Головуючий суду 1 інстанції - Попова О.М.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 426/536/15-ц
Провадження № 22ц/782/578/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 11 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_3звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася та те, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала в шлюбі з 04 червня 1994 року, під час якого сторонами спільно придбано трактор марки ЮМЗ 6, 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, заводський номер машини НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1 вартістю згідно експертного висновку 44245,62 грн.

Тому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог та того, що трактор знаходиться у користуванні відповідача і є неподільним майном, а доля позивача в спільному сумісному майні подружжя становить ?, просить залишити на праві особистої власності за відповідачем ОСОБА_2 вказаний трактор та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за її долю у розмірі 22122,81 грн. та судові витрати.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 11 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задоволено в повному обсязі.

Визнано спільною сумісною власністю майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 трактор марки ЮМЗ-6, 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, заводський номер машини НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, вартістю 44245,62 грн.

Розділено спільне сумісне майно, залишивши на праві приватної власності за ОСОБА_2 трактор марки ЮМЗ-6, 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, заводський номер машини НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, вартістю 44245,62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі різниці вартості виділеного в натурі йому ? частки майна трактора в розмірі 22122,81 грн. та судові витрати за проведення експертизи у сумі 1205,40 грн. та судовий збір 640,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду як із незаконним та необгрунтованим, відповідач ОСОБА_2звернувся з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду не відповідає вимогам сімейного та цивільного законодавства, правовим позиціям Верховного Суду України щодо застосування відповідних норм права; суд, не маючи права без згоди відповідача на сплату компенсації, без внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду, без перевірки майнового стану відповідача та змоги сплатити компенсацію, грубо порушив вимоги закону ст.ст. 370, 364, ч. 5 ст. 71 СК України, і фактично змусив відповідача всупереч його волі купити частку в майні, яка йому не потрібна. Трактор знаходиться в їх спільному з позивачем користуванні, жодних перешкод в користуванні майном він не чинить, і на його пропозицію позивачу викупити його частку, та відмовилася.

Тому просив скасувати рішення, позов задовольнити частково та визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спірний трактор і визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину трактору.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували у шлюбі з 04 червня 1994 року (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4, видане 04.06.1994 року Свистунівською сільською радою Сватівського району Луганської області а.с. 5).

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30 січня 2015 року розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 04 червня 1994 року Свистунівською сільською радою Сватівського району Луганської області (а.с. 11).

Сторонами визнається, і підтверджено матеріалами справи, що за час перебування у шлюбі відповідачем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбано трактор марки ЮМЗ-6, 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, заводський номер машини НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №200 від 04.09.2015 року, зробленого Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, дійсна ринкова вартість спірного трактору при мінімальному курсі НБУ становить 41055,99 грн., при максимальному 44245,62 грн. (а.с. 94-103).

Те, що спірний трактор вартістю 44245,62 грн. є спільною сумісною власністю сторін як подружжя, сторони визнають.

Відповідно до змісту позовної заяви та пояснень позивача ОСОБА_3 вона згодна на присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності, спірне майно вона вважає неподільним, оскільки це є транспортний засіб. Можливості спільного користування спірним трактором вона не вбачає.

Згідно із доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 він не погоджується сплачувати грошову компенсацію замість частки позивача у праві власності на майно, грошові кошти на депозитний рахунок суду не вносив.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про поділ спільного майна із посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ст. 60, ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1, 2 ст. 71 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, і погоджуючись із запропонованим позивачкою варіантом його поділу з підстав того, що частки кожної зі сторін у спільному майні як подружжя є рівними, спірним майном є транспортний засіб трактор, який є неподільним, і не може бути поділений в натурі, а позивач бажає отримати компенсацію, і сторони не можуть в добровільному порядку вирішити спір, з метою захисту права власності позивача та не порушуючи таке ж субєктивне право іншого співвласника, не вбачає інших можливих способів захисту майнового права ніж як стягнення грошової компенсації з відповідача на користь позивача у розмірі різниці вартості виділеного в натурі йому ? частки майна у сумі 22122,81 грн.

Розглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

Саме до цього зводяться правові висновки Верховного Суду Україні, зроблені в постанові №6-2811цс15 від 30 березня 2016 року, які є обовязковими для суду при застосуванні вказаних норм права до спірних правовідносин сторін.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України розяснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, пятої статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У теперішній справі один з подружжя позивач ОСОБА_3, предявивши вказані позовні вимоги, фактично погодилася на присудження судом сплати грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно, а інший з подружжя відповідач ОСОБА_2 відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс.

Отже, за таких обставин слід дійти висновку про те, що до спірних правовідносин стаття 365 ЦК України не застосовується, а з огляду на вимоги частини пятої статті 71 СК України в цьому випадку слід визнати ідеальні частки подружжя в спірному майні без його реального поділу і залишити майно в спільній частковій власності сторін.

Оскільки суд припустився невідповідності висновків суду обставинам справи і неправильно застосував норми матеріального права, наведене відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову і визнання за ОСОБА_3 права власності на ? вказаного трактору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу про пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позивачем під час подання позовної заяви (лютий 2015 року) слід було сплатити за подання до суду позовної заяви майнового характеру як фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розмірі мінімальної заробітної плати, враховуючи вартість половини спірного трактору 22122,81 грн., то до сплати належало 243,60 грн., які вона сплатила (а.с. 1), а також сплатила судовий збір у сумі 453,40 грн. (а.с. 218). Крім того, позивачем понесені судові витрати у вигляді оплати за проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 1205,40 грн. (а.с. 60).

Під час подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 704 грн. (а.с. 250).

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга повному, відповідач винен відшкодувати позивачу судові витрати: половину вартості експертизи 602,70 грн., половину судового збору у сумі 348,30 грн., а позивач відповідачу винна відшкодувати судовий збір за подачу за ним апеляційної скарги 704 грн., то шляхом взаємозаліку з позивача на користь відповідача слід стягнути 951-704 = 310,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 11 липня 2017 року

скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 трактор марки ЮМЗ-6, 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, заводський номер машини НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, вартістю 44245,62 грн., розділити його, визнавши за ОСОБА_3 право власності на ? вказаного трактору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати 310,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді: