Номер провадження: 22-ц/785/250/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.04.2016 року,

встановила:

26.11.2015 року ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача 993 245,68 грн. заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.05.2013 року між ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» та ПП «Еверест-2010» був укладений договір фінансового лізингу № UA88L-13-02, відповідно до якого позивач зобовязався придбати у обраного приватним підприємством «Еверест-2010» у власність предмет лізингу - екскаватор-навантажувач Caterpillar 444F, та надати у тимчасове володіння та користування для підприємницьких цілей, за плату на строк і на інших умовах, зазначених в Договорі й загальних умовах. 12.09.2013 року позивач передав боржнику обладнання. На виконання своїх зобовязань за договором в рахунок погашення лізингових платежів боржник в період з 05.12.2012 року по 21.08.2015 року сплатив 1 226 395,34 грн. Боржник повністю виконав зобовязання щодо сплати 17 лізингових платежів, проте в порушення умов договору боржник перестав сплачувати лізингові платежі. ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна»направляло боржнику повідомлення про порушення договору поштою цінним листом з описом вкладення, але порушення договору не були усунуті. Загальний розмір заборгованості боржника перед позивачем за лізинговими платежами становить 812 517,43 грн. 23.05.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № UA88L-13-02 відповідно до положень якого ОСОБА_2 поручився за виконання зобовязань боржника за договором зі сплати на користь позивача лізингових платежів на загальну суму 110 697,78 доларів США, а також штрафних санкцій за порушення зобовязань Боржника, передбачених умовами договору. 23.10.2015 року позивач направив відповідачу вимогу про виплату грошових коштів, проте ні після прострочення виконання зобовязань боржника за договором, ні після спливу кінцевого строку сплати прострочених платежів, ні станом на дату подання цієї позовної заяви відповідач не виконав свої зобовязання за договором поруки повністю чи частково. У звязку з зазначеним просить задовольнити позов.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.04.2016 року позовні вимоги ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» 993 245,68 грн. заборгованості, з яких 812 517,43 грн. заборгованість за лізинговими платежами, 169 874,63 грн. пеня та 10 853,62 грн. 3% річних. Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2017 року відмовлено у задоволені позовних вимог ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» до ПП «Еверест-2010» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.07.2017 року додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2017 року скасовано, провадження в частині позовних вимог ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» до ПП «Еверест-2010» - закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано оцінки відповідності спірного договору фінансового лізингу нормам законодавства, адже коригування суми винагороди лізингодавця шляхом збільшення її на розмір курсової різниці між національною валютою (гривня) та іноземною валютою (долар США) суперечить правовій природі договору фінансового лізингу і, зокрема, ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг». Крім того зазначив, що районним судом у супереч вимогам ст. 554 ЦК України, яка передбачає солідарну відповідальність боржника та поручителя, з ОСОБА_2 повністю стягнено суму заборгованості по лізинговим платежам. Також ОСОБА_2 вказує на те, що судом першої інстанції не призначено судової економічної експертизи з метою дослідження обґрунтованості визначення кожної із складових лізингових платежів спірного періоду, що заявлені до стягнення. ОСОБА_2 зазначає, що районним судом не застосовано строки позовної давності та стягнуто заборгованість з лізингових платежів за лютий та квітень 2015 року та пеню за період з жовтня 2013 року по вересень 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції керувався ст.526, ч.1 ст.611, ч.2 ст.625, ч.1 ст.553, ч.2 ст.554 ЦК України, та виходив з того, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань за договором поруки № UA88L-13-02 відповідно, до якого ОСОБА_2 поручився за виконання зобовязань боржника за договором зі сплати на користь позивача лізингових платежів на загальну суму 110 697,78 доларів США, а також штрафних санкцій за порушення зобовязань Боржника, передбачених умовами договору.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено,що 23.05.2013 року між ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» (позивач) та приватним підприємством «Еверест-2010» (боржник) був укладений договір фінансового лізингу № UA88L-13-02. (т.1, а.с. 14-23).

Загальні умови договорів фінансового лізингу №UA88L-12 від 07.09.2012 року є невідємною частиною договору (т.1, а.с. 28-70).

Відповідно до пункту 2.1. договору позивач зобовязався придбати у обраного боржником продавця у власність предмет лізингу, зазначений у додатку № 1 до договору та надати боржнику у тимчасове володіння та користування для підприємницьких цілей за плату на строк і на інших умовах, зазначених у договорі і загальних умовах.

