту ПП «Саната» від 10 березня 2017 року визначено вартість матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття його квартири, які складають 27754 грн. Крім того, діями відповідачів йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, отриманих внаслідок залиття квартири, оскільки він та його сім'я були позбавлені нормальних умов проживання в квартирі, яку він оцінює в 5000 грн.

Так як квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 (2/3 частин) та ОСОБА_6 (1/3 частин), тому вони, як законні власники повинні нести відповідальність за свою власність, а також вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання виникнення будь-яких обставин з негативними наслідками, у даному випадку залиття.

Змінивши 20 березня 2017 року свої позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 пропорційно їх частинам власності на квартиру АДРЕСА_2 на його користь матеріальні збитки внаслідок залиття квартири в сумі 27754 грн., додаткові витрати, понесені на чистку килимів в сумі 300 грн., на друк фото в сумі 45 грн., на оплату виготовлення кошторису в сумі 38,37 грн., на оплату отримання даних з Державного реєстру речових прав в сумі 20 грн., на оплату послуг за проведення оцінки вартості збитків, завданих залиттям квартири в сумі 2222 грн., всього на загальну суму 30379,37 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн..

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 27754 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., судові витрати, пов'язані з проведенням оцінки вартості ремонту квартири в сумі 1866,48 грн., всього на суму 31620,48 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом не було встановлено всіх обставин справи, а рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвали нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та

перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів

апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до

висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 суд першої інстанції посилався на те, що відповідачі та їх представник не довели суду, що залиття квартири позивача сталося не з вини відповідачів, які є власниками вище розташованої квартири АДРЕСА_2.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 листопада 1992 року (а.с.7-9).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності, а саме: 2/3 частини ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-2229, виданого 10 серпня 2016 року Канівською державною нотаріальною конторою та 1/3 частина ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності виданого 05 січня 1999 року виконавчим комітетом Канівської міської ради (а.с.17-20).

05 вересня 2016 року комісією у складі майстрів КП «ЖЕК» виконкому Канівської міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_7 було складено акт № 393 про те, що 05 вересня 2016 року було залиття квартири АДРЕСА_1. В результаті обстеження було встановлено площу мокрих слідів у квартирі, а саме у ванній кімнаті, двох спальнях, залі та коридорі. Вказано, що причину залиття квартири АДРЕСА_1 встановити неможливо через відсутність мешканців у вище розташованій квартирі № АДРЕСА_2 на час складання акту( а.с. 12).

24 березня 2017 року директором КП «ЖЕК» виконкому Канівської міської ради Шацьких А.І. та майстрами КП «ЖЕК» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складено довідку №66, відповідно до змісту якої вбачається, причину аварії в кв. АДРЕСА_2 не встановлено, оскільки на час складання акту від 05 вересня 2016 року № 393 мешканці кв. АДРЕСА_2 були відсутні, а окремих звернень про встановлення причин аварії в кв. АДРЕСА_2 до цього часу не надходило (а.с.172).

КП «ЖЕК» виконкому Канівської міської ради затверджено складений дефектний акт на ремонт квартири АДРЕСА_1 з переліком об'єму робіт та локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на ремонт даної квартири, вартість яких складала 15748.00 грн. (а.с. 94-95).

10 березня 2017 року ПП «Саната» було складено звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає 355882 грн., вартість матеріального збитку, завданих приміщенням квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття складає 27754 грн. (а.с.110-165).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року (№ 6-183цс14).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до наказу Державного комітету з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій», а саме п 2.3.6. заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Не усунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов'язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку.

У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4 до наказу Державного комітету з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій»).

З наданого позивачем акту від 05 вересня 2016 року № 393, вбачається, що причину залиття кв. АДРЕСА_1 встановити не можливо через відсутність мешканців в вище розташованій кв. АДРЕСА_2 на час складання акту.

Тому вбачається, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачі повинні буди довести, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося не з їх вини.

Також доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення і в частині визначення розміру матеріальної та моральної шкоди.

У силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :