Справа № 467/548/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.08.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Догарєвої І.О., за участю секретаря судового засідання Фесенко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 грудня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року має заборгованість в розмірі 16169,83 грн., з яких: 565,53 грн. - заборгованість за кредитом; 11258,66 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 3099,46 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн. - фіксована частина та 746,18 грн. - процентна складова. Вказані суми ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача на свою користь.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась двічі, про час і місце розгляду справи повідомлялась за своїм зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, заперечень проти позову не надала, тому справу розглянуто на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 28 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_1, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних.

Також судом встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Із заяви позичальника вбачається, що відповідач ознайомився та згоден із Умовами та правилами надання банківських послуг.

Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено сплату позичальником пені у разі несвоєчасного погашення заборгованості, а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ "ПриватБанк", станом на 30 квітня 2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 16169,83 грн., з яких: 565,53 грн. - заборгованість за кредитом; 11258,66 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 3099,46 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн. - фіксована частина та 746,18 грн. - процентна складова.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 565,53 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 11258,66 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобов'язань, то суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України) і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано. Таким чином сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 1200,00 грн.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Як встановлено судом, заборгованість відповідача за кредитом складає 565,53 грн.

Позивачем, починаючи з 2014 року, нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 3099,46 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 746,18 грн. (процентна складова).

Разом із тим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Отже, приймаючи до уваги розмір завданих збитків, стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, які майже у 20 разів перевищують заборгованість за тілом кредиту, що є істотною обставиною, виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, слід зменшити до 500,00 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 3 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14.

Крім того, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 1246,18 грн. необхідно відмовити.

Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 12324,19 грн., яка складається з наступного: 565,53 грн. - заборгованість за кредитом; 11258,66 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

При цьому як розяснено судам у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини 3 статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Отже, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути вказані витрати в розмірі 1219,36 грн. (76,21 %).

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 28.12.2010 року в загальному розмірі 12324 (дванадцять тисяч триста двадцять чотири) грн. 19 коп., яка складається з наступного: 565,53 грн. - заборгованість за кредитом; 11258,66 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1219 (одна тисяча двісті девятнадцять) грн. 36 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя І.О. Догарєва