Предметом лізингу за договором є екскаватор-навантажувач Caterpillar 444F, серійний номер CAT0444FELJJ00215.

12.09.2013 року позивач передав боржнику обладнання, підтвердженням чого є акт прийому-передачі обладнання № 179 від 12.09.2013 року (т.1, а.с. 72).

Сторони уточнили загальний графік платежів за договором, уклавши додаткову угоду №1 від 12.09.2013 року до договору (т.1, а.с. 24-25) та додаткову угоду №2 від 31.07.2014 року до договору (т.1, а.с. 26-27).

Боржник повністю виконав зобовязання щодо сплати 17 лізингових платежів, що підтверджується підписаними позивачем та боржником актами наданих послуг. Проте в порушення умов договору боржник перестав сплачувати лізингові платежі, а саме: не сплатив лізинговий платіж за лютий 2015 року 91 216,64 грн., не сплатив лізинговий платіж за квітень 2015 року 94 197,83 грн., не сплатив лізинговий платіж за травень 2015 року 77 818,42 грн., не сплатив лізинговий платіж за червень 2015 року 112 225,27 грн., не сплатив лізинговий платіж за липень 2015 року 108 734,41 грн., не сплатив лізинговий платіж за серпень 2015 року 100 607,38 грн., не сплатив лізинговий платіж за вересень 2015 року 80 582,64 грн., не сплатив лізинговий платіж за жовтень 2015 року 147 134,84 грн., всього 812 517,43 грн.

Позивач направляв боржнику повідомлення про порушення договору, поштою цінним листом з описом вкладення, підтвердженням чого є поштовий чек та опис вкладення у цінний лист, але порушення договору не були усунуті. (т.1, а.с. 133-138).

23.05.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №UA88L-13-02 відповідно до положень якого ОСОБА_2 поручився за виконання зобовязань боржника за договором зі сплати на користь позивача лізингових платежів на загальну суму 110 697,78 доларів США, а також штрафних санкцій за порушення зобовязань Боржника, передбачених умовами договору (т.1, а.с. 90-97).

23.10.2015 року позивач направив відповідачу вимогу про виплату грошових коштів, підтвердженням чого є поштовий чек та опис вкладення (т.1, а.с. 146-153).

Згідно пункту 2.2. договору поруки відповідач зобовязаний здійснити погашення заборгованості протягом трьох робочих днів з моменту, коли кредитор предявив вимогу про сплату відповідних сум.

Проте ні після прострочення виконання зобовязань боржника за договором, ні після спливу кінцевого строку сплати прострочених платежів, ні станом на дату подання цієї позовної заяви відповідач не виконав свої зобовязання за договором поруки повністю чи частково.

Відповідно до пункту 14.10 загальних умов у випадку прострочення сплати будь-якого платежу лізингоодержувача, лізингоодержувач буде зобовязаний сплатити лізингодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором і по дату фактичної сплати лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі.

23.10.2015 року позивач направив боржнику вимогу про сплату пені, підтвердженням чого є поштовий чек та опис вкладення у цінний лист. (т.1, а.с. 133-138).

Однак вказана вимога була залишена боржником без задоволення, тому позивач має право стягнути пеню в судовому порядку. Відповідно до розрахунку пені за договором лізингу сума складає 169 874,63 грн. (т.1, а.с. 157-159).

Колегією суддів встановлено, що господарський суд Одеської області 14.12.2016 року, вирішуючи спір щодо зобовязань, за виконання якого поручився відповідач ОСОБА_2, ухвалив рішення, відповідного до якого дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» про стягнення з відповідача заборгованості із лізингових платежів у розмірі 588115,56 грн., які включають в себе лише відсотки по договору фінансового лізингу №UA88L-13-02 від 23.05.2013 року, розмір яких був розрахований господарським судом відповідно до виставлених рахунків-фактур. Та стягнув з ПП «Еверест-2010» на користь ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 588 115,56 грн., пеню у розмірі 89 861,12 грн., три відсотки річних у розмірі 4887,83 грн., судовий збір в сумі 12 567,11 грн.

