Справа № 357/8732/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

за участю прокурора - Шевченко В.О.,

присяжних - Василенко Т.К., Гаврилюк О.М.,

при секретарі - Вікторов О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за заявою Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4», заінтересована особа: ОСОБА_3 про госпіталізацію у психіатричний стаціонар без його згоди, або згоди його законного представника,

В С Т А Н О В И В :

31.07.2017 року представником заявника подана вищевказана заява.

Представник заявника вказував, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 була госпіталізована 27.07.2017 року до КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4», в зв`яку з наявністю в неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для себе.

Посилаючись на наявність висновку комісії лікарів-психіатрів від 31.07.2017 року про те, що лікування ОСОБА_4 можливе лише в умовах стаціонару, представник лікарні просив винести рішення про госпіталізацію недієздатної ОСОБА_4 у психіатричний заклад.

В судовому засіданні представники лікарні та опікун ОСОБА_3 підтримали заяву та просили її задовольнити.

В судовому засіданні недієздатна ОСОБА_4 щодо її лікування не заперечувала.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представників лікарні, опікуна ОСОБА_3, недієздатної ОСОБА_4 та висновок прокурора, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З висновку психіатричного обстеження від 31.07.2017 року проведеного за заявою лікаря-психіатра першої категорії Усенкова В.В. за участю голови комісії: головного лікаря-психіатра вищої категорії Надточій І.І., лікаря-психіатра першої категорії Усенкова В.В. та члена комісії: завідуючого психіатричним відділенням лікаря-психіатра вищої категорії Наумець В.І. вбачається, що ОСОБА_4, мешканка м. Біла Церква поступила в психіатричне відділення КЗ БМР «Білоцерківську міську лікарню № 4» о 21 годині 30 хвилин 27.07.2017 року по направленню лікаря психіатричної поліклініки КЗ БМР «Білоцерківської міської лікарні № 4» Усенкова В.В. Комісія вирішила, враховуючи, що хвора страждає на тяжкий психічний розлад, виявляє психотичні порушення у вигляді маячних ідей відносин та антисоціальну поведінку, зниження критики до свого стану та поведінки, може вчинити дії, що призведуть до безпосередньої небезпеки для неї, потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування. Посилаючись на рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року по справі 1-1/2016, статтю 55 Конституції України та ст.ст. 14, 15, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», комісія просила суд надати дозвіл на стаціонарну психіатричну допомогу недієздатній ОСОБА_4

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2016 року визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану в АДРЕСА_1, тимчасово проживаючу в АДРЕСА_2 - недієздатною та встановлено над нею опіку, призначено опікуном ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 її доньку ОСОБА_3.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п. «е» цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевно хворої відповідало вимогам ст.5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу.

Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи. (Частина п'ята статті 16 із змінами, внесеними згідно із Законом N 901-VIII ( 901-19 ) від 23.12.2015).

Згідно ст. 13 даного Закону, особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. (Положення третього речення частини першої статті 13 не відповідає Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 ).

Зокрема, Конституційний Суд України в своєму рішенні № 2-рп/2016 від 01.06.2016 року дійшов висновку, що положення третього речення частини першої статті 13 Закону у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті суперечить статтям 3, 8, 29, 55 Конституції України, оскільки передбачає госпіталізацію особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Враховуючи викладене та оцінюючі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування в примусовому порядку, оскільки виявлені лікарською комісією обставини щодо її психічного стану можуть призвести до безпосередньої небезпеки для неї внаслідок ненадання відповідної психіатричної допомоги.

Таким чином, подана заява про госпіталізацію у психіатричний стаціонар підлягає до задоволення.

Керуючись Законом України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213 - 215, 234, 279-282, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 примусову госпіталізацію до Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4».

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Цуранов

Присяжні: Т.К. Василенко

О.М.Гаврилюк