РІШЕННЯ

іменем України

17 серпня 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі: головуючого судді Попової О. М., при секретарі Крикуновій Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 30 липня 2011 року між нею та відповідачем,ОСОБА_2, був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганської області , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану вчинено запис за № 2 від 30.07.2011 року. На даний час у Сватівському районному суді знаходиться на розгляді цивільна справі про розірвання шлюбу. Від шлюбу з відповідачем вони мають дитину - сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Допомагають їй у догляді, вихованні та матеріальному забезпеченні дитини її батьки та рідні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. З метою захисту прав сина, належно оформлення місця проживання дитини,оформлення соціальних виплат та підтвердження фактичного місця проживання вона змушена звернутися з позовом до суду так як в усіх вище перелічених випадках потребуються документи, що підтверджують місце проживання дитини або дозвіл батька на реєстрацію місця проживання . З отриманням цих документів виникають труднощі, так як ми з відповідачем проживаємо окремо і відсутнє документальне підтвердження визначення місця проживання дитини. У добровільному порядку, на її неодноразові прохання, відповідач згоди на реєстрацію дитини у встановленому чинним законодавством порядку не надає,також чинить перешкоди у оформленні нею документів та постійно погрожує забрати дитину, шантажує її своїми правами щодо дитини. Хоча син постійно проживає з нею, з відповідачем у них не досягнуто порозуміння щодо визначення його місця проживання, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина. Відповідач постійно наголошує, що може у будь-який час забрати сина і не поверне його до місця постійного проживання. Тому вона вважає за необхідне звернутися до суду з цією заявою. Позивачка вважає, що в інтересах сина є проживання саме з нею, а не з його батьком. Вона постійно знаходиться з сином і завжди приділяє йому увагу, піклується про нього, займається його побутом, станом здоровя, гуляє з ним та іншим чином займається вихованням дитини. Має стабільний дохід у вигляді заробітної плати та намагається створити усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вона проживає разом зі своїми батьками, які мають сили і бажання доглядати за онуком і роблять це постійно. В той час як відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини. Він не має достатнього рівня побутових навичок і вмінь для догляду за дитиною - приготування дитячого харчування, догляд за дитячими речами та іграшками, медичні знання та інше. Не надаючи матеріальної допомоги та сплачуючи аліменти на утримання сина, він постійно посилається, на те, що,через непорозуміння між ними він не вважає за потрібне утримувати дитину і йому бракує грошей для задоволення навіть власних потреб. Вона ж проживає у облаштованому затишному будинку з ремонтом та побутовою технікою, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Будинок газифікований, є санвузол та водопостачання. В цьому будинку також обладнана кімната для дитини, щоб він мав затишне місце для здорового сну та відпочинку, ігор та розвитку. Таким чином, проживання сина разом зі мною відповідає його інтересам. Вона намагається забезпечити належні умови проживання сину, повною мірою займається його вихованням, чого відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з дитиною і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб їх син через непорозуміння між ними не був позбавлений піклування батька. Спиртними напоями вона не зловживає, не палить, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей..

Просить суд Визначити місце проживання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з нею, його матірю, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, до суду надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримуює (а.с.22).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Наслідки визнання позову відомі та зрозумілі (а.с.21).

Представник служби у справах дітей Новопсковської райдержадміністрації ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, на адресу суду надала заяву, в якій зазначила, що просить розглядати справу у відсутності представника служби, прийняття рішення по справі залишають на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 30 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганської області, актовий запис № 2, про що надано суду копію свідоцтва про шлюб (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

03 липня 2017 року рішенням Сватівського районного суду шлюб розірвано.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт припинення шлюбних відносин між сторонами вже судом встановлено і не потребує доказування.

Згідно довідки про склад сімї № 386 від 13.06.2017, яка видана Закотненською сільською радою Луганської області дитина проживають разом зі своє матірю ОСОБА_1 та батьками позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.12).

За місцем проживання позивач ОСОБА_1 характеризується з позитивного боку, про що суду надано характеристику голови Куземівської сільської ради О.І.Мартовицького (а.с.11).

За місцем роботи позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, про що суду надано характеристику Директора Куземівської школи ОСОБА_8 (а.с.10).

Згідно довідки про заробітну плату позивач має стабільний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.13).

Згідно ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно 161 СК України встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно акту контрольного обстеження житлово-побутових умов від 10.05.2017 року комісія у складі сільського голови Комісаренко О.М., депуутата сільської ради Морозової Г.І., депутата сільської ради Літвінова Ю.М. було проведено обстеження житлово-побутових умов дитини за адресою: АДРЕСА_1, комісія дійшла висновку: в родині створені належні умови для проживання дитини, права дитини матірю, дідом та бабусею не порушуються, доцільно та можливо встановити місце проживання дитини за місцем проживання матері за адресою АДРЕСА_1, так як це буде відповідати інтересам дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

При вирішенні даного спору суд керується інтересами дитини, враховуючи його вік (ІНФОРМАЦІЯ_2), коли дитина особливо потребують материнської турботи.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного суду України. Викладеної в постанові від 14 грудня 2016 р. у справі № 6-2445цс16 дитина завжди залишається з матірю, тільки якщо батько не доведе у суді виняткових обставин неможливості цього та визначення місця проживання разом з ним.

Батько дитини- ОСОБА_2 проти позову не заперечує та згоден на визначення місця проживання дитини разом з матірю.

Отже, обставин, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої дитини з матірю не встановлено, та доказів про наявність таких обставин суду не надано, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 160, 161, СК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, 223, 224-233, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, з його матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Попова