Отже, приватне підприємство «Еверест-2010» має невиконанні зобовязані перед ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» у розмірі 588 115,56 грн., пеню у розмірі 89 861,12 грн., три відсотки річних у розмірі 4887,83 грн., за які відповідач ОСОБА_2 має нести солідарну відповідальність, як поручитель.

Разом з цим, колегія суддів дійшла висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до ;поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Правила ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя.

За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку.

Разом із тим за змістом другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги.

Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених ст. 559 ЦК України, є тотожною.

Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання.

Виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченнями першим і третім ч. 4 ст. 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію ч. 4 ст. 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов'язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином стягненню підлягає заборгованість в межах шість місяців до подання позову , а саме:

Період нарахування№ рахунку-фактуриДата сплати за умовами договоруСума до сплати, грн.
Сума за рахунком-фактурою, грн.Сума заборгованості, грн.Борг по процентах, грн.Борг по відшкодуванню частини вартості, грн.
Травень 2015 р.№ ЛП-1140 від 25.05.15 01.06.201577 818,4277 818,4246 583,6731 234,75
Червень 2015 р.№ ЛП-1367 від 23.06.1501.07.2015112 225,27112 225,2780 587,0731 638,20
Липень 2015 р.№ ЛП-1588 від 27.07.1501.08.2015108 734,41108 734,4176 687,5432 046,87
Серпень 2015 р.№ ЛП-1803 від 25.08.1501.09.2015100 607,38100 607,3868 146,6232 460,76
Вересень 2015 р.№ ЛП-2022 від 24.09.1501.10.201580 582,6480 582,6447 702,5932 880,05
Жовтень 2015 р.№ ЛП-2240 від 26.10.1501.11.2015147 134,84147 134,84113 830,0433 304,80
УСЬОГО:627 102,96 грн.627 102,96 грн.433 537,53 грн.193 565,43 грн.

Розрахунок пені (в межах шість місяців до подання позову)

ПеріодКінцевий строк оплати чергового лізингового платежу за ДоговоромДата початку періоду нарахування Дата закінчення періоду нарахуванняСума заборгованості за період, грн. (згідно виставлених рахунків)Подвійна облікова ставка НБУКількість днівСума нарахованої пені, грн.
Травень 15 01.06.201502.06.201527.08.201546 583,6760%876 662,10
28.08.201524.09.201546 583,6754%281 929,71
25.09.201523.10.201546 583,6744%291 628,51
Червень 15 01.07.201502.07.201527.08.201580 587,0760%577 550,90
28.08.201524.09.201580 587,0754%283 338,29
25.09.201523.10.201580 587,0744%292 817,24
Липень 15 01.08.201502.08.201527.08.201576 687,5460%263 277,60
28.08.201524.09.201576 687,5454%283 176,76
25.09.201523.10.201576 687,5444%292 680,91
Серпень 1501.09.201502.09.201524.09.201568 146,6254%232 318,85
25.09.201523.10.201568 146,6244%292 382,33
Вересень 1501.10.201502.10.201523.10.201547 702,5944%221 265,10
Всього:39 028,31

Розрахунок 3% річних (в межах шести місяців до подання позову)

ПеріодКінцевий строк оплати чергового лізингового платежу за ДоговоромДата початку періоду нарахування Дата закінчення періоду нарахуванняСума заборгованості за період, грн. (згідно виставлених рахунків)Кількість днівСума нарахованих 3% річних, грн.
травень1501.06.201502.06.201523.10.201546 583,67144551,35
Червень 1501.07.201502.07.201523.10.201580 587,07114755,09
Липень 1501.08.201502.08.201523.10.201576 687,5483523,16
Серпень 1501.09.201502.09.201523.10.201568 146,6252291,26
Вересень 1501.10.201502.10.201523.10.201547 702,592286,26
Всього:2 207,11

Усього розмір заборгованості в межах 6 місяців до подання позову становить 474 772,95 грн. (2 207,11 + 39 028,31 + 433 537,53).

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим на підставі п.п.1, 3, 4 ст.309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру задоволення позовних вимог.

Враховуючи часткового задоволення апеляційної скарги, на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 7121,59 грн. (474 772,95 грн. *1,5%).

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.04.2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» 474722,95 грн. заборгованості, з яких 433537,53 грн. заборгованість за лізинговими платежами, 39028,31 грн. пеня та 2270,11 грн. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» судовий збір у розмірі 7121,59 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_3