Справа № 363/2803/16-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/4366/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 18 31.08.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Вишгородської міської ради, ПрАТ «Дніпрожилбуд», ТОВ «Вишгородміськреконструкція-1», третя особа: управління Держгеокадастру у Вишгородському районні Київської області про стягнення збитків та позовом третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_11 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

25 липня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду із позовом до відповідачів про стягнення збитків.

ОСОБА_11, як третя особа з самостійними вимогами, звернувся до суду із аналогічними вимогами 26 січня 2017 року.

04 липня 2017 року представник позивачів та третьої особи - ОСОБА_12 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, де просить, до вирішення судом справи по суті за даним позовом, постановити ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладання арешту на квартири №№140, 90, 14, 15, 47, 125, 113, 44, 149, 83, що знаходяться в житловому будинку за новою будівельною адресою: АДРЕСА_1 ( І, ІІ, ІІІ черга будівництва ) в житловому комплексі за даною адресою, замовником будівництва якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИШГОРОДМІСЬКРЕКОНСТРУКЦІЯ-1», який мав стару будівельну адресу: будівельний майданчик №1 між вул. Набережна та провулком Прожекторним в місті Вишгороді, а також на земельну ділянку, площею 2,4 га ( кадастровий номер: НОМЕР_1 ), власником якої є Вишгородська міська рада, орендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОЖИЛБУД», суборендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИШГОРОДМІСЬКРЕКОНСТРУКЦІЯ-1» та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИШГОРОДМІСЬКРЕКОНСТРУКЦІЯ-1» здійснювати будівництво та проводити будь - які будівельні роботи з будівництва III черги будівництва житлового комплексу за будівельною адресою: АДРЕСА_1, а також зупинити дане будівництво.

При цьому зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову відмовлено.

Обгрунтовуючи постановлену ухвалу, місцевий суд зазначив, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, враховуючі обсяг позовних вимоги та предмет позову, а саме: солідарне стягнення з відповідачів збитків на користь позивачів, тому забезпечивши позов шляхом накладання арешту на вищезазначені квартири в житловому будинку, земельну ділянку та забороняти здійснювати будівельні роботи порушить права та інтереси третіх осіб, які не учасниками даного судового процесу.

Також, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку не накладення арешту вказаного автомобілю.

Таким чином, враховуючи вище зазначене, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права при її постановленні.

Просять скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб , забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ( включаючи догляд за хворою дитиною ), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, позивачі та третя особа з самостійними вимогами - ОСОБА_11 звернулися до суду із позовами про стягнення збитків, на забезпечення яких 04 липня 2017 року їх представник - ОСОБА_12 подала заяву, де просила постановити ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладання арешту на квартири №№140, 90, 14, 15, 47, 125, 113, 44, 149, 83, що знаходяться в житловому будинку за новою будівельною адресою: АДРЕСА_1 ( І, ІІ, ІІІ черга будівництва ) в житловому комплексі за даною адресою, замовником будівництва якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИШГОРОДМІСЬКРЕКОНСТРУКЦІЯ-1», які мали стару будівельну адресу: будівельний майданчик №1 між вул. Набережна та провулком Прожекторним в місті Вишгороді, а також на земельну ділянку, площею 2,4 га ( кадастровий номер: НОМЕР_1 ), власником якої є Вишгородська міська рада, а орендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОЖИЛБУД», суборендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИШГОРОДМІСЬКРЕКОНСТРУКЦІЯ-1» та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИШГОРОДМІСЬКРЕКОНСТРУКЦІЯ-1» здійснювати будівництво та проводити будь-які будівельні роботи з будівництва III черги будівництва житлового комплексу за будівельною адресою: АДРЕСА_1, а також зупинити дане будівництво ( а.с. 1-6, 7-18, 33-38 ).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову відмовлено з посиланням на необґрунтованість заявлених вимог ( а.с. 39-40 ).

На переконання апеляційного суду, зазначене судове рішення ухвалено з додержанням вимог закону, враховуючи наступне.

Як встановлено місцевим судом, що підтверджується і матеріалами справи, реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не існує.

Тим паче, з точки зору суду другої інстанції, заявлений вид забезпечення позову не співмірний із заявленими позовними вимогами, застосування якого прямо заборонено положеннями ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

Не ґрунтується він на законі із огляду на те, що передбачає заборону проведення господарської діяльності.

Так, відповідно до п. 4 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, заявлений у заяві вид забезпечення позову, на переконання апеляційного суду, є втручанням у господарську діяльність.

За таких обставин місцевий суд, на переконання суду апеляційної інстанції, обґрунтовано прийшов до переконання про відмову у забезпеченні позову з дотриманням положень ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

А тому, доводи апелянтів про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 151, 152 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження у суді другої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вишгородміськреконструкція-1» здійснює продаж, або вже перепродало майнові права на зазначені квартири, заява про забезпечення позову розглянута з порушенням визначених процесуальним законодавством строків, суд не зазначив осіб права та інтереси, яких можуть бути порушенні в разі задоволення заяви про забезпечення позову, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених вимог та не є підставою для їх задоволення.

Не є підставою для задоволення апеляційних вимог, з точки зору суду другої інстанції, наявна в ухвалі місцевого суду описка щодо словосполучення «… не накладення арешту вказаного автомобілю.», оскільки вона може бути виправлена у відповідності до положень ст. 219 ЦПК України і як така, що на законність та обґрунтованість самого судового рішення не впливає.

Відтак, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і, відповідно до положень п. 1 ст. 312 ЦПК України, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відхилити. Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Вишгородської міської ради, ПрАТ «Дніпрожилбуд», ТОВ «Вишгородміськреконструкція-1», третя особа: управління Держгеокадастру у Вишгородському районні Київської області про стягнення збитків та позовом третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_11 про стягнення збитків залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба