Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Маляренка А.В., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «ІМТП») посилаючись на те, що відповідно до наказу начальника порту від 22 квітня 2014 року вона працює в

ДП «ІМТП» тальманом другого терміналу. Пунктом 2 наказу № 33

від 26 січня 2015 року передбачено збільшення робочих місць та посад у структурному підрозділі порту «3 термінал» за рахунок виключення із штатних розписів інших структурних підрозділів порту перелік робочих місць та посад. Наказом № 460 від 26 січня 2015 року ОСОБА_4 переміщено в структурний підрозділ «3 термінал» на посаду тальмана третього терміналу на постійно. Наказом від 23 квітня 2015 року позивача звільнено з посади у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважала, що наказ про переміщення працівників підприємства було видано з порушенням ст. 32 КЗпП України, переведення було фактичним скороченням штату. Позивач не погодилась на переміщення.

Ураховуючи наведене, провила визнати наказ ДП «ІМТП»

від 26 січня 2015 року № 33 та № 46/0 «Про переміщення працівників підприємства» в частині її переміщення, та наказ від 23 квітня 2015 року про її звільнення незаконними, скасувати та поновити її на посаді тальмана другого терміналу та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області

від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 строк на оскарження наказу директора

ДП «ІМТП» від 26 січня 2015 року №33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «ІМТП» від 26 січня 2015 року №46/0 про переміщення ОСОБА_4

Визнано наказ директора ДП «ІМТП» від 26 січня 2015 року №33 «Про переміщення працівників підприємства» в частині виключення зі штатного розпису другого терміналу посади тальмана, яку займала ОСОБА_4, незаконним та скасувати.

Визнано наказ директора ДП «ІМТП» від 26 січня 2015 року №46/0 про переміщення ОСОБА_4 незаконним та скасувати.

Визнано наказ першого заступника директора підприємства

від 23 квітня 2015 року №234/О-5 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_4 по п.1 ст.40 КЗпП України незаконним та скасувати.

Поновлено ОСОБА_4 в ДП «ІМТП» на посаду тальмана другого терміналу.

Стягнуто з ДП «ІМТП» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 2 лютого 2015 року по 16 березня 2016 року в сумі 78 893,57 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно зі ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У ч. 2 ст. 32 КЗпП України вказано, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: у межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-1178цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, оцінив надані сторонами докази у їх сукупності, відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини та прийшов вірного висновку, що мало місце скорочення робочих місць та найменування посад, які були обумовлені трудовим договором, укладеним між ОСОБА_4 та ДП «ІМТП». Відповідач, посилаючись на переміщення, вийшов за межі умов трудового договору і фактично здійснив переведення позивача без її згоди із скороченням постійного робочого місця та посади, обумовленої трудовим договором, яку вона обіймала, що суперечить нормам ст. ст. 21, 24, 31, 32 КЗпП України.

Установивши, що звільнення позивача здійснено з порушенням норм трудового законодавства, а саме п. 1 ч. 1 ст. 40, ч. 1 ст. 43 КЗпП України, суди прийшли правильного правового висновку про поновлення останньої на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» відхилити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

А.В.Маляренко

О.С.Ткачук