печерський районний суд міста києва
Справа № 22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Ольховській М.Г., Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

29.08.2016 позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 406,83 доларів США. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 17.06.2005 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем укладено Договір №2189/5 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, відповідно до якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 в іноземній валюті та надав кредитні кошти. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у останнього утворилась заборгованість розрахована позивачем станом на 01.07.2016 у загальному розмірі 406,83 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що строк позовної давності закінчився 30.06.2009, у зв'язку з чим просив застосувати строк позовної давності та на підставі ст. 267 ЦК України відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

17.06.2005 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем укладено Договір №2189/5 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, відповідно до якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 в іноземній валюті та надав короткостроковий кредит у формі овердрафту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість розрахована позивачем станом на 01.07.2016 року у загальному розмірі 406,83 доларів США, яка складається: з простроченого тіла кредиту 107,96доларів США; з заборгованості за відсотками у розмірі 298,87 доларів США.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи належними і допустимими письмовими доказами, які прийнято до уваги судом: копією договору, копією тарифу, розрахунком заборгованості та банківською випискою. (а.с.7-9,10-11,12-17)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до встановлених судом обставин, відповідач в порушення вимог чинного законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини та умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання з погашення заборгованості за кредитним договором від 17.06.2005 станом на момент розгляду справи не виконав, у зв'язку з чим, утворилась заборгованість у загальному розмірі 406,83 доларів США.

Разом з цим, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки наявні підстави для застосування строків позовної давності, на пропуск яких послався у своїй заяві представник відповідача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Крім того, відповідно до п.4.14 строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі по поверненню: процентів за користування овердрафтом та суми заборгованості по овердрафту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафних санкцій (неустойки) за несвоєчасну сплату процентів та овердрафту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а саме своєчасно не повертає кредит та не сплачує проценти за вказаним кредитним договором, починаючи з 31 серпня 2007 року. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості та банківською випискою по НОМЕР_1 (а.с.10-11, 12-17)

При цьому, відповідно до п.п.3.4.6, 3.4.7 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути заборгованість по недозволеному овердрафту та сплатити відсотки за користування недозволеним овердрафтом у строк, не пізнаше десяти календарних днів з дати складання чергової щомісячної виписки по картрахунку, що зазначена в п.5.3.1. Повертати фактичну отриману суму дозволеного овердрафту, встановлену в п.2.5.5 договору у строк не пізніше десяти календарних днів з дати складання чергової щомісячної виписки по картрахунку, що зазначена в п.5.3.1, при цьому ліміт дозволеного овердрафту, встановлений п.2.5 автоматично поновлюється банком.

Відповідно до п.3.3.8 кредитного договору банк зобов'язується отримати проценти за користування коштами в межах дозволеного та/чи недозволеного овердрафту щомісячно в останній банківський день звітного місяця, в сумі обрахованій відповідно до п.п.2.5.5, 2.5.7 даного договору.

Таким чином, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (окремими платежами) в розмірі та в строки, встановлені договором та сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами відповідно до договору, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цього зобов'язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 та постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13.

З огляду на аналіз вищевказаних норм Закону, умов договору кредиту та судової практики Верховного суду України, позивач мав право протягом трьох років з моменту останнього платежу відповідачем звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачем здійснено 01.08.2007, однак за захистом своїх прав до суду позивач згідно штемпеля на позові звернувся 29 серпня 2016 року, тобто поза межами встановленого законом трирічного строку. (а.с.10,37) Даних та доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску звернення з даним позовом до суду позивач суду не надав.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені норми закону, виходячи з вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за заверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення суми простроченого тіла кредиту в розмірі 107,96 доларів США та процентів в розмірі 201,50 доларів США у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про сплив якої було заявлено відповідачем у відповідності до положень п. 3, 4 ст. 267 ЦПК України.

Разом з тим, вимоги про стягнення процентів в розмірі 97,37 доларів США за період з 28.08.2013 по 30.06.2016, в межах якого позивач заявляє вимоги підлягають задоволенню, оскільки заявлені в межах встановленого законом трирічного строку.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 551,20грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 253, 256, 261, 266, 267, 525, 526, 530, ст. ст. 610-612, ч.1 ст.1049, ст.1054, ЦК України, ст.ст. 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.79, 88, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ст.218, ст.223, ст.ст.292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» заборгованість за процентами в розмірі 97,37 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» у відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко